OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cambrils (Odèn)

Cambrils és una de les nou entitats de població en què es divideix el municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès.
Tot i que no es pot parlar que tingui un nucli de poblament agrupat, sí que a l'entorn de l'antic castell de Cambrils i de l'església parroquial hi ha un grup d'edificis dispersos (majoritàriament masies) que, encara que no tinguin cap estructura urbana, permeten que se'l pugui considerar com un poble. En qualsevol cas, és en aquest nucli on hi ha l'ajuntament, cosa que fa que Cambrils pugui ser considerat com la capital del municipi.
Situat a l'entorn dels 1.135 m d'altitud, és al sud-oest del Tossal de Cambrils (1.803 m alt) i sota el veïnat de Llinars prop del qual hi ha la Font Salada en la qual neix la Ribera Salada (que en el seu primer tram també és coneguda amb el nom de Riu Fred) que deixa a la dreta l'església parroquial de Sant Martí (consagrada el 1051), passa pel molí de Cambrils i pel molí de la Sal (o salí de Cambrils), on es preparava la sal treta del riu.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 13 | 9 | 22 | 20 | 18 | 38 | 60 |
| 2001 | 15 | 9 | 24 | 19 | 17 | 36 | 60 |
| 2002 | 13 | 7 | 20 | 17 | 17 | 34 | 54 |
| 2003 | 12 | 7 | 19 | 16 | 16 | 32 | 51 |
| 2004 | 12 | 7 | 19 | 15 | 16 | 31 | 50 |
| 2005 | 12 | 7 | 19 | 15 | 16 | 31 | 50 |
| 2006 | 13 | 6 | 19 | 18 | 14 | 32 | 51 |
| 2007 | 13 | 6 | 19 | 17 | 14 | 31 | 50 |
| 2008 | 11 | 6 | 17 | 18 | 14 | 32 | 49 |
| Font: INE ||||||||

## Història i etimologia del topònim

El lloc és esmentat ja el 839 en l'acta de consagració de la catedral de la Seu d'Urgell amb el topònim Kabrils, que segons el Diccionari català-valencià-balear prové del terme llatí caprīles que significa el lloc on s'arredossen les cabres. A l'època medieval, la senyoria pertangué als vescomtes de Cardona
En un document de 1065 hi apareix escrit Chabrils
En un mapa publicat a Roma l'any 1619 hi apareix escrit Cambrills

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
* ↑ vegeu «Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 juliol 2008].
* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana, Ed. 1979, Vol 4, pàg 188
* ↑ Masies del Solsonès - Antoni Bach - Consell Comarcal del Solsonès, 1995, pàg 145
* ↑ Vegeu el mapa

## Vegeu també

* Roure de la Comella
Viccionari
# Cydonia Mensae

Cydonia Mensae és una regió marciana situada a 33°N i 13°O. La regió va esdevenir notòria arran de l'observació de formacions rocoses inusuals a la seva superfície. Generalment es considera com un cas de pareidolia a la topografia marciana, tot i que hi ha discussions pseudocientífiques de sobre si és d'origen natural o artificial, això últim basant-se en una sèrie de presumptes regularitats matemàtiques presents a la zona.
El 25 de juliol del 1976, durant la seva òrbita número 35, la sonda Viking 1 va prendre sobre aquesta zona la fotografia del que es coneix popularment com la Cara de Mart, que en aquell temps alguns veieren com una estructura artificial.

## Enllaços externs

* Article sobre Cydonia realitzat per l'ESA i publicat a science.gouv.fr Arxivat 2007-11-07 a Wayback Machine.
* Reconstrucció en 3D de la regió
* La zona de Cydonia mostra traces de 3 estrelles de sis puntes Arxivat 2010-05-01 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ "Cydonia Mensae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Illes Gravina

Les illes Gravina és un subgrup d'illes que formen part de l'Arxipèlag Alexander, al sud-est d'Alaska. Estan delimitades per l'estret de Clarence, a l'oest, i el canal de Revillagigedo, a l'est.
Les illes més grans del grup són Gravina, Annette, Duke i Mary. La major part de les illes formen part del Bosc Nacional Tongass.
L'explorador espanyol Jacinto Caamaño va batejar aquest grup d'illes el 1792 en honor de l'almirall Federico Carlo Gravina y Nápoli.

## Referències

* ↑ «Tongass National Forest» (en anglès). [Consulta: 12 desembre 2017].
* ↑ 1894587 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Gravina Islands (en anglès)
# Isabel Florrie Saul

Isabel Florrie Saul (Southbourne-on-Sea, Regne Unit, 1895 - 1982) fou una artista britànica que cultivà els gèneres del gravat, la pintura i la ceràmica, entre d'altres.

## Bibliografia

* ↑ Gray, Sara. The dictionary of British women artists (en anglès). Cambridge: Lutterworth Press, 2009, p. 232. ISBN 9780718840037.
# Isabel García Sánchez

Isabel García Sánchez (Las Palmas de Gran Canaria, 1968) és una activista feminista i pels drets LGTB, així com política valenciana d'origen canari. És la directora de l'Institut de les Dones espanyol des de desembre de 2023.

## Biografia

Militant del Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE), Isabel García va ser elegida regidora a l'Ajuntament de Xirivella (l'Horta Sud) a les eleccions municipals de 2015 ostentant les delegacions de Comerç i d'Igualtat al govern de l'alcalde Michel Montaner. Simultàniament és diputada provincial d'Igualtat, Joventut i Esports a la Diputació de València, també comandada pel PSPV-PSOE. Durant el seu mandat, García va ser responsable d'iniciatives significatives com la creació de la Xarxa de Municipis contra la Violència de Gènere de la província de València, premiada pel Ministeri d'Igualtat en 2022, la creació del fòrum de debat feminista Feminari de València o l'organització del primer Congrés Internacional de Dones i Esports.
El 2019 no va renovar els càrrecs i passa a ser assessora al govern espanyol, en un primer moment a la Delegació del Govern al País Valencià i després al Ministeri de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana, dirigit pel també valencià José Luis Ábalos. El 2022 deixa l'activitat al ministeri per engegar tasques de consultoria en matèria d'igualtat a l'àmbit privat.
El desembre de 2023 va ser nomenada directora general de l'Instituto de las Mujeres, depenent del Ministeri d'Igualtat del nou govern del socialista Pedro Sánchez, a proposta de la ministra Ana Redondo. Després del seu nomenament, diversos col·lectius LGTB com la Federació Plataforma Trans i Eufòria Famílies Trans Aliades, així com activistes dels drets trans com Elizabeth Duval, Carla Antonelli o Mar Cambrollé, van sol·licitar al govern la revocació del càrrec degut a diversos comentaris i publicacions en xarxes socials que va realitzar García Sánchez en contra de la Llei Trans o la teoria queer. L'endemà d'assumir el seu càrrec, Sumar, soci del govern de coalició, va criticar el nomenament i diversos càrrecs el van qualificar com a «inacceptable», «decebedor» o «vergonyós».

## Referències

* ↑ «El Consejo de Ministros nombra a Isabel García directora del Instituto de las Mujeres» (en castellà). [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Isabel García: “Desde muy joven tengo en mente la idea de sociedad que me gusta y cuando tienes la posibilidad... es ahora o nunca"» (en castellà), 09-05-2017. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «La exdiputada de Valencia Isabel García, nueva directora del Instituto de las Mujeres» (en castellà). [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Press, Europa. «Igualdad defiende a la nueva directora del Instituto de las Mujeres de las críticas de Sumar y colectivos trans», 29-12-2023. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Sumar y Podemos, unidos contra Isabel García, nueva directora del Instituto de la Mujer, por su transfobia» (en castellà), 28-12-2023. [Consulta: 2 gener 2024].
# Intuïció sensible

Intuïció sensible a la filosofia d'Immanuel Kant és la forma que té l'ésser humà de conèixer, ineludiblement a través dels sentits. Segons Kant el coneixement que extraiem del món té certes condicions formals, que són:
* L'espai, consistent en un marc a priori on es troben els objectes sensibles. Kant explica que no podem comprendre ni imaginar un buit d'espai. Un exercici que pot ajudar a entendre això seria imaginar un objecte (per exemple una capsa). Tenir la representació de la capsa a la ment, intentar d'eliminar-la. A la ment ara ja no hi ha cap objecte, tanmateix continua existint un espai en què formalment es representen els conceptes sensibles. D'aquesta manera, és lògic pensar que no podem imaginar el buit d'espai.
* El temps, après en percebre's successió i simultaneïtat d'esdeveniments i la mutabilitat progressiva de les representacions sensibles.
# Intzako Dorrea

Intzako Dorrea (en basc la torre d'Intza) és un pic de la Serra d'Aralar (la major part de la seva extensió és un gran massís ondulat culminat per una impressionant zona càrstica, foradada per gran nombre de foies, valls morts, coves i avencs). És el cim més alt d'aquesta serra, arribant als 1431 metres sobre el nivell del mar. Pren el seu nom d'Intza, un llogaret a la vall de Araitz. Es troba a Navarra, però molt prop del límit amb Guipúscoa.
A voltes se l'anomena Irumugarrieta, encara que hi ha qui considera que aquesta denominació no és correcta, perquè eixe nom fa referència a un indret a 100 metres al sud-est del cim.

## Referències

* 1 2 http://www.aralarkosanmigel.info/cas/c02_01.php Arxivat 2015-10-21 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.10cumbres.retinanavarra.org/proyecto.php Arxivat 2016-02-24 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.altimetrias.net/aspbk/verPuerto.asp?id=524
# Jacques Gestraud

Jacques Gestraud (Valenciennes, 24 de setembre de 1939) va ser un ciclista francès, que fou professional del 1962 al 1964. Com amateur guanyar una medalla de bronze al Campionat del món en ruta de 1961, per darrere dels seus compatriotes Jean Jourden i Henri Belena.

## Palmarès

* 1959
** Vencedor d'una etapa a la Ruta de França
* 1960
** Vencedor d'una etapa a la Ruta de França

### Resultats al Tour de França

* 1964. Abandona (13a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Isa

Isa (伊佐市, Isa-shi) és una ciutat de la prefectura de Kagoshima, al Japó. El 2015 tenia una població estimada de 28.177 habitants.
Isa està situada al nord de la prefectura de Kagoshima i fa frontera amb la prefectura de Kumamoto pel nord. El riu Sendai creua la ciutat d'est a oest.
L'actual ciutat d'Isa fou creada l'1 de novembre de 2008 com a resultat de la unió de la d'Ōkuchi i el poble de Hishikari, ambdós del districite d'Isa que fou dissolt conseqüentment.

## Referències

* ↑ «Population of Cities» (XLS) (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. [Consulta: març 2016].
* ↑ http://www.kokudo.or.jp/new/cities/sub/kyusyu/46.htm Arxivat 2008-04-18 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament d'Isa (japonès)
Viccionari
# Tikhonki

Tikhonki - Тихонький (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les planes de Kuban-Priazov, a la vora esquerra del riu Tikhonkaia, tributari del Txelbas. És a 11 km al nord-est de Tikhoretsk i a 128 km al nord-est de Krasnodar.
Pertany un part a l'stanitsa de Fastovetskaia i una altra part a la ciutat de Tikhoretsk.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessibles des d'aquest enllaç.
* El municipi al lloc web del raion Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (rus).
# Tikhov (cràter)

* Aquest article tracta sobre un cràter lunar. Si cerqueu un cràter marcià, vegeu «Tikhov (cràter marcià)».
Tikhov és un cràter d'impacte erosionat situat a la cara oculta de la Lluna. Està gairebé unit a la vora exterior est-sud-est del cràter més gran Avogadro. Al voltant d'un diàmetre de distància a l'est-nord-est de Tikhov es troba el cràter igualment desgastat Emden, i al sud-sud-est es troba el cràter Tsinger, més recent.
* Localització de Tikhov (quadrant superior esquerra de la imatge)
* Imatge obliqua de la missió Lunar Orbiter 5, mirant cap a l'oest
Aquest element del relleu lunar ha estat colpejat pels impactes subsegüents, deixant una sèrie de cràters més petits a la vora, a la paret interna, i al sòl del cràter. Els més recents d'aquests impactes són diversos petits cràters en forma de copa sobre la vora oriental, la paret interior i el sòl. Com a resultat d'aquest desgast, el perfil exterior és arrodonit i desigual, encara que es pot discernir la naturalesa circular de la vora.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Tiko United Football Club

El Tiko United FC és un club de futbol camerunès de la ciutat de Tiko.
Va ser fundat als anys 1960s com a CDC Tiko. Juga a l'estadi de Molyko de Buea des de 2007. Anteriorment havia jugat al Tiko Town Green Stadium.

## Palmarès

* Lliga camerunesa de futbol:
** 2009

## Referències

* ↑ Cameroon 2007/08 a rsssf.com
* ↑ Schöggl, Hans; Peuple Sawa. «Cameroom - List of Champions». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 20-07-2010. [Consulta: 31 març 2011].
# Tikhoretsk

Tikhoretsk - Тихорецк (rus) - és una ciutat del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les planes de Kuban-Priazov, al capdamunt dels rierols Kozlova i Voniutxaia. És a 127 km al nord-est de Krasnodar, la capital del territori.
Pertanyen a aquesta ciutat els khútors de Kamenni i Tikhonki.

## Història

La vila fou fundada al voltant de l'estació Tikhorétskaia, de la línia de ferrocarril del Caucas Nord el 1895 com el khútor Tikhoretski. L'estació i la vila foren anomenades així en referència a Fastovetskaia, que fins al 1930 era coneguda com l'stanitsa Tikhorétskaia. El 1899 s'hi construí un taller per al manteniment de les locomotores. L'1 de març de 1926 rebé l'estatus de ciutat i fou designada centre administratiu del raion.

## Geografia
### Clima

Paràmetres climàtics mitjans de Tikhoretsk :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Set. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Temperatura màxima registrada °C (°F) | 15,7 (60,3) | 21,8 (71,2) | 28,9 (84) | 33,8 (92,8) | 35,7 (96,3) | 38,2 (100,8) | 39,4 (102,9) | 39,7 (103,5) | 40,2 (104,4) | 35,0 (95) | 25,7 (78,3) | 20,7 (69,3) | 40,2 (104,4) |
| Temperatura mínima registrada °C (°F) | −30,6 (−23,1) | −26,0 (−14,8) | −25,4 (−13,7) | −10,0 (14) | −0,7 (30,7) | 2,9 (37,2) | 8,8 (47,8) | 7,4 (45,3) | 0,2 (32,4) | −6,9 (19,6) | −17,8 (−0) | −22,3 (−8,1) | −30,6 (−23,1) |
| Temperatura diària màxima °C (°F) | 1,8 (35,2) | 3,2 (37,8) | 9,0 (48,2) | 17,0 (62,6) | 22,8 (73) | 26,8 (80,2) | 30,1 (86,2) | 29,6 (85,3) | 24,1 (75,4) | 16,8 (62,2) | 8,8 (47,8) | 4,0 (39,2) | 16,2 (61,2) |
| Temperatura diària mínima °C (°F) | −4,7 (23,5) | −4,8 (23,4) | 0,0 (32) | 6,2 (43,2) | 11,5 (52,7) | 15,4 (59,7) | 18,1 (64,6) | 17,3 (63,1) | 12,2 (54) | 6,7 (44,1) | 1,2 (34,2) | −2,3 (27,9) | 6,4 (43,5) |
| Font: Погода Тихорецк ||||||||||||||
# Isiolo

Isiolo és una ciutat de la província de l'est, a Kenya. Molta població és descendent de soldats somalis que havien lluitat en la Primera Guerra Mundial, a causa del fet que aquesta població va créixer al voltant de camps militars. Té una població de 12.000 habitants (cens de 1999). La ciutat es coneix per un gran mercat que té, i la fabricació de joies és la indústria local.

## Referències

* ↑ «2009 Census Vol 1 Table 3 Rural and Urban Population | Open Data Portal». opendata.go.ke. Arxivat de l'original el 29 juliol 2016. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ «Kenia: Provinzen, Städte & Urbane Zentren - Einwohnerzahlen, Karten, Grafiken, Wetter und Web-Informationen» (en alemany). [Consulta: 15 abril 2023].
# Iratxo

Els iratxo són uns homenets de la mitologia basca. El seu nom pareix estar directament associat a les falgueres ("ira"), del que és diminutiu.
Pous i cavernes són les residències habituals d'aquests bromistes. A l'entrada de la cova d'Armontaitze d'Ataun, els pastors van trobar petjades que sortien de nit. També van sentir el ressò de les seves cançons a l'exterior de l'Avenc d'Ubedi i la cova de Malkorburu.
En l'actualitat s'utilitza al País Basc com a nom de baró, encara que no és molt comú. Se sol confondre amb la versió masculina d'Iratxe, encara que, en principi no estan etimològicament relacionats.

## Referències

* ↑ «IRATXO - Mitología de Vasconia». [Consulta: 22 agost 2018].
* ↑ Barandiarán, José Miguel de. Mitologia Vasca (en castellà). Txertoa, 1985, p. 76. ISBN 84-7148-095-6.
# Isidre Bonshoms Carbonell

Isidre Bonshoms Carbonell va néixer a Ribes de Freser el 5 d'abril de 1950 i morí a Girona el 1988. Va estudiar a la Facultat d'Econòmiques de la Universitat de Barcelona. Fou economista, cap del servei d'estudis de Caixa Girona i professor d'Estructura Econòmica, primer al Col·legi Universitari de Girona i a la Universitat de Girona, posteriorment.
Durant el Congrés de Cultura Catalana que va tenir lloc entre 1975 i 1977, Isidre Bonshoms realitzà una primera aproximació a l'economia de la comarca del Ripollès que amplià a l'article "El procés de la crisi a la comarca del Ripollès (1970-1977)" que va suposar una aportació a l'anàlisi econòmica de la comarca i va esdevenir un punt de referència per als estudis econòmics posteriors. Aquest article que s'havia de cosultar fotocopiat va ser publicat al cap d'uns anys als Annals del Centre D'Estudis Comarcals del Ripollès (1994-1995), presentat per Antoni Llagostera i Fernández al seu treball "Remembrança d'Isidre Bonshoms i d'un article econòmic i històric".
El 2003 la Fundació Caixa de Girona va convocar la beca Isidre Bonshoms que tenia com a objectiu col·laborar a difondre la investigació a les comarques gironines i honorar la memòria d'aquest economista. A la xarxa s'hi pot trobar el treball "L'impacte econòmic de la inversió pública a Catalunya: una aproximació desagregada" de Xavier Raurich i Hèctor Sala que va ser el primer treball que obtingué aquesta beca.

## Referències

* 1 2 Llagostera i Fernàndez, Antoni «Remenbrança d'Isidre Bonshoms i d'un article econòmic històric». CECR Annals 1994-1995 Aportacions i Estudis [Consulta: 3 octubre 2019].
* ↑ 324cat. «Es convoca la beca Isidre Bonshoms, que premia projectes econòmics de les comarques gironines», 10-03-2003. [Consulta: 3 octubre 2019].
http://economia.gencat.cat/web/.content/70_analisi_finances_publiques_financament_autonomic/arxius/inversiopublica/Bibliografia_inversio_publica/limpacteeconomicdelainversio.pdf
# Isidre Boixader i Solana

Isidre Boixader i Solana fou un enginyer i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica
Fou elegit diputat del Partit Liberal Fusionista pel districte de la Seu d'Urgell a les eleccions generals espanyoles de 1881 i 1886. Fou secretari per Lleida a la Diputació Catalana de 1882 i membre de la comissió de pressupostos del Congrés dels Diputats. A les eleccions generals espanyoles de 1891 va perdre l'escó en mans de Miquel Agelet i Besa i a les 1893 fou derrotat per Ramón Martínez Campos y Rivera. El 1901 optà al Senat per la província de Lleida, però no fou nomenat.

## Enllaços externs

* El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. de Joan Palomas i Moncholi, p. 504
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Isidre Bosch

Isidre Bosch (segle xviii - segle xix) fou mestre de capella de la basílica del Sant Esperit de Terrassa durant els anys 1778-1819.

## Referències

* ↑ GREGORI CIFRÉ, Josep Maria. «El fons musical de la Catedral-Basílica del Sant Esperit i el seu repertori». Fons de la Catedral-Basílica del Sant Esperit de Terrassa, 2007, p.XVI [Consulta: 3 novembre 2023].
# Tinc el teu nas

* No s'ha de confondre amb Figa (signe).
Tinc el teu nas és un joc per a nens en el qual una persona fingeix arrencar la nas de la cara d'algú (generalment una criatura de pocs anys). Es pot veure com un exemple mitjançant el qual es pot ensenyar als nens sobre l'engany i les il·lusions a manera de joc.

## Descripció

Per jugar Tinc el teu nas, la primera persona tanca la mà en un puny i col·loca els nusos dels dits índex i mig a cada costat del nas de l'infant. Després, es retira el puny de la cara de l'infant amb el polze del "lladre" sobreeixint entre els dits índex i mig; el polze representa el nas robat. Aquest moviment sol anar acompanyat d'una exclamació com "Tinc el teu nas!" .
El nen pot perseguir el lladre de nassos per recuperar el seu nas o pot respondre robant el nas de la primera persona (o d'algú més). El 'nas' es pot tornar pressionant el polze contra el nas del nen i obrint la mà, mostrant-li a l'infant que el lladre ja no posseeix el nas de l'infant.

## Característiques

Es juga generalment amb nens, entre amics de la família o parents (per exemple, pares, avis, oncles). Els nens petits de 2 o 3 anys sovint troben divertit aquest joc. Des del punt de vista cognitiu, això es deu al fet que els nens de tres anys tenen problemes per reconèixer que una cosa no sempre és el que aparenta, mentre que els nens de quatre anys tenen el doble de probabilitats de tenir aquesta capacitat. El joc és un exemple de com ensenyar als nens la mentida pro-social o l'engany lúdic.
A França, aquest joc es coneix com a ''je t'ai volé/piqué ton nez!'' (T'he robat el nas).

## Referències

* 1 2 Haws, Ileen. Nothin' 2 Do. 2008. p.46.
* ↑ Jones, Katina Z. The Everything Get Ready for Baby Book. 2007. p.235.
* ↑ Ostroff, Wendy. Understanding How Young Children Learn. 2012. p.69.
* ↑ Encyclopedia of Deception. Timothy R. Levine, ed. 2014. p.138.
* ↑ Moreau, Laurent. Le guide de survie du jeune papa. 2013. p.94.
# Tincalconita

La tincalconita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom del terme "tincal", que en sànscrit vol dir "bòrax", més la paraula grega κουία, "konis", "pols", en al·lusió a la seva composició i la seva apariècia més típica.

## Característiques

La tincalconita és un borat de fórmula química Na₂(B₄O₇)·5H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. Els cristalls, rars, són pseudooctaèdrics, exhibint {1011}, {0112} i {0001}, de fins a 1 centímetre; comunament en forma de pols. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tincalconita pertany a «06.DA: Nesotetraborats» juntament amb els següents minerals: bòrax, hungchaoïta, fedorovskita, roweïta, hidroclorborita, uralborita, borcarita, numanoïta i fontarnauïta.

## Formació i jaciments

Típicament formada com a producte de la deshidratació d'altres borats. Va ser descoberta l'any 1878 al llac Searles, a San Bernardino, Califòrnia (Estats Units). Sol trobar-se associada a altres mineral com el bòrax o la kernita.

## Referències

* ↑ «Tincalconite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ «Tincalconite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 14 juny 2016].