OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iskan

Iskan (en rus: Искань) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 142 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Iñaki Isasi Flores

Iñaki Isasi Flores (Arespalditza, Aiara, Àlaba, 20 d'abril de 1977) és un ciclista basc, ja retirat, professional del 2001 al 2011. Sempre va córrer a les files de l'equip Euskaltel–Euskadi. Era un ciclista ràpid, amb qualitats d'esprintador, tot i que no va aconseguir mai cap victòria com a professional. Un cop retirat va fer les funcions de director esportiu a l'equip Euskaltel–Euskadi. És fill del també ciclista Jesús Isasi Aspiazu.

## Palmarès

* 1999
** 1r al Premi San Prudencio
** 1r a l'Andra Mari Sari Nagusia
* 2000
** Campió del País Basc en ruta
** Campió del País Basc de contrarellotge
** 1r al Premi Ega Pan
** 1r a la San Gregorio Saria
** 1r a la Prova San Juan
** 1r a la Pujada a Altzo

### Resultats al Tour de França

* 2005. 122è de la classificació general
* 2006. 71è de la classificació general
* 2007. 90è de la classificació general
* 2008. 104è de la classificació general
* 2010. 115è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. 91è de la classificació general
* 2004. 89è de la classificació general
* 2006. Abandona (9a etapa)
* 2007. 74è de la classificació general
* 2009. 71è de la classificació general
* 2011. 71è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2011. 63è de la classificació general

## Referències

* 1 2 3 «ISASI FLORES Iñaki». [Consulta: 1r desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Inaki ISASI FLORES» (en italià). [Consulta: 1r desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Iñaki Isasi a sitiodeciclismo.net
# Iwuy

Iwuy és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 3.124 habitants. Limita al nord amb Hordain, al nord-est amb Avesnes-le-Sec a l'est amb Villers-en-Cauchies, al sud-est amb Rieux-en-Cambrésis, al sud amb Thun-Saint-Martin i Naves i al sud-oest amb Thun-l'Évêque.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2.045 | 2.167 | 2.798 | 3.118 | 3.458 | 3.557 | 3.732 | 3.774 | 3.663 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3.589 | 3.770 | 3.720 | - | 3.890 | 3.853 | 3.955 | 3.877 | 3.976 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4.021 | 3.942 | 3.868 | 3.333 | 3.550 | 3.461 | 3.461 | 3.250 | 3.368 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3.579 | 3.573 | 3.572 | 3.509 | 3.418 | 3.306 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Georges Gransart | |
| 2008- | Daniel Poteau | |
# The Crossings

The Crossings és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 23.557 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, The Crossings tenia 23.557 habitants, 8.264 habitatges, i 6.255 famílies. La densitat de població era de 2.431,9 habitants/km².
Dels 8.264 habitatges en un 40,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 24,3% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.517 $ i la renda mediana per família de 60.263 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.360 $ mentre que les dones 32.543 $. La renda per capita de la població era de 23.762 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- The Crossings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- The Crossings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Piretrina

La piretrina és un insecticida biològic extret dels fruits i flors del piretre (Chrysanthemum cinerariaefolium també conegut com a Tanacetum cinerariifolium) i altres tipus de crisantem com el Chrysanthemum coccineum. Aquestes plantes es conreen en països tropicals a alçades entre 1000 i 2000 metres principalment a Colòmbia i Kenya, es tracta d'una planta que només fa una floració abundant en altura.
Per síntesi química també s'obtenen les piretrines sintètiques (piretroides).
Són insecticides poc estables a l'aire lliure i ràpidament es degraden per la llum i altres agents atmosfèrics poc temps després de la seva aplicació.
Pràcticament no són tòxics per als mamífers, en canvi són letals per a la pràctica totalitat dels insectes de manera que després de la seva aplicació es pot produir un desequilibri biològic que dona pas a la proliferació de l'aranya roja en les plantes.
Són molt usats en productes contra insectes de la llar.

## Referències

* ↑ «Repel·lents d'insectes». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: maig 2013].
# Model de neurona biològica

Els models de neurones biològiques, també coneguts com a models de neurones d'espiga, són descripcions matemàtiques de les propietats de certes cèl·lules del sistema nerviós que generen potencials elèctrics aguts a través de la seva membrana cel·lular, d'aproximadament un mil·lisegon de durada, anomenats potencials d'acció o pics. Fig. 2). Atès que els pics es transmeten al llarg de l'axó i les sinapsis des de la neurona emissora a moltes altres neurones, es considera que les neurones d'espiga són una unitat important de processament d'informació del sistema nerviós. Els models de neurones d'espiga es poden dividir en diferents categories: els models matemàtics més detallats són els models de neurones biofísiques (també anomenats models Hodgkin-Huxley) que descriuen la tensió de la membrana en funció del corrent d'entrada i de l'activació dels canals iònics. Matemàticament més senzills són els models "integrate-and-fire" que descriuen la tensió de la membrana en funció del corrent d'entrada i prediuen els temps de pic sense una descripció dels processos biofísics que configuren el curs temporal d'un potencial d'acció. Fins i tot models més abstractes només prediuen pics de sortida (però no la tensió de membrana) en funció de l'estimulació on l'estimulació es pot produir mitjançant l'entrada sensorial o farmacològicament. Aquest article ofereix una breu visió general dels diferents models i enllaços de neurones d'espiga, sempre que sigui possible, amb fenòmens experimentals. Inclou models deterministes i probabilistes.

## Referències

* ↑ Spiking neuron models : single neurons, populations, plasticity (en anglès). Cambridge, U.K.: Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-511-07817-X. OCLC 57417395.
* ↑ «Biological Neuron Models — Neuromatch Academy: Computational Neuroscience» (en anglès). https://compneuro.neuromatch.io.+[Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Spiking Neuron Models: A Review» (en anglès). https://www.researchgate.net.+[Consulta: 29 agost 2022].
# Pisandre de Laranda

Pisandre de Laranda, en llatí Peisander, en grec antic Πείσανδρος ὁ Λαρανδινός, fou un poeta grec nadiu de Laranda de Lícia o potser de Laranda de Licaònia. Era fill de Nèstor de Laranda. Va florir en el regnat de l'emperador Alexandre Sever (222-235).
Va escriure un poema que segons Zòsim portava el títol de Ηρωικαὶ θεογαμίαι i segons Suides Ηρα̈ικαὶ θεογαμίαι, llibre que, per Macrobi, tractaria d'una història universal a partir dels amors entre Zeus i Hera. Però si la lectura correcta, cosa que sembla, és Ηρωικαὶ θεογαμίαι, l'obra tractaria probablement sobre matrimonis dels déus i les deesses amb mortals, i els herois que n'havien sorgit dels enllaços. Alguns autors l'han confós amb Pisandre de Camiros, i consideren la ̔Ηράκλεια d'aquest autor com una part de Ηρωικαὶ θεογαμίαι.

## Referències

* ↑ 2.Peisander a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 168
# Pisano (Piemont)

Pisano és un municipi al territori de la Província de Novara, a la regió del Piemont (Itàlia). Pisano limita amb els municipis d'Armeno, Colazza, Meina i Nebbiuno.
# Donburi

El donburi (丼, literalment « bol », amb freqüència abreujat en don) és un plat tradicional de la cuina japonesa compost d'un gran bol d'arròs sobre el qual es disposa tota mena de guarniments.
Entre els nombrosos tipus de donburi es troben:
* el katsudon amb tonkatsu (porc empanat) ;
* el gyūdon amb lamines de bou;
* el unagidon amb anguiles torrades ;
* el oyakodon amb pollastre i ous ;
* el kimuchidon amb kimchi coreà;
* el tendon amb tempura.
Per la seva facilitat de realització i la varietat que es deixa fer, el donburi és molt difós i tothom pot crear el seu pāsonaru-don (donburi personal) disposant el seu guarniment favorit sobre un bol d'arròs.
El donburi difereix del chirashi, que és un bol d'arròs avinagrat (sumeshi) sobre el qual es posa un guarniment fred de sashimi, tamagoyaki i altres elements.
# Llista d'estacions d'Occitània

La llista d'estacions d'Occitània és una llista de les estacions ferroviàries situades a la regió administrativa d'Occitània.

## Llista d'estacions per departament

Està repartida entre els 12 departaments que componen la regió.
* Llista d'estacions de l'Arieja
* Llista d'estacions de l'Aude
* Llista d'estacions de l'Avairon
* Llista d'estacions del Gard
* Llista d'estacions de l'Alta Garona
** Llista d'estacions dels trens urbans de Tolosa
* Llista d'estacions del Gers
* Llista d'estacions de l'Erau
* Llista d'estacions de l'Òlt
* Llista d'estacions del Losera
* Llista d'estacions dels Alts Pirineus
* Llista d'estacions dels Pirineus Orientals
* Llista d'estacions del Tarn
* Llista d'estacions de Tarn i Garona

## Vegeu també

* Occitània (regió administrativa)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de la SNCF / TER d'Occitània
# Templeuve-en-Pévèle

Templeuve-en-Pévèle és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 5.765 habitants. Limita al nord amb Péronne-en-Mélantois, al nord-est amb Louvil i Cysoing, a l'est amb Genech, al sud-est amb Nomain, al sud amb Cappelle-en-Pévèle, al sud-oest amb Mérignies, a l'oest amb Ennevelin i al nord-oest amb Fretin.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.885 | 4.123 | 5.085 | 5.289 | 5.371 | 5.778 | 5.765 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-1989 | Robert Vandelanoitte | UDR |
| 1989-2001 | Jean-Pierre Félix | RPR |
| 2001- | Luc Monnet | UMP |
# Teixidor capgroc

El teixidor capgroc (Auriparus flaviceps) és una espècie d'ocell de la família dels remízids (Remizidae) i única espècie del gènere Auriparus (SF Baird, 1864).

## Hàbitat i distribució

Habita deserts i matolls del sud dels Estats Units i nord i centre de Mèxic, incloent Baixa Califòrnia.

## Referències

* ↑ «Teixidor capgroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
# Thur

«Thur» té aquests significats:
* Thur afluent del Rin a Suïssa.
* Thur afluent de l'Ill a França.
# Thomas Rabou

Thomas Rabou ('s-Hertogenbosch, 12 de desembre de 1983) és un ciclista neerlandès, professional des del 2005 i actualment a l'equip Wisdom-Hengxiang Cycling Team.

## Palmarès

* 2006
** 1r al Tour de Siam
** Vencedor d'una etapa del Tour de la Pharmacie Centrale
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Cinturó de l'Empordà
* 2012
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Mèxic
* 2014
** 1r al Critèrium International d'Alger
** Vencedor d'una etapa del Tour de Blida
* 2015
** Vencedor d'una etapa del Tour de Kumano
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Singkarak
* 2016
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Xina II

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Temporada d'huracans de l'Atlàntic de 1910

La temporada d'huracans de l'Atlàntic de 1910 va ser el període de l'estiu i la tardor de 1910 en què es formaren ciclons tropicals al nord de l'oceà Atlàntic. La temporada va ser bastant inactiva, amb només cinc tempestes, però, tres es van convertir en huracans, un dels quals important. La temporada va tenir un inici tardà, la primera formació d'una tempesta tropical al Mar Carib, és del 23 d'agost. Al Setembre va haver-hi dues tempestes, i el darrer huracà es va produir a l'octubre. Totes les tempestes menys una van arribar a terra, i l'únic cicló que es va mantenir al mar tingué alguns efectes sobre les Bermudes.
La primera tempesta de la temporada va tenir pocs efectes a terra, però la següent va ocasionar danys més greus al sud de Texas i el nord de Mèxic. El tercer huracà va portar pluges torrencials a Puerto Rico abans de colpejar la mateixa regió que el cicló anterior. El quart va fregar les Bermudes, per l'est, on es van registrar alguns danys materials. El cinquè huracà fou ser la tempesta més catastròfica de la temporada, impactant a l'oest de Cuba durant un període prolongat de temps, executant lentament un bucle en sentit antihorari i provocant fins a un centenar de morts.

## Vegeu també

* Huracà de Cuba de 1910
# Théâtre du Soleil

El Théâtre du Soleil (en català, Teatre del Sol) és una companyia de teatre que Ariane Mnouchkine va fundar en 1964 amb Philippe Léotard, Jean-Claude Penchenat, Roberto Moscoso i Françoise Tournafond. Actualment treballa a la Cartoucherie, una antiga fàbrica d'armament reconvertida per ells, a París, on presenten també altres companyies. Està registrada com una cooperativa de producció participativa, sense cap mena de jerarquia i tots els membres que la componen, setanta l'any 2009, cobren el mateix salari.
La companyia ha construït una ètica pròpia, lligada a la noció de "grup de teatre" semblant a una tribu o família i en el seu compromís per tractar sota un angle universal i intercultural els grans temes humans i polítics. Privilegia el treball col·lectiu i explora nous mètodes de funcionament basats en el teatre físic i la improvisació teatral, tenint ja des del seu inici com a objectius el d'establir noves relacions amb el públic i el de fer un teatre popular, en el sentit de diferenciar-se del burgès, de qualitat. És la primera companyia de teatre a la qual la directora, Ariane Mnouchkine, obre la porta al públic i recull ella mateixa els tiquets d'entrada mentre van entrant. A més, la companyia permet al públic assistir a les sessions de maquillatge i ofereix menjar, típicament escudella.
Els espectacles del Teatre del Sol sempre han estat compromesos d'una manera o altra, amb un apunt crític sobre la seva època, buscant tenir una veritable funció social i aportant una dimensió humanista i política en el sentit noble del terme. Per exemple, al seu major èxit, 1789, de 1970, proposava que la revolució francesa va ser un efecte de la pobresa. En 1997 van presentar Et soudain, des nuits d'éveil, sobre l'ocupació del Tibet per la Xina; en 2003 van muntar Le Dernier Caravansérail narrant la vida quotidiana a Afganistan; en 2005 Le Dernier Caravansérail (Odyssées) es basava en cartes reals recollides per ells mateixos a camps de refugiats de tot el món; en 2009 Les Ephemeres pregunta al públic què faria si la humanitat sencera hagués de morir en tres mesos.

## Referències

* ↑ La representació teatral, Editorial UOC, 2011. ISBN 9788497883115 (català)
* 1 2 Patricia Cohen, Troupe’s Communal Vision Includes Lunch, New York Times, 5 de juliol de 2009. (anglès)
* ↑ Simon David Murray, John Keefe, Physical theatres: a critical introduction. Taylor & Francis, 2008. ISBN 9780203012826 (anglès)
* ↑ Jean-Paul Labourdette, Paris Spectacles, Petit Futé, 2007, 262 pàgines, pàg. 148 (Théâtre du Soleil) (francès)
* ↑ Oscar Brockett, History of the Theatre, Foundation Edition, Allyn & Bacon, 2007.(anglès)
# Thíngol

Elu Thíngol és un personatge fictici de l'univers de J.R.R. Tolkien, la Terra Mitjana. Va ser Rei de Dòriath i Rei Suprem dels Síndar.
Elu és la forma síndarin del seu nom original en quenya Elwë, que significa "home de les estrelles". Thíngol era el seu sobrenom i prové de Sindcollo, "capa grís".
Va despertar-se amb la resta dels elfs a les ribes del llac Cuivenen. Va ser designat com a ambaixador de la seva tribu, els teleri, per acompanyar el Vala Oromë a visitar Vàlinor i ajudés a la seva gent a decidir si valia la pena emprendre el Gran Viatge cap a l'Oest. En la visita l'acompanyà el representant dels nóldor, Finwë, amb qui es feren molt bons amics.
Un cop decidit d'anar cap a Vàlinor, els teleri eren els que menys de pressa avançaven i quan van arribar l'illa mòbil de Tol Eressëa ja havia partit. Van haver de quedar-se vivint a Beleríand esperant que Tol Eressëa tornés. Durant aquest tempes, molts Teleri van enamorar-se d'aquelles terres i van decidir quedar-s'hi. Thíngol va trobar Mèlian la Maia als boscos de Nan Élmoth va quedar captivat per la seva bellesa. Van casar-se i van esdevenir els reis dels Teleri que es van quedar a Beleríand, que van passar a ser coneguts com els síndar.
El seu germà, Olwë, es convertí en el de rei dels teleri que van marxar de Beleríand per establir-se a Vàlinor.
Ell i Mèlian van tenir una filla Lúthien, que es diu que va ser la dona més bonica que mai va existir.
A l'arribar a Beleríand, els senyors dels nóldor van amagar a Thíngol els fets de la Matança d'Aqualondë, on el seguidors de Fèanor havien assassinat i robat els vaixels als teleri parents de Thíngol. Fins i tot els nóldor que no van intervenir en el crim se'n sentien culpables i guardaven silenci. Eventualment Círdam el Mestre d'Aixa va sentir el rumor i ho transmeté a Thíngol. Indignat, Thíngol va exigir explicacions a Fínrod Felagund, que va guardar silenci per no delatar els seus parents. Però el seu germà Àngrod no va voler continuar soportant la culpa i va acusar els fills de Fèanor de la matança i dels sofriments de la casa de Finarfin en travessar el Helcaraxë. Thíngol va perdonar les cases de Fingolfin i Finarfin, però va prohibir que a partir d'aleshores es parlés quenya, la llengua d'Aman que parlaven el nóldor. A partir d'aleshores, l'idioma principal dels elfs a la Terra Mitjana va ser el síndarin.
Lúthien es va enamorar d'un home anomenat Beren. Thíngol es va oposar al matrimoni, ja que estimava molt la seva filla i li desagradaven els homes. Per fer desistir Beren va exigir com a ofrena per la mà de la seva filla un Silmaril de la corona de Mórgoth, pensant que era impossible d'obtenir. Però Beren, amb l'ajuda de Lúthien, van aconseguir portar el Silmaril a Thíngol i aquest va haver de permetre el matrimoni.
Va ser el Silmaril la causa de la mort de Thíngol: es va obsessionar tant amb la joia que va demanar als nans que l'incrustessin en un collaret, que s'anomenà Nauglamir. Però els nans també van quedar obsessionats per la bellesa del Silmaril i van assassinar Thíngol per robar-lo, iniciant la cadena d'esdeveniments que acabaria amb la destrucció de Dòriath i la dispersió de la seva gent.
# Théodore Guérin

Teodora Guérin (Étables-sur-Mer, Bretanya, França, 2 d'octubre de 1798 - Indiana, 14 de maig de 1856), va ser una religiosa francoamericana que va supervisar la fundació de diverses escoles catòliques a Indiana i va fundar la congregació de les Germanes de la Providència de Saint-Mary-on-the-Woods.
El 1823 va entrar a la comunitat de les Germanes de la Providència a Ruillé-sur-Loir de França i dos anys després va fer els vots finals. Va estar a l'escola de Rennes, on fou nomenada responsable, i després a Soulaines. El 1840 va decidir, juntament amb cinc germanes més, anar a Indiana a establir l'orde, responent a una crida del bisbe de Vincennes. El primer convent va ser a Terre Haute d'Indiana, amb Teodora de superiora general i fundadora de la branca americana del seu orde religiós. El juliol de 1841 van obrir la primera acadèmia de nenes d'Indiana, que rebria el suport estatal el 1846 i s'acabaria consolidant el 1909 com la primera escola d'arts liberals catòliques per a dones dels Estats Units. Com a responsable de la seva congregació a Amèrica va supervisar l'obertura de la casa mare i de diverses escoles a Indiana, a més de l'Institut de Santa Maria.
Va ser beatificada per Joan Pau II el 25 d'octubre de 1998, i canonitzada per Benet XVI el 15 d'octubre de 2006.

## Referències

* 1 2 3 St. Mother Théodore Guérin, Encyclopædia Britannica, 2019
* ↑ Sister Diane Ris; Sister Joseph Eleanor Ryan Saint Mother Theodore Guérin: Woman of Providence. AuthorHouse, 7 setembre 2011, p. 63–. ISBN 978-1-4567-3604-0.
* ↑ Jim Hillman; John Murphy Indiana's Catholic Religious Communities. Arcadia Publishing, 2 novembre 2009, p. 110–. ISBN 978-1-4396-2099-1.
# Théodore Guiter

Théodore Guiter (Perpinyà, 15 de febrer de 1797 - París, 22 de març de 1875) fou un advocat i polític nord-català, diputat a l'Assemblea Nacional Francesa.
Era nebot de Josep Antoni Guiter. Llicenciat en dret, treballà de notari a Perpinyà i milità a l'oposició liberal a Lluís Felip I de França. De 1839 a 1846 fou conseller general pel Cantó de Ribesaltes. En febrer de 1848 fou nomenat comissari de la Segona República Francesa als Pirineus Orientals, i de 1848 a 1851 en fou diputat, formant part del grup esquerrà del Congrés.
Després del Cop d'Estat francès de 1851 es va exiliar a la Savoia. Després de la caiguda del Segon Imperi Francès va tornar i fou escollit novament diputat de 1871 a 1875, seient a la dreta al Congrés.

## Mandats
### Diputat dels Pirineus Orientals

* 23 d'abril de 1848 - 26 de maig de 1849
* 13 de maig de 1849 - 2 de desembre de 1851
* 8 de febrer de 1871 - 22 de març de 1875

## Notes

* ↑ Gérard Bonet, « Guiter (Théodore) », in Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises 1789-2011, vol. 1 Pouvoirs et société, t. 1 (A-L), Perpignan, Publications de l'olivier, 2011, 699 p. (ISBN 9782908866414)
* ↑ Fitxa al web de l'Assemblea nacional

## Bibliografia

* Capeille, Jean. Dictionnaire de biographies roussillonnaises, 1914.
* VVAA. Nouveau Dictionnaire de Biographies Roussillonnaises 1789-2011. 1 Pouvoirs et société. Perpignan: Publications de l'olivier, 2011, p. 699. ISBN 9782908866414.
* Adolphe Robert. Dictionnaire des parlementaires français... : depuis le 1$^{er}$ mai 1789 jusqu'au 1$^{er}$ mai 1889... / publ. sous la dir. de MM. Adolphe Robert, Edgar Bourloton et Gaston Cougny (en francès). 5 vol.. Edgar Bourloton, 1889-1891.