OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 2333 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2333 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 23 de desembre de 2016. El Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Libèria (UNMIL) per un període final fins al 30 de març de 2018. Alhora es va reduir el nombre de soldats a dos terços i el d'agents a la meitat.
La resolució fou aprovada per 12 vots a favor i cap en contra, amb les abstencions de França, Rússia i el Regne Unit.

## Observacions

El representant dels Estats Units va dir que el govern de Libèria encara era feble després de dotze anys de pau i que la impunitat i la corrupció eren desenfrenades. La UNMIL havia de seguir present per supervisar les eleccions. Angola també va votar per aquest motiu i perquè Libèria va sol·licitar l'extensió.
Rússia, però, va trobar que la situació de seguretat es mantenia estable a Libèria, ja no eren necessaris els soldats de l'ONU i que es necessitaven els recursos de personal a altres llocs. I, si cal, la força de reacció ràpida de la missió de pau a la veïna Costa d'Ivori encara s'hi podria desplegar. França també considerava innecessari continuar l'operació militar i es va abstenir pels mateixos motius.
El representant britànic va dir que s'abstenia perquè la resolució no va proposar una retirada acceptable de la força de pau.
A Libèria, no tothom estava convençut que l'exèrcit i la policia ja estaven disposats per proporcionar seguretat a tot el país. Per exemple, un moviment de dones i diversos partits polítics havien demanat que la força de pau continués fins després de les eleccions.

## Contingut

El 30 de juny de 2016, la responsabilitat de la seguretat a Libèria va ser transferida de la UNMIL als serveis de seguretat del país. Les matèries primeres i la propietat de la terra es van mantenir com una possible font de conflictes, i la corrupció continuava amenaçant l'estabilitat del govern. Hi uriad'haver una major cooperació amb la veïna Costa d'Ivori en el desarmament dels combatents en ambdós costats de la frontera i el retorn dels refugiats.
A l'octubre de 2017 hi hauria eleccions presidencials i parlamentàries. També hi havia a l'agenda realitzar una revisió exhaustiva de la constitució. Altres prioritats eren la reconciliació, la recuperació econòmica i la lluita contra la corrupció.
El mandat de la UNMIL es va ampliar per última vegada, al 30 de març de 2018. Es va reduir el nombre de soldats a Libèria de 1.240 a 434, i el nombre d'agents de 606 a 310. Es va demanar al nou Secretari General, António Guterres, que garantís que tots el personal es retiria abans del 30 d'abril de 2018 i que proposés com les Nacions Unides continuarien donant suport a Libèria.

## Referències

* 1 2 3 Nacions Unides. «SC extends mandate of UN mission in Liberia, adopting resolution 2333 by 12 votes in favour, 3 abstentions», 23-12-2016.
* ↑ VOA. «UN mission in Liberia ends», 07-07-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2301 a la 2400 (2016 - 2018)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2339 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2239 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, elaborada per França, fou adoptada per unanimitat el 27 de gener de 2017. El Consell va estendre un any més l'embargament d'armes i les altres sancions contra la República Centreafricana.

## Observacions

El representant de la República Centreafricana va titllar les sancions com un "mal necessari". Alguns van demanar l'aixecament de l'embargament d'armes apuntant a la falta de coneixement sobre els fluxos d'armes del seu país.
El representant francès va dir que l'aixecament de l'embargament d'armes havia de ser considerat amb molta cura, atès els fluxos d'armes del país. La capital Bangui estava en pau, però els grups armats es beneficiaven del sistema jurídic feble per cometre delictes, i alguns per evitar l'estabilització i la reconciliació nacional al país. Les sancions eren, doncs, un senyal important per a aquells que intentaven minar el procés polític.

## Contingut

La situació a la República Centreafricana es mantenia greu a causa dels grups armats presents, un exèrcit feble, la limitada autoritat del govern i la supervivència de les causes del conflicte. Els grups es finançaven amb el comerç il·legal d'or, diamants i el joc. Aquests grups havien de ser desarmats, l'exèrcit reformat i la justícia havia de ser restaurada contra la impunitat imperant.
El comerç il·lícit d'armes de foc lleugeres va contribuir a la desestabilització del país, i aquestes armes també es van utilitzar contra la població. Per tant, era important que tots els països implementessin plenament l'embargament d'armes imposat per la resolució 2127 i les sancions imposades per la resolució 2134. Tanmateix, hi havia informes de persones que van viatjar per tota la regió malgrat la prohibició de viatjar. Es va demanar als països que demanessin llistes de passatgers de les aerolínies per detectar aquestes persones.
L'embargament d'armes contra la República Centreafricana es va ampliar fins al 31 de gener de 2018. L'embargament no s'aplicaria a l'exèrcit i la policia, ni a les operacions estrangeres. La prohibició de viatjar i la congelació d'actius contra persones en la llista de sancions també es van ampliar per un any. Aquesta llista de sancions va ser mantinguda per un comitè que tenia la tasca d'enumerar les persones que estaven en el camí de la pau o l'estabilitat a la República Centreafricana. Entre ells hi havia persones que comerciaven amb l'embargament d'armes i comerciaven en recursos miners il·legals. També es va afegir als criteris la implicació en la comissió de violència sexual.

## Referències

* 1 2 Nacions Unides. «Unanimously adoption res. 2339, SC extends arms embargo, other sanctions on CAR», 27-01-2017.
* 1 2 NZ Herald. «UN extends sanctions on Central African Republic», 28-01-2017.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2301 a la 2400 (2016 - 2018)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Sals bioquímiques minerals

En medicina alternativa, les sals bioquímiques minerals són productes homeopàtics basats en compostos inorgànics presents en les cèl·lules de l'organisme humà. La teràpia amb sals minerals va ser desenvolupada pel doctor alemany Wilhelm Heinrich Schüßler (1821-1898).

## Referències

* ↑ Sharma, S. K.. A Complete Guide To Biochemic Remedies (en anglès). Diamond Pocket Books, p. 9. ISBN 8171821294.
# Penthesilea

Penthesilea és una òpera en un acte amb música i llibret d'Othmar Schoeck, basat en la peça homònima de Heinrich von Kleist. Es va estrenar el 8 de gener de 1927 en la Staatsoper de Dresden.
És una òpera que no ha estat mai gaire popular, però en l'actualitat ha sigut representada diverses vegades a Basilea, Dresden, Lubeca, Frankfurt i Bonn entre 2007 i 2017.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Repartiment de l'estrena, 8 de gener de 1927 (Director: Hermann Ludwig Kutzschbach) |
| Penthesilea | soprano | Irma Tervani |
| Meroe | soprano | Eugenie Burckhardt |
| Gran sacerdotessa | mezzosoprano | Elfriede Haberkorn |
| Proteo | soprano | Maria Rösler-Keuschnigg |
| Diomedes | tenor | Ludwig Eybisch |
| Aquil·les | baix | Friedrich Plaschke |
| Herald | baríton | Paul Schöffler |

## Argument

La història tracta sobre el tràgic amor de Pentesilea, reina de les amazones, i Aquil·les.
Aquil·les ha derrotat la reina Amazona Pentesilea en la batalla, però s'enamora d'ella. Després que Pentesilea s'hagi recuperat, Aquil·les li fa creure que ella el va derrotar, perquè la llei de les amazones estipula que una guerrera només pot unir-se a un home a qui ha derrotat. Amb aquesta idea, Pentesilea correspon l'amor d'Aquil·les. Tanmateix, finalment s'assabenta de la veritat, que de fet la va derrotar en la batalla, i l'amor per ell esdevé odi. Aquil·les llavors li ofereix un segon desafiament, però pretén anar desarmat i deixar-la guanyar. En la seva ira, ella s'enfronta al repte, i en el duel, el mata salvatgement.

## Referències

* ↑ «Informació de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 21 d’abril 2018. [Consulta: 21 abril 2018].
# Reise, Reise

Reise, Reise és el quart àlbum d'estudi de la banda alemanya d'industrial metal Rammstein, llançat el 27 de setembre de 2004 en Alemanya i poc després a la resta d'Europa. S'inicià sa venda al mercat americà el 16 de novembre del mateix any. Al nou àlbum Völkerball (edició limitada), apareix un documental sobre la gravació d'aquest àlbum, dirigit per Paul Landers.

## Portada de l'àlbum

La portada del disc mostra la caixa negra d'un avió després d'un accident. També a la portada es pot llegir en alemany Flügrekorder/Nicht öffnen que vol dir Gravadora de vol/No obrir. L'art del disc fa referència a la cançó Dalai Lama, la qual detalla l'accident d'un avió.
A la part interna del digipack hi ha una fotografia amb els sis membres de la banda en un camp obscur i amb vestimenta d'empleats, guants a les mans, porta folis i un detector de metalls. Caminen en actitud de buscar quelcom, la caixa negra d'un avió accidentat, per exemple.

## Llista de cançons

| No. | Títol | duració | traducció |
| 1 | Reise, Reise (cançó) | 4:11 | Viatge, viatge |
| 2 | Mein Teil | 4:32 | Ma part |
| 3 | Dalai Lama | 5:38 | Dalai Lama |
| 4 | Keine Lust | 3:42 | Sense ganes |
| 5 | Los | 4:25 | Lliures / som-hi /sense "" |
| 6 | Amerika | 3:46 | Amèrica |
| 7 | Moskau | 4:16 | Moscú |
| 8 | Morgenstern | 3:59 | Estel matiner |
| 9 | Stein um Stein | 3:56 | Pedra sobre pedra |
| 10 | Ohne dich | 4:32 | Sense tu |
| 11 | Amour | 4:50 | Amor |

## Curiositats

* Durant la gira "Reise, Reise" (2005), el cantant de Rammstein, Till Lindemann, solia canviar la letra de les cançons. En comptes de dir "Auch auf den Wellen wird gefochten" ("També sobre les onades es lluita") deia "Auch auf den Wasser wird gefochten" ("També sobre l'aigua es lluita"). A més, a l'última estrofa de Ohne dich, en comptes de dir "Ohne dich" ("sense tu") va dir "Ohne euch" ("sense vosaltres"); i a la cançó Los, en l'estrofa "Wir wären Namenlos" ("no teníem nom") va dir "Wir wären Arbeitlos" ("no teníem treball").
# Sant Feliu de Constantí

Sant Feliu de Constantí és una església de Constantí (Tarragonès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església de Sant Feliu té una gran presència arquitectònica. La planta és de creu llatina inscrita en un rectangle. Té tres naus, la central coberta amb volta de canó amb llunetes i les laterals cobertes amb volta d'aresta. La portada és allindada, emmarcada per pilastres toscanes i una fornícula rematant el conjunt de la portada, que actualment és buida.
El campanar de l'església es va construir amb posterioritat. Les reformes de Jujol són exclusives de l'interior de l'església i afecten a reixes, plafons, baranes, bancs, confessionaris i reclinatoris. També són creació de l'arquitecte tarragoní el petit baptisteri, que hagué de ser substituït per un altre més gran i el presbiteri.

## Història

L'església vella fou restaurada l'any 1621, les restauracions no foren senzilles sinó força importants. Donen notícia d'això la firma de capítols entre els jurats de Constantí i el mestre d'obres Joan Corder de Tarragona. Aquesta primitiva església ja fonamentada en una altra encara més antiga aviat es quedà petita i en semi-ruïna, cosa que obligà a la reconstrucció. L'església actual es consagrà l'any 1749, en temps del rector de la Fontena i de Cruïlles, en un acte presidit pel governador del camp de Tarragona. Això no significà l'acabament definitiu de les obres, ja que el campanar es construí posteriorment.
A partir de març de 2016 l'església es tanca el culte a causa de les esquerdes i moviments en la fàbrica de l'edificació provocats, segons els tècnics, per moviments de massa del subsòl, per la presència de nombroses humitats en el terreny i per la topografia.

## Bibliografia

* Joaquim Claver Caselles: "Una església 'amb rumbeig de Catedral'", Rutes de Constantí, 4, 2012, pp. 14-17.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Feliu de Constantí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Dia a dia (36): Una decisió dolorosa |». sfeliu.constanti.arqtgn.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-09. [Consulta: 6 octubre 2016].

## Enllaços externs

* «Sant Feliu de Constantí». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Església de Sant Nicolau (Malgrat de Mar)

L'església de Sant Nicolau és una església catòlica romana que es troba a Malgrat de Mar, al Maresme. És l'església parroquial de la localitat i està dedicada a Sant Nicolau de Bari. És un edifici d'estil neoclàssic. Per les seves grans dimensions és coneguda com La Catedral de la Costa. Es troba a pocs metres de l'Ajuntament del poble, que és d'estil modernista.

## Història

L'actual edifici va ser alçat a partir de l'any 1761 al mateix indret on hi hagué una primitiva capella dedicada a sant Antoni, consagrada el 1563. Les obres de construcció van avançar amb interrupcions. L'edifici es va acabar en el període 1774-1783.
El 1761, Josep Moner, mestre de cases, va fer una proposta per a la construcció d'una nova església parroquial però va perdre l'encàrrec. El 1762 per mitjà d'una declaració notarial es va fer una elecció popular del projecte i model de l'arquitecte de Barcelona Francesc Trillas.
La construcció d'aquesta església fou possible, en part, gràcies al mecenatge del fabricant d'indianes Agustí Gibert i Xurrich (1704-1779), fill de Malgrat
Durant la Guerra Civil espanyola (1936-1939) fou incendiada i saquejada, i van desaparèixer els objectes de més valor (dues custòdies, una creu i l'orgue). Posteriorment, els anys quaranta, l'església va ser restaurada.

## Arquitectura

La planta de l'església consta d'una nau central i dues de laterals, separades per gruixuts pilars. Es la planta típica de les esglésies de la contrareforma. Al creuer hi té una cúpula La nau és de grans dimensions (45m de llarg per 24m d'ample), per aquesta raó se l'havia anomenat La Catedral de la Costa.
La façana destaca per la seva sobrietat. Té coronament ondulat i una portalada de línies clàssiques amb una fornícula abarrocada on hi ha la imatge de Sant Nicolau de Bari i una rosassa que il·lumina l'interior de la nau. La portalada i la part central són fetes en peces de marbre de color blanc-gris.
A l'esquerra de la façana hi ha el massís campanar de torre, vuitavat, alçat també el segle xviii però que resta inacabat.
A l'absis trobem una llarga garita feta amb rajols i que té petites obertures per a armes de foc.
Pel que fa al material s'utilitzen carreus a les cantonades i al campanar, maçoneria als murs i teules per la coberta.

## Imatges

* Fornícula a la façana amb una estàtua del sant titular del temple
* Façana i porta principal
* Interior de l'església

## Bibliografia

* Fitxes Inventari Patrimoni Cultural Català. (IPCC) Generalitat
* PARADEDA I ROBERT, Ms. Fèlix. La vila de Malgrat i sos contorns, 1915.
* BARRAL I ALTET, Xavier. Guia del Patrimoni Monumental i Artístic de Catalunya, volum 1, 2000
* La construcció de l'església de Malgrat i els seus protagonistes. Agustí Gibert i Xurrich, un personatge oblidat. Malgratː Ajuntament, 2013.

## Referències

* ↑ «Agustí Gibert i Xurriac | enciclopèdia.cat». [Consulta: 12 octubre 2020].
* ↑ «Parròquia de Sant Nicolau de Bari - MALGRAT DE MAR (CATALUNYA)». [Consulta: 12 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Església Parroquial de Sant Nicolau - Malgrat de Mar - Pobles de Catalunya
# Peau d'ange (pel·lícula de 1986)

Peau d'ange és una pel·lícula francesa dirigida per Jean-Louis Daniel, estrenada el 1986.

## Sinopsi

Dona rica i bella, Héléna viu del record del seu marit, que es va suïcidar per desesperació amorosa trenta anys abans. Unes quantes visites puntegen la seva vida ociosa: Angelina, coneguda com "Àngel", una infermera, un amant interessat, un vell amic.
Héléna contracta com a secretari a Milo, un noi misteriós i autoritari que ràpidament esdevé indispensable. Però el malestar s'instal·la: Milo allunya els visitants i recorda molt a Héléna el seu marit difunt.

## Repartiment

* Robin Renucci : Milo
* Alexandra Stewart : Héléna
* Véronique Delbourg : Angélina
* Jean-Paul Muel : Alexandre
* Jeffrey Kime : el gigolo
* Agnès Cassandre : Héléna jovne
* Patrice Melennec : l'amant

## Referències

* ↑ Peau d'ange a unifrance.org
* ↑ Peau d'ange al web del Festival de La Rochelle

## Bibliografia

* Françoise Audé, Positif, n. 301, mars 1986, p. 79
* Jacqueline Lajeunesse, La Saison cinématographique 86, octobre 1986, p. 90
# Euphorbia exigua

Euphorbia exigua és una espècie fanerògama pertanyent a la família de les euforbiàcies. En català rep els noms d'eufòrbia exigua, lleterola exigua, mal d'ulls o lletera exigua. Aquesta és una petita lleterola de cicle anual que arriba als 25 cm d'alçada. Viu en zones obertes de matollars, es reconeix per les seves fulles linears i les llavors berrugoses. La seva inflorescència és un ciati. Euphorbia exigua fou descrita per Linné i publicat en Species Plantarum 1: 456. 1753. Euphorbia exigua té un nombre cromosòmic de 2n=24

## Referències

* ↑ Kew
* ↑ Euphorbia exigua en PlantList
* ↑ «Euphorbia exigua». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ Chromosome atlas of flowering plants. Darlintong, C. D. & A. P. Wylie (1955)
# Perlodinella fuliginosa

Perlodinella fuliginosa és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1912. Coll. Zool. Selys. 4(1):28.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Wu, C.F., 1973. Acta ent. sin. 16(2):107 (116).
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Richard Felton Outcault

Richard Felton Outcault (Lancaster, 14 de gener de 1863 - Flushing, 25 de setembre de 1928) va ser un guionista, dibuixant de còmics i pintor nord-americà. Va ser el creador de la sèrie The Yellow Kid (el noi groc), a partir de la qual va néixer i es va desenvolupar el còmic tal com el coneixem avui dia.

## Biografia

Outcault va començar la seva carrera com a il·lustrador tècnic de Thomás A. Edison i com a dibuixant humorístic per a les revistes Judge i Life.
Aviat va signar pel New York World de Joseph Pulitzer i en el seu suplement dominical en color anomenat World va començar, el 5 de maig de 1895, la sèrie de megaviñetas còmiques Hogan's Alley que presentava a un nen dels suburbis amb una camisa a la qual hi apareixien els textos. A partir del 5 de gener de 1896, aquesta camisa va ser acolorida, a manera d'experiment, amb un color particularment dificultos aleshores: el groc; d'aquesta manera l'expressió popular Yellow Kid va acabar per filtrar-se des del públic fins al títol general de la sèrie.
Quan a l'octubre de 1896 va passar a treballar pel New York Journal de William Randolph Hearst, rival de Pulitzer, The Yellow Kid va començar a aparèixer com una successió de vinyetes en lloc d'una sola. Això, que Outcault va dur a terme per iniciativa del mateix Hearst és considerat per molts teòrics el veritable moment del naixement del còmic i el precursor de l'ús del globus al còmic, doncs malgrat que el personatge d'Outcault sempre s'expressa mitjançant el text escrit sobre la seva samarreta groga, el 25 d'octubre de 1896 utilitza un globus per a expressar-se.
En 1897 va tornar a canviar de periòdic, creant pel New York Herald, les sèries Poor Li'l Mose (1901) i Buster Brown (1902-1905). Aquesta última la continuaria a New York American des de 1906 fins a 1920.

## Referències

* ↑ Román Gubern a El lenguaje de los comics, Barcelona, Ediciones Península, 1972, pp. 17 a 27.
* ↑ Comics - En la piel de los Superheroes (en castellà). Robinbook, 2007, p. 13. ISBN 9788496924109.
# Pedrosa (planta)

La pedrosa (Aethionema saxatile), és una espècie de planta amb flors de la família de les brassicàcies. És una planta que habita pedruscalls i prats secs dels terrenys calcaris mediterranis, nativa d'Europa i d'Algèria i el Marroc. És present als Països Catalans, es poden citar localitzacions com la serra de Sant Gervàs, la serra de la Llena o Penyagolosa.

## Descripció

Es tracta d'una planta herbàcia perenne d'entre 5 i 25 centímetres d'altura. La tija, glabra, pot ser simple o ramificada. Les fulles, coriàcies, no formen una roseta sinó que es distribueixen de manera alternativa al llarg de la tija. El limbe és simple, de color verd blavós d'ovalat a allargat i lanceolat, d'entre 5 i 20 mil·límetres de llargada.
Floreix entre abril i juliol. Les flors es presenten en una inflorescència de tipus raïm, esparsa a la part inferior i densa, semblant a una umbel·la, a la part superior. Les flors són hermafrodites de quatre pètals amb doble periant, amb coloració entre porpra i rosa, de vegades blanca; pot presentar nervis amb coloració més intensa. Els quatre sèpals tenen una vora blanquinosa.
El fruit és una síliqua arrodonida, de 5 a 7 mil·límetres de llarg i una amplada d'entre 4 i 5 mil·límetres, una silícula.

## Referències

* ↑ «Aethionema saxatile». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 19 març 2022].
* 1 2 3 4 «Aethionéme des rochers» (en francès). Biodiv'Ecrins. Parc national des Ecrins. [Consulta: 19 març 2022].
* ↑ «Aethionema saxatile» (en anglès). Reial Jardí Botànic de Kew. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ Nuet i Badia, Josep «Notes sobre la flora dels Pirineus i els pre-Pirineus catalans» (pdf). Butlletí de la Institució Catalana d'Història Natural [Barcelona], 51, 1984, pàg. 110.
* ↑ Masalles, R.M.; Pujadas, J «Notes florístiques» (pdf). Butlletí de la Institució Catalana d'Història Natural [Barcelona], 41, 1977, pàg. 10.
* ↑ Vigo i Bonada, Josep «Noves dades per a la flora de Penyagolosa» (pdf). Butlletí de la Institució Catalana d'Història Natural [Barcelona], 46, 1981, pàg. 104.
* 1 2 3 «Aethionema saxatile (L.) R. Br.» (en francès). Info Flora. Centre national de données et d'informations sur la flore de Suisse. [Consulta: 19 març 2022].
* ↑ «pedrosa». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Espuri Furi Camil

Espuri Furi Camil (en llatí Spurius Furi Camillus), va ser un magistrat romà. Formava part de la branca dels Camil, que pertanyien a la gens Fúria.
Era fill de Marc Furi Camil, un dels magistrats més importants de la República romana. Va ser un dels dos primers pretors nomenats quan es va crear aquesta magistratura l'any 367 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Camillus 2. Sp. Furius Camillus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Espuri Furi Fus

Espuri Furi Fus (en llatí Spurius Furius Fusus) va ser un magistrat romà que va viure al segle v aC. Formava part de la gens Fúria, i segurament de la branca dels Medul·lí.
Va ser elegit cònsol l'any 481 aC juntament amb Cesó Fabi Vibulà. Titus Livi parla d'aquest consolat i diu que va estar marcat per conflictes amb Tibur i per un atac al territori de Veïs. Dionís d'Halicarnàs el presenta com un cònsol força popular (δημότικος) i diu que va fer una campanya contra els eques.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1005.