OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capella de San Pedro de Arriba

La capella de San Pedro de Arriba en el terme municipal de Güímar, illa de Tenerife (Canàries, Espanya) és una senzilla construcció de planta de tendència quadrada, d'uns 45 m² de superfície, amb murs de maçoneria i coberta a quatre aigües de teula àrab.

## Característiques

El seu element més representatiu és la gran portada de mig punt en pedreria. Com a prolongació de la façana apareix un porxo de fusta sostingut per fins pilars d'idèntic material i cobert de xapa metàl·lica ondada. A l'interior, les pintures murals, realitzades a la fi del segle xix pel pintor madrileny Ubaldo Bordanova Moreno representen les Virtuts Teologals, els símbols de La Passió i les armes del titular de la capella.
A l'interior, el patrimoni moble està format per:
* Quadre de la càtedra de Sant Pere, anònim del segle segle xviii, que durant llarg temps va presidir la capella. Va pertànyer al vell retaule d'aquesta, però la seva deterioració va obligar a retirar-ho. El quadre va ser restaurat per Elisa Campos Domínguez en 1995.
* Talla de Sant Pere, conegut com el Chiquito realitzada en 1956 per l'imatger orotavens Ezequiel de León.
* Talla del Senyor Lligat a la Columna va arribar, realitzada en 1960 per taller de l'artista valencià Miguel Espuig, que segueix al model sevillà de Pedro Roldán que es troba a l'església de Sant Joan de La Orotava.
* Talla de la Verge de les Aigües, imatge de vestir executada per l'escultor cordovès Francisco Romero Zafra en 2006.
L'entorn de protecció acull una casa terrera i un parell d'immobles de dues plantes, entre els quals destaca el situat enfront de la plaça, amb ordenació simètrica d'obertures en la façana, finestres mixtes de coixinets i vidrieres i coberta de teules a quatre aigües. Enfront de la capella, la plaça constitueix l'escenari de diversos actes durant les festes patronals.
El 27 de juny dels anys pars, les imatges de Sant Pere i Sant Pau van en processó des de la parròquia Matriu de Sant Pere fins a la capella, engalanada amb un arc de fruites i decoracions de paper realitzades pels veïns, acompanyades de la Dansa de Cintes de Sant Pere de Dalt. Les imatges passen la nit en la capella, d'on tornen el 28 de juny fins a l'església Matriu per celebrar el dia principal, 29 de juny.

## Referències

Aquesta pàgina conté informació d'un bé d'interès cultural publicada en el BOC Núm. 043 el 2 de marzo de 2006 (text), alliberat al domini públic de conformitat amb el dispost a l'article 13 de la Llei de Propietat Intel·lectual Espanyola.

## Enllaços externs

* Arxiu d'Internet
# Protestes socials a Israel de l'any 2011

El moviment israelià per a l'habitatge econòmic de l'any 2011, (en hebreu: המחאה החברתית בישראל) fou un moviment social israelià, en protesta contra l'alt cost de l'habitatge en les ciutats israelianes, que es va formar el 14 de juliol de 2011. El moviment es va iniciar amb un grup a la xarxa social de Facebook que va portar a centenars de manifestants a un campament en el bulevard Rothschild de Tel-Aviv. El 26 de juliol, segons una enquesta publicada pel diari Haaretz, s'afirmava que el 87% de la població donava suport a les protestes. El moviment va guanyar el suport dels mitjans, la qual cosa va permetre iniciar un debat públic a Israel sobre l'alt cost de les despeses d'habitatge i de la vida. El moviment es va estendre a altres ciutats, a on milers d'israelians van acampar en les principals ciutats d'Israel per donar a conèixer a l'opinió pública sobre l'alt cost de l'habitatge de lloguer i de propietat. Els participants s'oposaven al cercle viciós de preus de l'habitatge, que ja no podein obtenir un habitatge adequat a uns preus assequibles. La protesta va ser secundada pels funcionaris, i la major trobada va aplegar a més de 20.000 participants. Es va bloquejar el trànsit arreu del país. El dia 26 de juliol, per tal de resoldre la crisi, el govern de Binyamín Netanyahu va anunciar noves mesures per tal de construir 50.000 nous habitatges, 25.000 dels quals eren de lloguer a un preu rebaixat fins al 30%. Els manifestants van continuar amb el seu moviment, en la recerca d'una solució nacional. El moviment és sovint més prop dels moviments d'esquerra que reclamen una democràcia participativa i fan una crítica de la democràcia representativa. Els seus mitjans de protesta són les ocupacións d'indrets públics i les acampades. El moviment lluita i està a favor dels serveis públics, tanmateix no qüestiona el sistema polític representatiu. El 13 d'agost, uns 75.000 persones van participar en manifestacions massives en setze ciutats i pobles d'Israel. Les manifestacions van tenir lloc a Haifa, Beersheba, Afula, Eilat, Rosh Pinna, Nahariya, Dimona, Petah Tikva, Beit Shean, Netanya, Ramat Ha-Sharon, Hod Hasharon, Rishon Lezion, Beit Shemesh i Ashkelon. En resposta a aquest moviment, el govern de Benjamin Netanyahu, va nomenar una comissió d'experts creada per Netanyahu i presidida pel professor d'economia Manuel Trachtenberg, que va emetre les seves conclusions a mitjans de setembre de 2011. El dissabte 3 de setembre, aproximadament 400.000 persones van participar en els esdeveniments que van tenir lloc en ciutats de tot el país, en el que ha estat descrit com el moviment social més gran en la història d'Israel. Hi havia 300.000 manifestants en la ciutat de Tel-Aviv. El diari Haaretz, per la seva banda, va anunciar un total de 450.000 manifestants. Segons Le Figaro, el moviment es va dividir entre els partidaris de negociar amb el govern, entre ells estava Daphni Leef, una jove de 25 anys. Les protestes van començar el dia 14 de juliol de l'any 2011.

## Enllaços externs

* www.j14.org.il/ (hebreu)
# Juris Markauss

Juris Markauss (Riga, 5 de juny de 1943) és un jugador d'escacs letó, que té el títol de Mestre Internacional d'escacs per correspondència des de 1989.
El 1969 es va graduar a la Universitat de Letònia i va obtenir el títol de Candidat a Mestre. Des de 1974 es va centrar en els escacs per correspondència. Al torneig internacional "ŠAHS-25" de 1989 va completar els requisits per a l'obtenció del títol de Mestre Internacional. El 1993, va representar l'equip del Món en una partica contra l'equip de Rússia.
Alguns dels seus resultats destacats foren el 1r lloc al 7è Campionat de Letònia per equips 1976/77, amb 10½ de 14 al primer tauler, 1r lloc a l'11è Campionat de Letònia per equips 1977/80 amb 9½ de 13, 2n lloc a la semifinal del 16è Campionat de l'URSS, amb 11½ de 16, i posteriorment 9è lloc a la final amb 9½ de 18, 2n lloc al torneig internacional "ŠAHS-25" 1984/89 amb 14 de 18 punts (el mínim per al títol de Mestre Internacional eren 12 punts), amb un premi especial a la millor combinació, i 1r lloc individual (2n per equips) al 9è Campionat de l'URSS 1988/92, amb 14½ de 16, 1r lloc a la VIII/IX Copa del Món, amb 9 de 10 punts.

## Referències

* ↑ International Correspondence Chess Federation: International Masters
* ↑ ICCF Congress, Richmond. Title Awards
* ↑ 11è campionat de Letònia
* ↑ International tournament "ŠAHS-25" el 1984/88

## Bibliografia

* "Fernshach International", 10 – (octubre de 1998), p. 513-517

## Enllaços externs

* Federació Letona d'Escacs per Correspondència
# Eiximén de Foces

Eiximén de Foces (també apareix com a Eximino o Eximen) va ser un poderós cavaller i ric-home aragonès, procurador general del Regne de València (del 1258 al 1259), senyor de Foces, senyor de Tales (Castelló). Era fill d'Ato I de Foces a qui acompanyà en la Conquesta de València i li fou donada en feu l'alqueria de Tales, que feu repoblar amb famílies de Terol, i la vila d'Onda. Després del 1242, Tales fou donada a Guillem de Rocafort.
Quan el rei Jaume I d'Aragó preparava la croada a Terra Santa, Eiximén I de Foces li donà en préstec 32.000 sous jaquesos, rebent com a garantia del deute la jurisdicció de diverses viles del Regne d'Aragó.
Va donar el castell i vila de Sant Miquel de Foces, Coscullano i Loscertales a l'Orde de l'Hospital, per tal que s'hi construís un convent amb l'obligació de mantenir-hi un comanador i tretze monjos preveres de la dita ordre.
El seu fill Ato II de Foces morí abans que ell, l'any 1302.

## Enllaços externs

* Ibieca y los Foces (I) (castellà)
* Sant Miquel de Foces
Eiximén de Foces Llinatge de FocesNaixement:  ? Mort:  ? :
| Títols |||
| Precedit per: Ato I de Foces (pare) | Senyor de Foces (llista de senyors de Foces) (?) | Succeït per: Ato II de Foces (fill) |
| Càrrec de govern |||
| Precedit per: Eximén Pérez d'Arenós | Procurador General del Regne de València (1258–1259) | Succeït per: ? |
# Seyhan Kurt

Seyhan Kurt (Bourgoin-Jallieu, 16 de desembre de 1971) és un poeta, escriptor, antropòleg i sociòleg franco-turc.
Va néixer a la comuna de Bourgoin-Jallieu a Grenoble, França. Va estudiar a l'École de Jean Jaurès de Lió. Va estudiar pintura a França i dramatúrgia i història de l'art a Esmirna. El 1992 i el 1993, va exposar les seves pintures en estil abstracte i tècnica de pintura a l'oli en dues exposicions individuals a la Galeria Estatal de Belles Arts de Mersin. Va estudiar Llengua i Literatura Francesa, Sociologia i Antropologia. Va dur a terme investigacions sobre arquitectura i cultura urbana a Itàlia i Grècia. Va rebre el seu màster a la Universitat d'Ankara, Facultat de Llengua, Història i Geografia, Departament d'Antropologia. Va treballar en la teoria de la simulació i la societat de consum de Jean Baudrillard. Va escriure articles sobre cinema, arquitectura, immigració i art modern. En el seu llibre de 2021 From Household to Home State, publicat per İletişim Publication, va destacar la importància no només de l'arquitectura, sinó també de disciplines com l'antropologia i la sociologia que examinen les pràctiques quotidianes, les regulacions i els fenòmens de consum a l'hora de tractar el concepte de "Casa turca". En el seu estudi, va adoptar un mètode interdisciplinari utilitzant diferents camps des del cinema turc fins a la cultura oral.
Les entrevistes a Seyhan Kurt sobre el llibre es van publicar a Mediascope TV, Artfulliving, Bisavblog i el diari Hürriyet. Entre 1990 i 2017, alguns dels seus poemes van ser traduïts al francès, anglès, alemany, grec i estonià.

## Llibres

* (1993) Kapa Gözlerini "Shut Your Eyes"
* (1995) Destinos "destiny"
* (1999) Hüznün Sözyitimleri "Speechlessness of Sadness"
* (2002) On Jean Baudrillard (unpublished thesis)
* (2002) El Ilani "Hand-Out"
* (2004) Bizden Geçen Sular "Waters Running Through Us"
* (2012) Seyyah "The Voyager"
* (2017) Herkese ve Hiç Kimseye "To Everyone and No one"
* (2021) Haneden Ev Haline:"Türk Evi”nde Mimari, Düzenleme, Pratik From Household to Home State: Architecture, Arrangement and Practice in "Turkish House" "

## Referències

* ↑ Haneden Ev Haline - Seyhan Kurt (en turc).
* ↑ «The Review of Life Studies». [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ Eliçin, Işın. «Haneden Ev Haline: Türk Evi'nde Mimari, Düzenleme, Pratik - Seyhan Kurt ile söyleşi» (en turc), 21-03-2021. [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «“Ev, Zihinsel ve Duygusal İnşası Hiç Bitmeyen Bir Yerdir”». [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ KOÇER, Abdüssamed. «Seyhan Kurt: “Bizde evin bitmek bilmeyen ‘inşası’ ve dönüşümü gündelik hayatın adeta bir parçasıdır.”» (en turc). [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ «Ev artık yuva değil, bir otel, hapishane» (en turc). [Consulta: 21 febrer 2023].
# Capella de Sant Bartomeu de Baell

La Capella de Sant Bartomeu de Baell és un edifici del poble del Baell, al municipi de Campelles (Ripollès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una petita capella d'una nau d'època moderna, situada a 1200 d'altitud sobre el balneari de Montagut.

## Referències

* ↑ «Capella de Sant Bartomeu de Baell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2019].
# Pu Hua

    Avís: Zhenzhou Puhua fou un monjo budista chan.
Pu Hua (en xinès simplificat: 蒲华; en xinès tradicional: 蒲華; en pinyin: Pú Huá), conegut també com a Zuo Ying, fou un pintor i cal·lígraf xinès que va viure sota la dinastia Qing. Va néixer vers l'any 1834 a Jiaxing, província de Zhejiang i va morir el 1911. Pintor paisatgista, també va destacar com a pintor de bambús. Feia servir la tinta. El seu estil era poc convencional i amb pinzellades suaus.

## Bibliografia

* The Cambridge Illustrated History of China” de Patricia Buckley Ebrey Text en anglès. Pàg, 293.294.
* Chinese painting album of Pu Hua (birds flowers by xieyi free hand) ",Pequín. Text en xinès.

## Enllaços externs

* http://www.paintingschinese.com/china-resources/early-modern-paintings-2.htm
* http://www.china-on-site.com/pages/painter/1115.php Arxivat 2014-03-23 a Wayback Machine.
* http://www.minhachina.com/pintura/artepintorLingNan.htm Arxivat 2007-12-17 a Wayback Machine.
* http://www.plumblossoms.com/others/Pu%20Hua.html
# Vicenç Brugat i Giribau

Vicenç Brugat i Girbau (Sabadell, 22 de novembre de 1947) és un nedador i waterpolista català. Va participar en els Jocs Olímpics de Mèxic el 1968. Va jugar també 8 vegades de porter a la selecció espanyola de waterpolo.

## Referències

* ↑ Costajussà i Oliver, Josep. 196-1991. 75 anys del Club Natació Sabadell, 1991, p. 341. ISBN 84-604-0756-X.
# Maggia (Ticino)

Maggia és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Vallemaggia.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Greenfield (Oklahoma)

Greenfield és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 123 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greenfield tenia 123 habitants, 55 habitatges, i 37 famílies. La densitat de població era de 365,3 habitants per km².
Dels 55 habitatges en un 23,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,5% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 35% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.694 $ i la renda mediana per família de 21.607 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 13.097 $. Entorn del 20% de les famílies i el 17,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greenfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greenfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Capella de les Germanes de la Caritat (Valls)

La Capella de les Germanes de la Caritat és una capella amb elements noucentistes i historicistes de Valls (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de la capella que correspon al asil de les "germanetes del pobres" que existia tot just al costat. Actualment, aquest immoble és utilitzat com a residència de la tercera edat.
La façana respon a una composició arquitectònica totalment neoclàssica. La portalada té doble full de fusta que en la llinda hi ha un esplèndid frontó que té per sota un motlluratge. Per damun hi ha una rossassa molt senzilla.
A cada costat de la fatxada hi ha dos seudocolumnes, amb bassament i capitell que té fulles d'ancat amb un estil molt propi. La cornisa que remata té dos elements diferenciats, un molt simple en primer lloc i una motllura que repeteix uns daus i un dibuix.
Actualment aquesta capella no està oberta al culte religiòs.

## Història

Noes tenen notícies.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Capella de les Germanes de la Caritat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Digi-Key

Digi-Key és una empresa americana privada que distribueix components electrònics. Amb seu a Thief River Falls a l'estat nord-americà de Minnesota, l'empresa és el quart distribuïdor de components electrònics més gran d'Amèrica del Nord i el cinquè distribuïdor de components electrònics més gran del món. Fundat l'any 1972 per Ronald Stordahl, el seu nom és una referència al "Digi-Keyer Kit", un kit de teclat electrònic digital que va desenvolupar i comercialitzar als entusiastes de la ràdio amateur. Continua sent propietari de l'empresa de manera privada.
Després d'obtenir una llicenciatura en enginyeria elèctrica a la Universitat de Minnesota, Ronald Stordahl va tornar a la seva ciutat natal de Thief River Falls, Minnesota, on es va dedicar a la ràdio aficionat a principis dels anys setanta. Stordahl va crear un kit de peces electròniques per millorar la transmissió del codi Morse per la seva ràdio. Aviat va començar a vendre kits a altres operadors i, finalment, es va ramificar a la distribució d'altres components electrònics, permetent als clients comprar peces en qualsevol quantitat, per petita que fos. L'empresa va créixer ràpidament i el 1984 es trobava en una instal·lació d'un milió de peus quadrats al costat d'Arctic Cat, un fabricant de motos de neu.
El 1996, Digi-Key va llançar el seu lloc web, canviant gradualment el focus cap al comerç electrònic. El primer domini internacional es va llançar el 1996 al Canadà, que després s'ampliaria a més de 40 dominis locals.

## Referències

* ↑ «Digi-Key Electronics» (en anglès). https://www.linkedin.com.+[Consulta: 12 octubre 2022].
* ↑ «Digi-Key Company History» (en anglès). Digikey.com. Digi-Key Corporation. Arxivat de l'original el 8 juny 2013. [Consulta: 5 juny 2013].
* ↑ Rako, P «Voices: Digi-Key: growing up, privately». EDN, 28-09-2006 [Consulta: 26 juny 2012].
* ↑ Reinan, John «From a box of radio parts, Digi-Key grew into a $2.3 billion anchor of northwest Minnesota». Star Tribune, 21-03-2018.
* ↑ «About DigiKey | DigiKey» (en anglès). www.digikey.com. [Consulta: 8 febrer 2022].

## Vegeu també

* Farnell
* RS Group
* Mouser Electronics
# Principi de legalitat

El principi de legalitat és aquell segons el qual tot acte jurídic dels òrgans de l'Estat ha d'ésser sotmès a l'ordenament jurídic vigent i, en especial, que els reglaments i actes jurídics s'adeqüin a la llei formal, evitant d'aquesta manera que estiguin sotmesos a l'arbitrarietat de la voluntat de les persones.
Contraposat a l'arbitrarisme administratiu i judicial, el principi de legalitat és una de les consagracions polítiques de l'Estat de Dret, i es fonamenta en la teoria clàssica de la divisió de poders. Bé que hom vol trobar-ne l'origen en la Magna Charta Libertatum anglesa (1215), amb més seguretat cal situar-lo en els corrents liberals del S. XVIII, els quals assenyalen la consagració del principi de legalitat com a base de l'estat liberal.
A l'Estat espanyol, la Constitució és superior a la llei i a la resta de normes de l'ordenament; per tant, el principi de legalitat està subordinat al principi de constitucionalitat.

## Referències

* ↑ «Temari de dret administratiu del cos superior d'administració». Escola d'Administració Pública de Catalunya. Arxivat de l'original el 2015-05-05. [Consulta: 11 maig 2015].
* ↑ «Principi de legalitat». enciclopèdia.cat. [Consulta: 11 maig 2015].
* ↑ «Bases constitucionals del dret administratiu. L'administració pública en l'estat social i democràtic de dret (I)». Universitat de Girona. Arxivat de l'original el 2016-08-15. [Consulta: 11 maig 2015].
# Glen Lyn

Glen Lyn és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 151 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glen Lyn tenia 151 habitants, 57 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 89,7 habitants per km².
Dels 57 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 15,9% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 38.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.813 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 12.706 $. Entorn del 10,8% de les famílies i el 17,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glen Lyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glen Lyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# El-Kanemi Warriors FC

El El-Kanemi Warriors Football Club és un club de futbol nigerià de la ciutat de Maiduguri.

## Palmarès

* Copa nigeriana de futbol:
** 1991, 1992
* Segona Divisió de Nigèria:
** 1991, 2000

## Referències

* ↑ Club logo
* ↑ «Nigeria - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].