OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Meyers Konversations-Lexikon

La Meyers Konversations-Lexikon (més recentment també Enzyklopädisches Lexikon i Meyers Lexikon) és una important enciclopèdia universal en alemany publicada en diverses edicions i amb diversos títols per l'editorial Bibliographisches Institut entre 1839 i 1984.
El nom deriva del fundador de l'editorial, Joseph Meyer. Des del 1986 l'obra és publicada per l'editorial Brockhaus.

## Característiques

Una característica especial d'aquesta enciclopèdia era que els lectors es podien posar en contacte amb els editors del Bibliographisches Institut. Cada volum conté un apèndix relacionat amb aquesta correspondència, anomenat Korrespondenzblatt.
Meyers també va ser famós per les seves il·lustracions i diagrames:
   Aquesta enciclopèdia del coneixement humà també inclou: retrats dels personatges més importants de tots els temps, imatges dels llocs més significatius, mapes de les ciutats més importants, cent mapes antics i moderns per a la representació de la terra, per a estadístiques, història i religió, etc., així com milers d'il·lustracions sobre història natural i objectes manufacturats. (de la portada de la primera edició).

## Referències

* ↑ “Entre els llibres, al costat de la més modesta enciclopèdia Sonzogno, destaca la Meyers Lexikon. Les taules de colors amb espècies animals, tigres, lleons, elefants i girafes, etc. i les taules amb les banderes i els uniformes dels soldats de tots els països. i de totes les armes, són l'objecte del meu interès sempre renovat" de Bruno Vasari,Frammenti nella memoria, Torino, Omega editrice, 1977, pàg. 51.

## Bibliografia

* Johannes Hohlfeld: Das Bibliographische Institut. Festschrift zu seiner Jahrhundertfeier. Leipzig, 1926
* Heinz Sarkowski: Das Bibliographische Institut. Mannheim/Wien/Zürich, 1976
* Otmar Seemann (Martin Peche [Bearb.], Hugo Wetscherek [Hrsg.]), Bibliotheca Lexicorum. Kommentiertes Verzeichnis der Sammlung Otmar Seemann. Antiquariat Inlibris, Wien 2001

## Vegeu també

* Enciclopèdia Brockhaus
* Encyclopædia Britannica
* Enciclopèdia Espasa
* Enciclopèdia Treccani
# Thunderbirds/3am

"Thunderbirds"/"3am" és un Doble cara - A (A-side) senzill per la banda britànica de Pop rock, Busted, lliurat el 2004. "Thunderbirds" va ser escrita per a la pel·lícula de 2004 Thunderbirds. "3am" va ser extret del seu segon àlbum A Present for Everyone. Va ser l'últim senzill del grup que va arribar al número #1 a la UK Singles Chart. "3am" ha estat tocada per Matt Willis en el seu tur en solitari el 2007.
La cançó va ser el 20è single més venut al Regne Unit el 2004. També va guanyar el Record of the Year el 2004.

## Informació de la cançó
### Posició a les llistes

| LLista (2004) | Posició |
| Dutch Singles Chart | 72 |
| German Singles Chart | 92 |
| Irish Singles Chart | 6 |
| Japan Singles Chart | 1 |
| UK Singles Chart | 1 |

### Llista de pistes
#### CD 1

* "3am" (directe del tur)
* "Thunderbirds Are Go!"

#### CD 2

* "3am (Radio Edit)"
* "Thunderbirds Are Go!"
* "Runaway Train"
* "3am" (Versió acústica)
* "Thunderbirds Are Go!" (Versió acústica)
* "Busted In Japan (Part 1)"

#### DVD

* "3am" (Audio version)
* "Thunderbirds Are Go!" (Audio version)
* "Crashed The Wedding" (Mix en directe extret del tur)
* "Crashed The Wedding" (Muntatge del tour)
* "Thunderbirds Are Go!" (Vídeo musical)
* "Busted In Japan (Part 2)
| Precedit per: "Dry Your Eyes" per The Streets | UK Singles Chart senzill número 1 1 d'Agost del 2004 - 14 d'Agost del 2004 | Succeït per: "Baby Cakes" by 3 of a Kind |

## Enllaços externs

* Vídeo musical de Thunderbirds Are Go! a Youtube
# Hovedstaden

Hovedstaden és una regió administrativa de Dinamarca, creada l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal que va substituir els antics 13 comtats (amter) per cinc entitats més grans però amb menys competències. Al mateix temps els petits municipis es van fusionar per formar unitats més grans, passant de 271 municipis als 98 actuals.
La regió de Hovedstaden ocupa la part nord-est de l'illa Sjælland, comprèn els antics comtats de Frederiksborg, Copenhaguen, els municipis de Copenhaguen i Frederiksberg i l'illa de Bornholm (situada a 140 km al sud-est de Copenhaguen).
La nova regió va substituir el que havia estat la regió metropolitana de Copenhaguen (Hovedstadsregionen).

## Divisió territorial

La regió es divideix en 29 municipis:
| Municipi | Habitants (1 gener 2008) |
| Albertslund | 27.602 |
| Allerød | 23.493 |
| Ballerup | 47.116 |
| Bornholm | 42.817 |
| Brøndby | 33.831 |
| Copenhaguen | 509.861 |
| Dragør | 13.261 |
| Egedal | 40.533 |
| Fredensborg | 39.240 |
| Frederiksberg | 93.444 |
| Frederikssund | 44.102 |
| Furesø | 37.667 |
| Gentofte | 68.913 |
| Gladsaxe | 62.562 |
| Glostrup | 20.673 |
| Gribskov | 40.512 |
| Halsnæs | 30.824 |
| Helsingør | 60.844 |
| Herlev | 26.567 |
| Hillerød | 46.568 |
| Hvidovre | 49.380 |
| Høje-Taastrup | 47.158 |
| Hørsholm | 24.197 |
| Ishøj | 20.687 |
| Lyngby-Taarbæk | 51.449 |
| Rudersdal | 53.869 |
| Rødovre | 36.144 |
| Tårnby | 40.016 |
| Vallensbæk | 12.399 |
# Quintet (pel·lícula)

Quintet és una pel·lícula estatunidenca de ciència-ficció apocalíptica i postapocalíptica dirigida per Robert Altman el 1979. Presenta entre d'altres Paul Newman, Brigitte Fossey, Bibi Andersson, Fernando Rey, Vittorio Gassman i Nina Van Pallandt. La banda sonora va ser enregistrada per la New York Philharmonic. Ha estat doblada al català.

## Argument

La història té lloc durant una nova era de glaciació. Les càmeres rastregen el que sembla un espai buit, desert i congelat fins que es distingeixen dues figures distants borroses. Són el caçador de foques Essex (Paul Newman) i la seva companya embarassada, Vivia (Brigitte Fossey), filla d'un dels últims companys de cacera d'Essex. Estan viatjant cap al Nord, on Essex espera reunir-se amb el seu germà, Francha (Thomas Hill).
Essex i Vivia finalment troben l'apartament de Francha, però la reunió és curta. Mentre que Essex és fora a comprar llenya, un jugador anomenat Redstone (Craig Richard Nelson) llança una bomba a l'apartament de Francha, que mata tothom, incloent-hi Vivia. Essex veu Redstone fugint de l'escena i l'atrapa a l'"Espai d'Informació" del sector; Essex presencia l'assassinat de Redstone per un jugador llatí anomenat St. Christopher (Vittorio Gassman). Quan St. Christopher marxa, Essex escorcolla les butxaques de Redstone i troba un paper amb una llista de noms: Francha, Redstone, Goldstar, Deuca, St. Christopher i Ambrosia.
Confós pel misteri, Essex descobreix que Redstone havia comprovat prèviament l'Hotel Electra, un centre turístic en un altre sector. Visita l'hotel i assumeix la identitat de Redstone. Immediatament després de registrant-se, a Essex li dona una benvinguda inesperada Grigor (Fernando Rey), que és el traficant al casino. Insistint que no li vol mal, Grigor convida Essex (com "Redstone") al casino, on els jugadors estan implicats ara en un torneig de "quintet". Allà coneix Ambrosia (Bibi Andersson), que sempre juga al "sisè home" en el partit.
Essex és inconscient que el torneig de Quintet és una lluita per la supervivència del més apte. Els que es "maten" en el joc s'executen en la vida real. Grigor i St. Christopher són conscients que Essex no és el Redstone real, així l'ignoren i se centren en els altres jugadors. Goldstar (David Langton) és el primer mort, seguit per Deuca (Nina van Pallandt), fins que els únics dos jugadors que queden són St. Christopher i Ambrosia. Ambrosia, tanmateix, insisteix que Essex sigui considerat com a jugador en el joc, ja que ha assumit la identitat de Redstone. Grigor accepta i informa St. Christopher que ha d'eliminar Essex abans d'enfrontar-se a Ambrosia.

## Repartiment

* Paul Newman: Essex
* Vittorio Gassman: Sant Christopher
* Fernando Rey: Grigor
* Bibi Andersson: Ambrosia
* Brigitte Fossey: Vivia, la dona d'Essex
* Craig Richard Nelson: Redstone
* Monique Mercuri: l'amic de Redstone
* Françoise Berd: Dona de casa de caritat
* Nina van Pallandt: Deuca

## Referències

* ↑ esadir.cat. Quintet. esadir.cat.
* ↑ quintet (en anglès).
* ↑ The New York Times. Quintet (en anglès). The New York Times.
# Estació de Sant Sadurní d'Anoia

Mapa sinòptic línia R4 :
Mapa sinòptic de la línia orbital ferroviària (en projecte) :
Sant Sadurní d'Anoia és una estació de ferrocarril propietat d'Adif situada a la població de Sant Sadurní d'Anoia, a la comarca de l'Alt Penedès. L'estació es troba a la línia Barcelona-Martorell-Vilafranca-Tarragona, per on circulen trens de la línia R4 de Rodalies de Catalunya operats per Renfe Operadora, servei que uneix el Bages, el Vallès Occidental i Barcelona amb Sant Vicenç de Calders via les comarques del Baix Llobregat, Alt Penedès i Baix Penedès.
Aquesta estació de la línia de Vilafranca va entrar en servei l'any 1865 quan es va obrir el tram entre Martorell i Tarragona, sis anys més tard que la línia arribés a Martorell.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 389.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Rodalia de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Sant Vicenç de Calders Vilafranca del Penedès | Lavern-Subirats Vilafranca del Penedès¹ | | Gelida | Terrassa Manresa |
| Projectat |||||
| Mataró | Gelida | Línia Orbital | Lavern-Subirats | Vilanova i la Geltrú |
* Alguns trens de rodalia no fan parada ni a Lavern-Subirats ni a La Granada, sent la següent o anterior Vilafranca del Penedès.

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R4». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de març 2010. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Riaño

Riaño és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de la Montaña Oriental. La seva història recent està marcada per la polèmica construcció de l'embassament de Riaño, que va inundar l'antic enclavament del poble i set poblets més de la vall de Riaño.

## Demografia

Variació demogràfica del municipi entre 1991 i 2005 :
| 2005 | 2004 | 2001 | 1996 | 1991 |
| 539 | 547 | 560 | 540 | 556 |

## Personatges il·lustres

* Imanol Arias, actor.
# Meyer Schapiro

Meyer Schapiro (Šiauliai (Lituània), 23 de setembre de 1904 - 3 de març de 1996, Nova York) era un historiador d'art estatunidenc d'origen lituà conegut per forjar noves metodologies sobre la història de l'art que incorporaven una aproximació interdisciplinària a l'estudi de les obres d'art. Expert d'art cristià, medieval, i modern, Schapiro explorava períodes històrics i moviments artístics amb una entusiàstica observació dels aspectes socials, polítics i dels material artístics emprats. Va acreditar amb canvis fonamentals el curs de la disciplina d'història de l'art, l'aproximació erudita de Schapiro era dinàmica i contractava als seus equips a altres investigadores, filòsofs, i artistes. Va ser professor actiu, conferenciant, escriptor i humanista amb una llarga relació professional amb la Universitat de Colúmbia de Nova York. Va morir el 1996 a Nova York a l'edat de 91.

## Llibres publicats

* Vincent van Gogh. New York: Harry N. Abrams, 1950 i reimpressions.
* Paul Cézanne. New York: Harry N. Abrams, 1952 i reimpressions.
* The Parma Ildefonsus: A Romanesque Illuminated Manuscript from Cluny, and Related Works. New York: College Art Association of America, 1964.
* Words and Pictures. On the Literal and the Symbolic in the Illustration of a Text. Approaches to Semiotics series 11, ed. Thomas A Sebeok. The Hague and Paris: Mouton, 1973.
* Selected Papers I: Romanesque Art. New York: George Braziller, 1977.
* Selected Papers II: Modern Art: 19th and 20th Centuries. New York: George Braziller, 1978, 1982.
* Selected Papers III: Late Antique, Early Christian, and Medieval Art. New York: George Braziller, 1979.
* Style, Artiste et Societe, trans. Blaise Allan et. a. Paris: Editions Gallimard, 1982.
* The Romanesque Sculpture of Moissac. New York: George Braziller, 1985.(Reprint of Schapiro’s dissertation originally published in Art Bulletin. Includes photographs by David Finn)
* Selected Papers IV: Theory and Philosophy of Art: Style, Artist, and Society. George Brailler, 1994.
* Mondrian: On the Humanity of Abstract Painting. New York; George Braziller, 1995.
* Meyer Schapiro : the bibliography / compiled by Lillian Milgram Schapiro. New York : G. Braziller, 1995.

## Enllaços externs

* On Archiving Schapiro: An informal forum that communicates and shares milestones during the course of processing the Meyer Schapiro Collection at Columbia University's Rare Book & Manuscript Library (RBML) (anglès)
* New York Times obituary (anglès)
* Jonathan D. Fineberg, "Meyer Schapiro," The Harvard Crimson, Feb. 6, 1967 (anglès)
* Schapiro article archive from The New York Review of Books (anglès)
* Columbia 250 (anglès)
# Teresa Aubach i Guiu

Maria Teresa Aubach i Guiu (Montoliu de Lleida, Segrià 2 de novembre de 1930 - Barcelona, 13 d'agost de 2002) va ser una historiadora i professora universitària catalana.
Des de 1961 fou professora d'història de les facultats de Teologia i Filosofia a la Universitat Pontifícia de Salamanca. En 1988 fou la impulsora de la Facultat de Ciències de la Informació de la Universitat Pontifícia de Salamanca, de la que també en fou degana fins al 1996. En 1994 va rebre un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla per haver creat a la seva universitat la Càtedra de Cultura Catalana Jaume Vicens i Vives.

## Obres

* La "Escuela de la Virtud", Escuela de socialismo cristiano, Barcelona : Balmeslane, [1972]
* El Instituto Catalán de Artesanos y Obreros, obra del Obispo Lluch y Garriga Salamanca : [s.n.], 1975
* El Obispo Urquinaona, fundador de la Asociación "Amigos de los Obreros", Valencia : Universidad, 1975
* Utopia y postmodernidad, Salamanca : Universidad Pontificia, Cátedra "Herrera Oria", 1986
* Nuevas fronteras de la etica : norte y sur. Guerra y paz, Salamanca : Universidad Pontificia, 1987
* Cuatro estudios de historia de Cataluña : (siglos XIX y XX), Salamanca : Universidad Pontificia de Salamanca, Cátedra de Cultura Catalana "Jaume Vicens Vives", 1988
* La Universidad Pontificia de Salamanca : sus raíces : su pasado : su futuro, Salamanca : Universidad Pontificia de Salamanca, 1989

## Referències

* ↑ Misa funeral por Mª Teresa Aubach, ex decana de CC. de la Información de la UPSA Arxivat 2018-09-30 a Wayback Machine., 23 d'octubre de 2002, universia.es
* ↑ Facultad de Comunicació Arxivat 2018-09-29 a Wayback Machine. al web de l'UPSA
* ↑ Eclesiásticos y dos mujeres, El País, 3 de novembre de 1989
* ↑ Teresa Aubach i Guiu Arxivat 2018-09-30 a Wayback Machine. al web de la Fundació Lluís Carulla

## Enllaços externs

* Teresa Aubach i Guiu al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Ximun Haran

Ximun Haran (Arrangoitze, Lapurdi, 1928 - Luhuso, 9 de desembre 2013) va ser un promotor de la cultura basca i un polític basc.

## Biografia

De jove estudià farmàcia a Bordeus on juntament amb altres estudiants bascos fundà el grup cultural basquista Enbata. Va ser un destacat jugador de pilota basca fins que el 1968 una lesió va impedir-li l'exercici d'aquest esport. La seva activitat cultural es movia al voltant del txistu (fou organitzador d'un agrupament de txistularis a Baiona), la recopilació de cançons tradicionals suletines i l'ensenyament de l'euskara.
En l'àmbit polític fou un dels fundadors del moviment nacionalista basc Enbata el 1963 juntament amb Jakes Abeberry i Michel Labeguerie entre d'altres. A les eleccions legislatives de 1967 serà un dels candidats d'Enbata que obtindrà en el conjunt del País Basc del Nord al voltant d'un 5% de vots sense que sigui escollit cap membre. Immediatament abandona la direcció del moviment per discrepàncies amb el que considerava un acostament a les posicions d'ETA per part d'Enbata. Poc després, el 1971 crea la publicació Ager, icona de part de l'abertzalisme moderat. Progressivament evoluciona cap a posicions properes al Partit Nacionalista Basc i a la seva recent obra de govern a principis dels 80, posicionant-se clarament en contra d'ETA i HB. Finalment el 1990 contribueix a la creació de la secció nord-basca del PNB (Eusko Alderdi Jeltzalea-Parti nationaliste basque, EAJ-PNB) i serà el primer president de l'executiva regional del partit (IBB) fins al 1996. El 1998 es declara ferm partidari de la unitat dels abertzales a Iparralde i recolza la candidatura d'Abertzaleen Batasuna als comicis regionals de 1998.

## Referències

* ↑ Fallece Ximun Haran, uno de los fundadores del PNV en Iparralde
* ↑ Ximun Haran euskaltzalea hil da, EITB
* ↑ Enciclopèdia Auñamendi
* ↑ Ximun Haran Enciclopèdia Auñamendi
# I Setmana Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror

La I Setmana Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror va tenir lloc a Sitges entre el 28 de setembre i el 4 d'octubre de 1968 sota la direcció de Pere Serramalera amb el patrocini de l'ajuntament i del Sindicat d'Hosteleria local, amb la intenció de promocionar el cinema fantàstic i el cinema de terror. Aquesta edició tenia caràcter purament d'exhibició, no hi havia jurat ni es van entregar premis. Hi havia dues seccions, una informativa i l'altra retrospectiva. Les projeccions es van fer al Casino Prado Suburense. Es va anunciar que el 3 d'octubre es projectarien dues pel·lícules de Luis Buñuel: Un chien andalou (1929) i El ángel exterminador (1962), però finalment no es van projectar. La mostra es va clausurar amb la projecció de The Fearless Vampire Killers de Roman Polanski.

## Secció informativa

En parèntesi s'indica el dia de projecció:
* Devils of Darkness, de Lance Comfort (29 de setembre)
* The Fearless Vampire Killers de Roman Polanski (4 d'octubre)
* L'illa del terror de Terence Fisher (1 d'octubre)
* La nit abrasadora de Terence Fisher (30 de setembre)
* Kuroneko de Kaneto Shindo (4 d'octubre)
* King Kong Escapes, d'Ishirō Honda (3 d'octubre)
* House of Frankenstein, d'Erle C. Kenton (3 d'octubre)
* Javier y los invasores del espacio, de Guillermo Ziener (20 de setembre)
* La llamada de Javier Setó (2 d'octubre)
* La cripta e l'incubo de Camillo Mastrocinque (30 de setembre)
* Terrore nello spazio, de Mario Bava (1 d'octubre)
* I tre volti della paura de Mario Bava (1 d'octubre)
* "Awatar", czyli zamiana dusz de Janusz Majewski (4 d'agost)
* Le Puits et le Pendule, d'Alexandre Astruc (2 d'octubre)
* Alphaville, une étrange aventure de Lemmy Caution, de Jean-Luc Godard (2 d'octubre)
* Volxebnaia Lampa Alladina, de Boris Ritsàrev (28 de setembre)

## Secció retrospectiva

En parèntesi s'indica el dia de projecció:
* La núvia de Frankenstein (1935) de James Whale
* The Devil-Doll (1936) de Tod Browning (2 d'octubre)
* Aelita (1924) de Iàkov Protozànov (27 de setembre)
* Der Golem, wie er in die Welt kam (1920) de Paul Wegener i Henrik Galeen (1 d'octubre)
* El gabinet del Dr. Caligari (1920) de Robert Wiene (30 de setembre)
* Nosferatu (1922) de Friedrich Wilhelm Murnau (30 de setembre)
* Metropolis (1927) de Fritz Lang (29 de setembre)
* Münchhausen de Josef von Báky (29 de setembre)

## Referències

* ↑ Historia de un festival a elespectadorimaginario.com
* ↑ Edició de 1968 al web del Festival de Sitges
* ↑ Sitges año uno
* ↑ Noticias cinematográficas, ABC, 29 de setembre de 1968
* ↑ El programa de la Semana de Cine Fantástico de Sitges, La Vanguardia, 29 de setembre de 1968
# Cici Garrigoles i Vinyals

Cici Garrigoles i Vinyals (Castelló d'Empúries, 1 de novembre de 1769 - 12 d'agost de 1842) fou organista de Palamós.
Garrigoles i Vinyals va succeir a Pere Garrigoles en el benefici de la Santa Creu de Santa Maria de Castelló i exercí d'organista de la parroquial en diverses ocasions entre els anys 1815 i 1821, tal com es fa palès en els llibres de la procura major, on apareix el seu nom en diverses mesades de 1821.
Mor a Castelló d'Ampúries a l'edat de 73 anys. Fill de Antoni Garrigoles de Castelló d'Empúries i de Caterina Vinyals de Flaçà.

## Referències

* ↑ «Castelló d'Empúries. Baptismes. Any 1769 Pàg.30. Imatge 54». Arxiu Diocesàa de Girona, 30-11-1769.
* ↑ «Castelló d'Empúries -Òbits, llibre 8, pàg.319v (imatge 343)». Arxiu Diocesà de Girona, 12-08-1843. [Consulta: 28 febrer 2023].
* ↑ Gregori i Cifré, Josep M; Salgado Cobo, Elena. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 7: Fons de la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2013.
# Pu Ru

Pu Ru o Puru (xinès: 溥儒; pinyin: Pǔ Rú), també conegut com a Pu Xinyu (a partir de 1911), fou un pintor i cal·lígraf contemporani xinès que va viure a finals de la dinastia Qing i de la República (1911).
El príncep Pu Ru va néixer el 30 d'agost de 1896 a Pequín i va morir el 1963 a Taipei a conseqüència d'un càncer limfàtic. Membre del clan imperial manxú Aisin Gioro. Fill del príncep Gong. I de la seva segona esposa, la Dama Xiang. Era cosí del darrer emperador de la Xina, Puyi, el candidat dels Gioro que va arribar finalment al tron. Va estudiar a Berlín i de tornada a la Xina es retirà a les muntanyes amb la mare i un germà, dedicat a l'estudi en un monestir. A diferència de Puyi, va ser contrari a la col·laboració amb els invasors japonesos. El 1947 va ser nomenat per Chianf Kai-shek com a representant de la minoria manxú a l'Assemblea Nacional Constituent. Arran de l'avenç dels comunistes fugí a Taiwan on es va guanyar la vida venent pintures i obres cal·ligràfiques. El 1949 fou professor a la Universitat Normal (Departament de Belles Arts).
Pu ha estat considerat com un gran mestre de l'art integral xinès. El temes de les seves obres eren flors i paisatges. La seva pintura, però, no arriba al gran nivell de la cal·ligrafia. Entenia la pintura fruit d'un alt grau de paciència i disciplina. El seu estil elegant i natural tenia característiques individuals. Una exposició amb obres seves es va exhibir a Europa als anys trenta. Amb Huang Junbi fou un defensor de la tradició clàssica a Taiwan.

## Bibliografia

* Art and Artists of Twentieth-century China de Michael Sullivan i Franklin D. Murphy. University of California Press. ISBN 0-520-07556-0 Pàgs. 6-7, 304 i 312
* Western Queers in China: Flight to the Land of Oz de D. E. Mungello. Rowland and Litlefield Publishers. Pàg. 96, 100 i 132

## Referències

* Part de la informació són dades que consten en l'article dedicat a aquest artista de la Wikipedia en llengua anglesa.

## Enllaços externs

* http://www.art-virtue.com/painting/history/1900/
* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-pu-xinyu.php
* http://www.britishmuseum.org/research/search_the_collection_database/term_details.aspx?bioId=137907