OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Al-Hàkim I

Abu-l-Abbàs Àhmad al-Hàkim bi-amr Al·lah —àrab: أبو العباس أحمد الحاكم بأمر الله, Abū l-ʿAbbās Aḥmad al-Ḥākim bi-amr Allāh—, més conegut pel seu làqab com a al-Hàkim I (?-1302), fou califa abbàssida del Caire (1268-1302), sota la tutela dels mamelucs d'Egipte.

## Bibliografia

* Garcin, Jean-Claude «Histoire, opposition, politique et piétisme traditionaliste dans le Ḥusn al Muḥādarat de Suyûti» ( PDF, 14.62 MB) (en french). Annales Islamologiques. Institut Français d'Archéologie Orientale, vol. 7, 1967, pàg. 33–90. Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine.
* «Biography of Al-Hakim I» (en arabic). Islampedia.com. Arxivat de l'original el 2008-06-11. [Consulta: 28 abril 2022].
* Holt, P. M. «Some Observations on the 'Abbāsid Caliphate of Cairo». Bulletin of the School of Oriental and African Studies. University of London, vol. 47, 3, 1984, pàg. 501–507. DOI: 10.1017/s0041977x00113710. JSTOR: 618882.
# Pepsi-Cola (equip ciclista)

«Pepsi-Cola» té aquests significats:
* Pepsi-Cola (equip ciclista 1968), equip ciclista italià de 1968, anteriorment conegut com a Vittadello.
* Pepsi-Cola (equip ciclista 1969), equip ciclista espanyol de 1969.
* Pepsi-Cola (equip ciclista 1987-1989), equip ciclista italo-estatunidenc de 1987 a 1989.
# Campionat Provincial de Barcelona de tennis de taula per equips

El Campionat Provincial de Barcelona de tennis de taula per equips fou una competició esportiva de tennis de taula, creada la temporada 1961-62. De caràcter anual, foren organitzats per la Federació Provincial de Barcelona de Tennis de Taula. Es consideren la continuació dels Campionats de Catalunya, després que la Federació Espanyola de Tennis de Taula dissolgué les federacions regionals i establís les provincials. Entre 1962 i 1982 es disputaren campionats provincials a Barcelona, Girona, Tarragona i Lleida. Els campions de cadascun dels campionats provincial tenien dret a competir al Campionat d'Espanya. Després de la restauració de la Federació Catalana de Tennis de Taula i dels Campionats de Catalunya la temporada 1982-83, es deixaren de celebrar.

## Historial

* (1) = Nombre de campionats
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| Edició | Data | Equip campió (M) | Equip campió (F) |
| fins 1961 es disputà el Campionats de Catalunya ||||||
| I | 1961-62 | Tívoli PPC (1) | CT Barcino (1) |
| II | 1962-63 | Club de 7 a 9 (1) | CT Barcino (2) |
| III | 1963-64 | CT Barcino (1) | CT Barcino (3) |
| IV | 1964-65 | Club Mayda (1) | Club de 7 a 9 (1) |
| V | 1965-66 | Club de 7 a 9 (2) | Club de 7 a 9 (2) |
| VI | 1966-67 | Club de 7 a 9 (3) | Club de 7 a 9 (3) |
| VII | 1967-68 | Club Mayda (2) | Grup Barna (1) |
| VIII | 1968-69 | Club Mayda (3) | Grup Barna (2) |
| IX | 1969-70 | Club Mayda (4) | Grup Barna (3) |
| X | 1970-71 | Club Mayda (5) | CT Barcino (4) |
| XI | 1971-72 | Club Ariel (1) | CT Barcino (5) |
| XII | 1972-73 | CT Barcino (1) | Club de 7 a 9 (4) |
| XIII | 1973-74 | Club de 7 a 9 (4) | Club de 7 a 9 (5) |
| XIV | 1974-75 | Lindcolor (1) | Club de 7 a 9 (6) |
| XV | 1975-76 | Club de 7 a 9 (5) | Club de 7 a 9 (7) |
| XVI | 1976-77 | Club de 7 a 9 (6) | Club de 7 a 9 (8) |
| XVII | 1977-78 | Club de 7 a 9 (7) | Club de 7 a 9 (9) |
| XVIII | 1978-79 | Club de 7 a 9 (8) | CT Barcino (6) |
| XIX | 1979-80 | Penya Solera (1) | CT Barcino (7) |
| XX | 1980-81 | Penya Solera (2) | CT Barcino (8) |
| XXI | 1981-82 | Penya Solera (3) | CT Barcino-Atòmic (9) |
| des de 1983 es disputà el Campionats de Catalunya ||||||

## Referències

* ↑ «tennis de taula». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Historials Federació Catalana de Tennis de Taula». FCTT. [Consulta: 2 maig 2020].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 «Llistat campions absoluts». federacio historials. [Consulta: 2 maig 2023].
# Ielan

«Ielan» té aquests significats:
* Ielan (Sverdlovsk), localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
* Ielan (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
# Jacques Callot

Jacques Callot (Nancy 1592 - 1635), fou un gravador i dibuixant francès.
Abans dels 20 anys va viatjar a Itàlia i, mentre treballava a Roma i després a Florència en la cort del gran Duc Cosme (1590 - 1621), va aprendre, gràcies a una observació aguda i enginyosa, a combinar les tècniques sofisticades del manierisme tardà i les seves exageracions, transformant-les en un llenguatge brillant i expressiu. L'any 1621, de retorn a França, va ser un dels principals exponents del gust estrafolari i grotesc que estigué de moda durant el regnat de Lluís XIII (1601 - 1643). Va passar la major part del que restà de la seva carrera a Nancy, però també va treballar a París i als Països Baixos. Es va especialitzar en captaires i en gent que tenia deformacions, personatges de les novel·les picaresques de la commedia dell'arte italiana. En aquest sentit s'aporxima a Bellange, també actiu a Nancy, però l'estil de Callot resultava més realista. La seva darrera gran obra, la sèrie de gravats intitulats Grans misèries de la guerra, la va realitzar després de la invasió de la Lorena, l'any 1633, pel cardenal Richelieu, i és un retrat punyent de les atrocitats de la guerra: els temes i la imatgeria d'aquesta sèrie van representar una font d'inspiració per a Francisco de Goya. La producció de Callot va ser prodigiosa, se'n conserven més d'un miler de dibuixos. Algunes de les seves il·lustracions són realment grans i mostren desenes de figures magníficament ordenades. Va ser un dels gravadors més importants i un dels primers grans artistes creatius que treballaren exclusivament en les arts gràfiques.

## Referències

* ↑ Diccionari d'Art Oxford, Ed. 62 Barcelona 1996

## Enllaços externs

* Jacques Callot. Fotografia i biografia.
# Al-Hutaya

Jàrwal ibn Aws, més conegut com al-Hutaya, fou un poeta àrab, nascut al final del segle vi. Va escriure poesia abans i després de l'islam. Es va convertir però va fer apostasia a la mort de Mahoma. Va morir després del 661.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(Al-)Ḥuṭayʿa".
* La poesía árabe (castellà)
# Pigüé

Pigüé és una ciutat de l'Argentina situada a la Pampa, a 584 quilómetres al sud-oest de la capital. La fundaren uns 165 immigrants occitans (oficialment francesos) de Roergue (Avairon) i un argentí d'origen irlandès el 4 de desembre 1884. La seva població és actualment de 13.822 habitants segons el cens del 2001. Pigüé es el centre administratiu del partido de Saavedra a la província de Buenos Aires.
La llengua occitana actualment ja no es parla, però els més vells coneixen alguns mots o cançons.

## Enllaços externs

* Saavedra.gov.ar, Pàgina web oficial del Partido de Saavedra
* Informació, fotos, ràdio i imatges en viiu de la ciutat de Pigüé i la regió
* Coordenades geogràfiques i imatges satèl·llit de Pigüe
# Jim Dine

Jim Dine (Cincinnati, 16 de juny de 1935) és un pintor pop estatunidenc. Se l'ha considerat també part del moviment neodadaista anterior.
El seu primer contacte amb l'art, el van constituir les visites realitzades al museu de la seva ciutat. Després de la mort de la seva mare, i quan vivia amb els seus avis materns, el jove Jim es va inscriure en les classes nocturnes de la Cincinnati Art Academy, on hi tingué com a mestre Paul Chidlaw, de gran influència. Posteriorment, va ampliar els seus estudis a la Universitat d'Ohio, i es graduà en belles arts el 1957.
Establert a Nova York, es pot considerar Dine com el pare del happening, que organitzà el 1959 la representació de L'obrer somrient, a la qual aviat van seguir d'altres. Aviat va adquirir importància dins de l'incipient moviment pop, encara que ell mai va arribar a sentir-se integrat plenament en aquesta catalogació.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.167. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 29 novembre 2014].
# Cal Vermell (Fornells de la Selva)

Cal Vermell és una obra de Fornells de la Selva (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular restaurat amb un gran nombre d'obertures en les que es combinen els traços rectes i corbs així com diferents estils, predominant però el neoclàssic. L'edifici consta de planta baixa i dos pisos acabant en un terrat a la part superior; les cantoneres són de pedra treballada i contrastada amb el blanc actualment pintat. Hi ha una profusió d'obertures que es disposen unes sobre les altres superposades.

## Referències

* 1 2 «Cal Vermell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2016].
# (339) Dorothea

(339) Dorothea és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 25 de setembre de 1892 per Maximilian Franz Wolf des de l'observatori de Heidelberg-Königstuhl, Alemanya. Està nomenat en honor de l'astrònoma nord-americana Dorothea Klumpke Roberts (1861-1943). Forma part de la família asteroidal d'Eos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 41. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Group of asteroids probably of common origin» (en anglès). The Astronomical Journal, 1918 [Consulta: 28 juliol 2015].

## Enllaços externs

* «(339) Dorothea» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 24 maig 2015].
# Llista d'integrals de funcions inverses de les funcions hiperbòliques

Tot seguit es presenta una llista de primitives de funcions inverses de les funcions hiperbòliques. Per consultar una llista completa de primitives de tota mena de funcions adreceu-vos a taula d'integrals
    $\int \mathrm {arsinh} \,{\frac {x}{c}}\,dx=x\,\mathrm {arsinh} \,{\frac {x}{c}}-{\sqrt {x^{2}+c^{2}}}$
    $\int \mathrm {arcosh} \,{\frac {x}{c}}\,dx=x\,\mathrm {arcosh} \,{\frac {x}{c}}-{\sqrt {x^{2}-c^{2}}}$
    $\int \mathrm {artanh} \,{\frac {x}{c}}\,dx=x\,\mathrm {artanh} \,{\frac {x}{c}}+{\frac {c}{2}}\ln |c^{2}-x^{2}|\qquad {\mbox{(per }}|x|<|c|{\mbox}}$
    $\int \mathrm {arcoth} \,{\frac {x}{c}}\,dx=x\,\mathrm {arcoth} \,{\frac {x}{c}}+{\frac {c}{2}}\ln |x^{2}-c^{2}|\qquad {\mbox{(per }}|x|>|c|{\mbox}}$
    $\int \mathrm {arsech} \,{\frac {x}{c}}\,dx=x\,\mathrm {arsech} \,{\frac {x}{c}}-c\,\mathrm {arctan} \,{\frac {x\,{\sqrt {\frac {c-x}{c+x}}}}{x-c}}\qquad {\mbox{(per }}x\in (0,\,c){\mbox}}$
    $\int \mathrm {arcsch} \,{\frac {x}{c}}\,dx=x\,\mathrm {arcsch} \,{\frac {x}{c}}+c\,\ln \,{\frac {x+{\sqrt {x^{2}+c^{2}}}}{c}}\qquad {\mbox{(per }}x\in (0,\,c){\mbox}}$
# T. Rex

* Aquest article tracta sobre el grup de rock. Si cerqueu el dinosaure, vegeu «tiranosaure».
T. Rex va ser un grup de música anglès de rock nascut a Londres a la dècada del 1960 amb el nom de Tyrannosaurus Rex. Va tenir èxit com a grup de glam rock a la dècada del 1970. La banda fou fundada per Marc Bolan i Steve Took, i va editar tres àlbums produïts per Tony Visconti. El so era una espècie de folk rock d'una terra imaginària amb guitarres acústiques i d'exòtiques percussions. Les lletres parlaven a éssers estranys: elfs, fades, mags i follets.
Van tenir una notable acceptació en el moviment hippie de Londres al final dels seixanta. En aquella època van ser molt recolzats pel periodista John Peel.
Marc Bolan volia ser una autèntica estrella del rock, però després d'una penosa gira pels Estats Units, va acomiadar Steve Took i va contractar un nou percussionista, Mickey Finn, amb qui va gravar el quart àlbum amb el nom de T. Rex.
Amb l'àlbum T. Rex del 1970, la banda no només va fer més curt el seu nom sinó que va passar als instruments elèctrics. Llavors van tenir els seus millors èxits comercials, però alguns encara consideren més important la música de la seva primera època acústica.
La banda va desaparèixer quan Marc Bolan morí en un accident de trànsit l'any 1977, amb menys de 30 anys.
Una de les cançons més famoses va ser Get It On.

## Discografia

Com a Tyrannosaurus Rex:
* My People Were Fair and Had Sky in Their Hair... But Now They're Content to Wear Stars on Their Brows (1968)
* Prophets, Seers & Sages – The Angels of the Ages (1968)
* Unicorn (1969)
* A Beard of Stars (1970)
Com a T. Rex:
* T. Rex (1970)
* Electric Warrior (1971)
* The Slider (1972)
* Tanx (1973)
* Zinc Alloy and the Hidden Riders of Tomorrow (1974)
* Bolan's Zip Gun (1975)
* Futuristic Dragon (1976)
* Dandy in the Underworld (1977)
# Tirà terrestre frontblanc

El tirà terrestre frontblanc (Muscisaxicola albifrons) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones pantanoses de la puna als Andes, sud del Perú, oest de Bolívia i nord de Xile.

## Referències

* ↑ «Tirà terrestre frontblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Aiàntida

Aiàntida (grec antic: Αἰαντίς) era el nom d'una tribu de l'antiga Atenes que tenia sis demos. L'heroi epònim que li donava el nom era Àiax el Gran.
Aquesta va ser la novena tribu que es va establir amb les reformes de Clístenes. Marató era un dels demos que hi havia dins dels seus límits. Segons Plutarc, cinquanta-dos membres d'aquesta tribu van morir a causa de les ferides sofertes a la batalla de Platea.
El dramaturg Èsquil era originari del demos d'Eleusis un dels llocs d'aquesta tribu. La seva família formava part dels eupàtrides.

## Referències

* ↑ Traill, John S «The Political Organization of Attica: A Study of the Demes, Trittyes, and Phylai, and Their Representation in the Athenian Council». Hesperia Supplements, 14, 1975, pàg. 13.
# Pleta de Colieto

La Pleta de Colieto és un pletiu situat dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Es troba, entre 2.175 i 2.208 metres d'altitud, al voltant de les ribes nord-oriental i oriental de l'Estany Gran de Colieto.

## Rutes

Per la seva situació, totes les rutes que entren a la Vall de Colieto la travessen.

## Referències

* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pleta de Colieto. [Consulta: 21/09/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Joaquín Martín Mínguez

Joaquín Martín Mínguez (València 5 de juny de 1956) ha estat un polític valencià, diputat en la primera legislatura de les Corts Valencianes.
Ha treballat en la direcció d'empreses del sector immobiliari i de la construcció. Militant d'Alianza Popular, fou elegit diputat per la circumscripció de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. Ha estat secretari de la Comissió Permanent no legislativa de Seguretat Nuclear de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 15 maig 2015].
# Cal Ventura

Cal Ventura és una casa de Rocafort de Vallbona, al municipi de Sant Martí de Riucorb (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa situada en un desnivell salvat per unes escales que comuniquen els dos carrers als que dona la casa. La façana principal que dona al carrer de l'església consta de dues plantes. A la planta baixa hi ha la porta, allindada. Damunt la llinda hi ha un arc de mig punt dovellat, vestigi de l'antiga obertura. A la segona planta s'observen tres finestres quadrangulars amb cornisa.
La façana que dona al carrer de la font té una galeria situada a uns 9 m d'alçada. Aquesta galeria consta de tres arcs de mig punt suportats per columnes amb capitells llisos, fust bombat i base quadrada que s'assenta sobre un alt sòcol de pedra. Hi ha una politja que serveix per extreure aigua d'una profunda cisterna feta amb grans lloses de pedra que arriba fins als baixos de la casa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Ventura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# (3413) Andriana

Andriana és l'asteroide número 3413. Va ser descobert per l'astrònom Norman G. Thomas des de l'observatori de Flagstaff (Arizona, Estats Units), el 15 de febrer de 1983. La seva designació alternativa és 1983 CB3.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 5 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=3413.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 gener 2024].
# Superhumeral

Un superhumeral (del llatí super, "sobre" i [h]umerus, "espatlla", per tant, una indumentària "sobre l'espatlla"), és una vestimenta litúrgica usada exclusivament pels bisbes, majoritàriament a l'Església Catòlica Romana. Es caracteritza principalment com un ornament humeral, però també adorna el pit i l'esquena, i es porta per sobre la casulla.
Durant l'edat mitjana va ser usat per diversos bisbes, principalment en el Sacre Imperi Romanogermànic, en seus com Ratisbona, Praga i Lieja. El seu ús va morir en gran manera al segle xiii, encara que hi ha proves que es va usar a Reims fins al segle xvi. Alguns superhumerals es poden trobar conservats a Eichstätt, Bamberg i Ratisbona. Les primeres imatges de superhumerals que existeixen són dues imatges del Bisbe Sigebert de Minden, una miniatura i una tauleta d'ivori, que van ser incorporades a un ordinal de la Missa pertanyent al bisbe.
Els únics bisbes que usen el superhumeral al segle xxi són:
* el bisbe d' Eichstätt, Alemanya – Gregor Maria Franz Hanke, OSB (des de 2006),
* l'arquebisbe metropolità de Paderborn, Alemanya – Hans-Josef Becker (des de 2003),
* el bisbe de Toul, ara Nancy (-Toul), França – Jean-Louis Papin (des de 1999),
* l' arquebisbe metropolità de Cracòvia, Polònia – Marek Jędraszewski (des del 2017).
El superhumeral actual és un collar humeral, ornamentada al capdavant i enrere amb apèndixs.
El superhumeral és ocasionalment utilitzat pels episcopi vagantes a l'Església ortodoxa cristiana celta, una petita comunitat amb vincles històrics amb l'antiga església catòlica i l'ortodòxia oriental.
* Superhumeral
* Superhumeral com es porta a Cracòvia
* Superhumeral com es porta a Eichstätt

## Referències

* 1 2 «Rationale». A: The Catholic Encyclopedia. XII. Nova York: Robert Appleton Company, 1911-06-01.
* ↑ Since 1165, whenever the bishop of Toul officiated pontifically, he wore an ornament called surhumeral, or rationale, a sort of pallium covered with precious stones, which decoration he alone of all the bishops of the Latin Church wore. A brief of 16 March 1865, restored this privilege to the bishops of Nancy and Toul.
* ↑ «Vestments of the Celtic Orthodox Christian Church». celticchristianity.org.
# Tirà variegat

El tirà variegat (Empidonomus varius) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) i única espècie del gènere Empidonomus.

## Hàbitat i distribució

Bosc obert, vegetació secundària, clars dels boscos. Terres baixes des de l'oest de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'Amazònia, centre i est del Brasil, nord, est i sud-est de Bolívia i Paraguai fins al nord de l'Argentina i Uruguai.

## Referències

* ↑ «Tirà variegat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Philodryas

Philodryas és un gènere de serps de la família dels colúbrids del nou món, usualment anomenades serps verdes. Encara que els colúbrids generalment no són perilloses per als humans, les espècies de Philodryas tenen dentició opistòglifa i poden fer una mossegada verinosa.

## Taxonomia

El gènere Philodryas inclou 23 espècies:
* Philodryas aestiva (Duméril, Bibron et Duméril, 1854)
* Philodryas agassizii (Jan, 1863)
* Philodryas amaru Zaher et al., 2014
* Philodryas argentea (Daudin, 1803)
* Philodryas arnoldoi (Amaral, 1932)
* Philodryas baroni Berg, 1895
* Philodryas boliviana Boulenger, 1896
* Philodryas chamissonis (Wiegmann, 1835)
* Philodryas cordata Donnelly & Myers, 1991
* Philodryas erlandi Lönnberg, 1902
* Philodryas georgeboulengeri Grazziotin et al., 2012
* Philodryas laticeps Werner, 1900
* Philodryas livida (Amaral, 1923)
* Philodryas mattogrossensis Koslowsky, 1898
* Philodryas nattereri Steindachner, 1870
* Philodryas olfersii (Lichtenstein, 1823)
* Philodryas patagoniensis (Girard, 1858)
* Philodryas psammophidea Günther, 1872
* Philodryas simonsii Boulenger, 1900
* Philodryas tachymenoides (Schmidt & Walker, 1943)
* Philodryas trilineata (Burmeister, 1861)
* Philodryas varia (Jan, 1863)
* Philodryas viridissima (Linnaeus, 1758)

## Referències

* ↑ Reptile Database
# Campionat britànic de trial 1966

La temporada de 1966 del Campionat britànic de trial fou la 17a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 13 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Sammy Miller | Bultaco | 72 |
| 2 | Mick Andrews | Bultaco | 40 |
| 3 | Arthur Lampkin | BSA | 24 |
| 4 | Don Smith | Greeves | 22 |
| 5 | Alan Lampkin | BSA | 19 |
| 6 | Derek Adsett | Greeves | 18 |
| 7 | Dave Rowland | BSA | 16 |
| 8 | Gordon Farley | Triumph | 16 |
| 9 | Scott Ellis | BSA | 12 |
| 9 | Malcolm Davis | Greeves/Cotton/Bultaco | 12 |
| 11 | Jim Sandiford | Greeves | 11 |

## Referències

* Hulme, John. «Gordon British Champion Farley» (en anglès). pressreader.com. Classic Trial, 01-12-2020. [Consulta: 1r febrer 2022].
* «Great Britain - 1966» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Secret of the Wings

Secret of the Wings és una pel·lícula d'animació estatunidenca en 3D de Disney del 2012, dirigida per Bobs Gannaway.

## Argument

Per a Campaneta i la resta de les fades de la temporada càlida, el Bosc de l'Hivern continua sent un lloc misteriós i prohibit, però farà un viatge a aquest món prohibit i hi descobrirà un secret màgic que canviarà la seva vida per sempre.

## Repartiment

* Mae Whitman: Tinker Bell
* Lucy Hale: Periwinkle
* Anjelica Huston: Reina Clarion
* Timothy Dalton: Lorde Milori
* Pamela Adlon: Vidia
* Lucy Liu: Silvermist
* Raven-Symoné: Iridessa
* Kristin Chenoweth: Rosetta
* Angela Bartys: Fawn
* Rob Paulsen: Bobble
* Jeff Bennett: Clank
* Jesse McCartney: Terence

## Crítica

Pablo O. Scholz, del diari Clarín, en fa fer un comentari masclista, afirmant que "té com a principals destinatàries les nenes de fins a 9 anys, aquesta edat en la qual encara un pot capbussar-se en un cinema amb tota la seva ingenuïtat." Natalia Trzenko, de La Nación, va afirmar que "el guió de la pel·lícula no va més enllà de la presentació del bosc i els seus personatges, una senzillesa que li treu vol però alhora resulta ideal per a espectadors més petits (...) Aquí no hi ha brivalls ni paròdies per fer riure els adults, es tracta d'un conte amb i de fades. No és poc." Santiago García, de Tiempo Argentino, va comentar que "poc té de nou per aportar la pel·lícula, malgrat el seu sempre interessant treball amb les diferents estacions de l'any. Destinats a patir-la mil vegades en el format casolà, ni el 3D no justifica l'haver de pagar una entrada de cinema."

## Referències

* ↑ «Secret of the Wings». imdb.
* ↑ Scholz, Pablo O Clarín.
* ↑ Trzenko, Natalia «Còpia arxivada». La Nación. Arxivat de l'original el 2016-04-16 [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ García, Santiago Tiempo Argentino.