OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# PuTTY

PuTTY (/ˈpʌti/) és un emulador de terminal gratuït i de codi obert, consola serie i aplicació de transferència de fitxers de xarxa. Desenvolupat per Simon Tatham. Suporta diversos protocols de xarxa, incloent SCP, SSH, Telnet, rlogin i connexions amb TPC/IP en mode RAW. També pot connectar-se a un port sèrie. Inicialment va ser desenvolupat per funcionar sobre el sistema operatiu Microsoft Windows però actualment n'existeixen versions per diverses plataformes Unix i Linux, i també versions per Mac OS X, Symbian, Windows Mobile i Windows Phone.

## Característiques

PuTTY suporta moltes variacions en el terminal remot segur, i proporciona a l'usuari control sobre la clau de xifrat SSH i la versió del protocol, xifrat alternatiu com AES, 3DES, Arcfour, Blowfish, DES, i autenticació de clau pública. PuTTY suporta SSO a través de GSSAPI, incloent DLLs GSSAPI proporcionades per l'usuari. També pot emular seqüències de control des d'emulació de terminal Xterm, VT220, VT102 o ECMA-48, i permet el reenviament de port local, remot o dinàmic amb SSH (inclòs el reenviament X11). La capa de comunicació de xarxa suporta el protocol IPv6, i el protocol SSH suporta l'esquema de compressió retardada ZLIB (zlib@openssh.com).
PuTTY no suporta pestanyes de sessió directament, però hi ha moltes aplicacions basades en ell que si les suporten.

## Aplicacions

* PuTTY - clients Telnet i SSH-1 i SSH-2.
* PSCP - un client SCP, per copia de fitxers segura per línia d'ordres.
* PSFTP - un client SFTP, per sessions de transferència de fitxers generales com en FTP.
* PuTTYtel - un client només de Telnet.
* Plink - una eina de connexió de línia d'ordres, utilitzada per sessions no interactives.
* Pageant - un agent d'autenticació SSH per a PuTTY, PSCP i Plink.
* PuTTYgen - una utilitat de generació de claus RSA i DSA.
* pterm - un emulador de terminal X.

## Referències

* ↑ «Introduction to PuTTY». [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «How to Use PuTTY on Windows | SSH.COM». [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «PuTTY SSH client for Mac OS X - Download, Tutorial | SSH.COM». [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «PuTTY for Symbian OS». [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «Comprar Metro PuTTY - Microsoft Store es-ES» (en castellà-es). [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «PuTTY wish kerberos-gssapi». [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «PuTTY 0.71 releases: Fix multi critical vulnerabilities • InfoTech News» (en anglès), 17-03-2019. [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ 262588213843476. «Code2Pro: How to Forward X11 to Windows 10 via PuTTY & vcxsrv» (en anglès). [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «PuTTY wish ipv6-build». [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «PuTTY wish zlib-openssh». [Consulta: 10 juny 2019].
* 1 2 3 4 5 6 7 «PuTTY FAQ». [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ «PuTTYgen Download» (en anglès). [Consulta: 10 juny 2019].
# Chequilla

Chequilla és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 24 | 21 | 18 | 19 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Macrostòmids

Els macrostòmids (Macrostomidae) constitueixen una família de petits turbel·laris basals de vida lliure. Són membres del meiobentos d'aigües marines, salobres i dolces. Es coneixen unes 180 espècies d'aquesta família.

## Referències

* 1 2 van Beneden, E. 1870. Étude zoologique et anatomique du genre Macrostomum comprenant la description de deux especes nouvelles. Bulletin de l'Académie Royale des Sciences, des Lettres et des Beaux-Arts de Belgique 30:116-133, one plate.
* ↑ Tyler, S., Schilling, S., Hooge, M., and Bush L. F. (comp.) (2006-2009) Turbellarian taxonomic database. Version 1.5 http://turbellaria.umaine.edu/turb2.php?action=1&code=2776 Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
# Vella Sarai

Vella Sarai, inicialment només Sarai o "Sarai Batu", "Sarai Berke" o "Sarai al-Makrus" és una ciutat, el nom de la qual vol dir "palau" en persa. Fou establerta pel governant mongol Batu Khan a la meitat del 1240, al lloc de Saqsin (Saksin), que havia estat construïda al lloc de la capital dels khàzars, Itil, que esmenta el geògraf àrab Abu Hamid al-Gharnati i el persa Abu-Yahya al-Qazwiní i alguns altres; el frare Benedykt Polak l'esmenta com a Terra dels saksins en el viatge de 1246 de Giovanni da Pian del Carpine al campament de Batu Khan. S.A. Pletneva situa Saksin entre les modernes Volgograd i Akhtubinsk. Saksin podria derivar de la versió àrab del turc Sarighsin (Ciutat Groga). És possible que els habitants fossin cumans i estava propera a les ruïnes d'Atil, la vella capital dels khàzars. El 2003 Dmitry Vasilyev de la Universitat de l'Estat d'Àstrakan va fer una sèrie d'excavacions al lloc de Samosdelskoye del poble de Samosdelka (Самосделка) al delta del Volga i va trobar diversos objectes khàzars, oghuz i búlgars suposant que el lloc podria ser Saksin, però no hi ha cap prova segura. Atil estaria sota Saksin i Sarai a la rodalia.
Aquest lloc estava situat probablement a la riba del riu Akhtuba, un canal del Volga inferior, prop del poble modern de Selitrennoye (Selitrennoi Gorodk), on hi ha unes salines, al districte de Kharabalinsky, oblast d'Astracan, Rússia, a uns 120 km al nord d'Astracan. Sarai era la seu de Batu Khan i ho fou també del seu successor Berke Khan. Sota ambdós Sarai fou la capital d'un gran imperi. Els diversos prínceps russos anaven a Sarai per prometre fidelitat al kan i rebre la seva patent d'autoritat (yarligh o yarlik).
Posteriorment la capital es va traslladar a un nou emplaçament, 180 km al nord-oest, i va passar a ser coneguda com a Nova Sarai.

## Referències

* ↑ També transcrita com a Serai; i també Saraj, usant el sistema de la j en alemany o italià; o Saray, usant el sistema de la y en anglès.
* ↑ Atwood, Christopher P. (2004). Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire. New York, NY: Facts on File, (anglès). Nota: «al-Makrus» és un nom àrab que significa «el Beneït», en aquest cas «la Beneïda».
* ↑ «Seraglio» a l' Online Etymology Dictionary, (anglès)
* ↑ D.Vasilyev (Д. Васильев), "El somni d'Itil (al lloc de l'excavació de l'antic centre del kanat Khàzar)" (Итиль-мечта (на раскопках древнего центра Хазарского каганата)) (rus)
* ↑ MacKenzie, David, Michael W. Curran. (2002). A History of Russia, the Soviet Union, and Beyond. Belmont, CA: Wadsworth/Thomson Learning. ISBN 0-534-58698-8
# (3375) Amy

Amy és l'asteroide número 3375. Va ser descobert per l'astrònom C. Shoemaker des de l'observatori de Monte Palomar (Estats Units), el 5 de maig de 1981. La seva designació alternativa és 1981 JY1.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 5 novembre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=3375.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «IAU Minor Planet Center». [Consulta: 10 gener 2021].
# Revista Nós

Nós va ser una revista publicada en gallec entre 1920 i 1936 amb continguts literaris, lingüístics, artístics, etnogràfics, filosòfics i de pensament polític. Nós va ser impulsada i dirigida per Vicente Risco, qui va buscar insistentment col·laboracions de fora de Galícia per a donar-li a la revista una dimensió europea. El primer nombre va aparèixer el 30 d'octubre de 1920 a Ourense i allí es publicarien fins al 15, després passaria a tenir la seva administració a La Corunya i Santiago de Compostel·la, en la seu de l'Editorial Nós. La direcció va estar sempre dirigida al domicili de Risco.
La revista, unida al pensament nacionalista, pretenia normalitzar l'ús del gallec i dur-lo dels usos orals fins a l'alta cultura. Fins a la publicitat que l'acompanyava era totalment en gallec. Es va intentar també que el disseny gràfic ajudés a aconseguir aquesta dignificació i a crear una estètica genuïnament gallega, pel que Risco va deixar Castelao com responsable artístic. Tractava essencialment dos àmbits distints: d'una banda el descobriment de la identitat gallega, introduint línies d'investigació noves i contribuint a la modernització metodològica que va afectar fonamentalment a l'arqueologia, etnografia, història i pensament; i d'altra banda la presentació de les idees que anaven apareixent a Europa Per a aquest fi es van explorar les cultures europees que es consideraven més pròximes a la gallega: la irlandesa (a Irlanda s'estava convertint en estat independent en aquells dies) i la portuguesa (a Portugal floria la llengua gallega). Encara amb tot, va haver-hi una enorme presència d'altres cultures, especialment en el cas de les centreeuropees que es relacionen amb els gustos de Risco i amb els epicentres culturals predominants en l'època. Altres regions amb gran presència en els articles de la revista van ser, de major a menor freqüència, Galícia i Portugal seguides d'Hispanoamèrica, França i Alemanya. A continuació apareixen altres regions amb situacions sociolingüístiques semblants a la gallega com poden ser Bretanya, Catalunya, País Valencià i Anglaterra.
# Ein ad-Duyuk at-Tahta

Ein ad-Duyuk at-Tahta (àrab: عين الديوك التحتا, ʿAyn ad-Duyūk at-Taḥtā) o senzillament ad-Duyuk (àrab: ديوك, Duyūk) és una vila palestina en la governació de Jericó a l'est de Cisjordània situada a la vall del Jordà, a dos quilòmetres a l'oest de Jericó. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques, Ein ad-Duyuk at-Tahta tenia una població de més de 967 habitants a mitjans del 2006. El 1997 els refugiats palestins constituïen el 14,6% de la població. L'atenció primària de salut per al poble està a Jericó.

## Referències

* ↑ Projected Mid -Year Population Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine. for Jericho District by Locality 2004- 2006 Palestinian Central Bureau of Statistics
* ↑ Palestinian Population by Locality and Refugee Status Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (1997) Palestinian Central Bureau of Statistics.
* ↑ «West Bank Health care». Arxivat de l'original el 2006-03-13. [Consulta: 25 març 2017].
# Chequers

Chequers és la country house del Primer ministre del Regne Unit. Casa pairal originària del segle xvi, està localitzada prop del poble de Ellesborough, entre Princes Risborough i Wendover, a Buckinghamshire, Regne Unit, al peu dels turons Chilterns. És troba a uns 64 quilometres del nord-oest del Central London. Coombe Hill, una part de la propietat, està localitzat a 1,1 quilometres nord-est. Chequers ha estat la country house del Primer ministre des de 1921, després de la seva donació a la nació per Sir Arthur Lee en la llei de Chequers de 1917. La casa és llistada com a Grau I en la Llista de Patrimoni Nacional per Anglaterra.

## Referències

* Hawtrey, Florence Molesworth. The History of the Hawtrey Family. I. Londres: George Allen, 1903.
* Lee, Arthur. Clark, Alan. A Good Innings; The Private Papers of Viscount Lee of Fareham. Londres: J. Murray, 1974. ISBN 0-7195-2850-X.
* Major, Norma. Chequers: The Prime Minister's Country House and its History. Londres: Little, Brown and Company, 2001. ISBN 0-316-85844-7.
* Williamson, Elizabeth. Buckinghamshire. Yale University Press, 2003 (The Buildings Of England). ISBN 0-300-09584-8.
# Macrothele cretica

Macrothele cretica és una espècie d'aranya de la família dels macrotèlids (Macrothelidae). És endèmica de Creta (Grècia).

## Referències

* World Conservation Monitoring Centre 1996 (Centre de Control de Conservació mundial). Macrothele cretica. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accés el 31 juliol de 2007.

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Macrothele cretica Kulczynski, 1903 en la família Macrothelidae +base de dades
# Vicente Gonzaga Doria

Vicente Gonzaga Doria (Guastalla, Sacre Imperi Romanogermànic, 1602 — Salamanca, Corona de Castella, 23 d'octubre de 1694) va ser un militar italià al servei de la Monarquia Hispànica, comanador de Villafranca en l'Orde de Calatrava i gentilhome de càmera de Carles II.
Fou capità general de Galícia entre 1652 i 1658, virrei electe de València sense arribar a prendre possessió del càrrec, virrei de Catalunya entre 1664 i 1667, de Sicília l'any 1668, i governador interí del Consell d'Índies en absència del duc de Medinaceli.
Va ser el vuitè fill de l'I duc de Guastalla Ferrante II Gonzaga i de Maria Vittoria Doria.

## Referències

* ↑ Di Blasi e Gambacorta, Giovanni Evangelista. Storia cronologica dei vicerè, luogotenenti, e presidenti del regno di Sicilia, p. 412-414.
* ↑ De Garma y Durán, Francisco Xavier. Theatro universal de España: descripcion eclesiastica y secular de todos sus reynos y provincias.
* ↑ Francisco Xavier de Garma i Durán: Theatro universal d'Espanya: descripcion eclesiastica i secular de tots els seus reynos i províncies, tom IV, págs. 118 i 354.
# Ertil

Ertil - Эртиль (rus) - és una ciutat de l'óblast de Vorónej, a Rússia.

## Història

Ertil fou creada el 1897 prop d'una refineria de sucre. Aconseguí l'estatus de vila urbana el 1938 i el de ciutat el 1963.
# El Remei (Santa Maria de Palautordera)

El Remei és una capella a la divisió de termes entre Santa Maria i Sant Esteve de Palautordera. El seu origen cal cercar-lo al principi del segle xvi, quan es construí una església dedicada a Sant Sebastià. Aquesta capella encara es conserva però està a l'altre cantó de carretera. Entre els anys 1792 i 1800 es va construir un nou santuari, l'actual. S'abandonà la primitiva en la qual s'havia establert la confraria de Nostra Senyora del Remei a finals del segle xvi.
Edifici religiós d'una sola nau. L'exterior és de paredat. La portada és d'arc rebaixat, de carreu. Al damunt hi ha un ull de bou. La façana està arrebossada i emblanquinada, hi ha una imatge amb rajola de ceràmica de la Mare de Déu del Remei. L'interior és de planta de creu llatina, amb una cúpula al centre. El presbiteri té un creuer i tres cossos. En els costats del creuer hi ha dues vidrieres amb les imatges de Sant Sebastià (esquerra) i Sant Erasme (dreta).

## Notes

* 1 2 «ERMITA DE LA MARE DE DÉU DEL REMEI». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 abril 2020].
# Lotzorai

Lotzorai (en sard, Lotzorai) és un municipi italià, dins de la Província de Nuoro. L'any 2007 tenia 1.311 habitants. Es troba a la regió del'Ogliastra. Limita amb els municipis de Baunei, Girasole, Talana, Tortolì, Triei i Villagrande Strisaili.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giancarlo Serra | Llista Cívica |
# Erta Ale

El volcà Erta Ale (en àfar: Ertá’alé o Irtá’alé, «muntanya que fumeja») és un volcà en escut basàltic localitzat en la Banya d'Àfrica, a la regió de la depressió d'Àfar, al nord-est d'Etiòpia, sent el volcà més actiu d'aquest país. Se situa al desert de Danakil, un desert erm prop del límit amb Eritrea i aconsegueix una altura de 613 metres. Se'l considera en erupció des del 1967.
Situat a una regió desèrtica i de difícil accés, l'Erta Ale no va ser objecte d'estudi pels experts en la matèria fins al segle xx, concretament al final de la dècada dels 60 i principi dels 70. Així i tot, ja havia estat descobert pels europeus el 1841 i el seu cim coronat el 1873. Presenta un o dos llacs de lava al seu cim, els quals ocasionalment desborden cap a la falda meridional. Destaca per tenir un dels llacs de lava més duradors del planeta (amb activitat confirmada des del 1967, encara que va poder iniciar-se el 1906). La seva escassa elevació és causada pel fet d'alçar-se sobre una depressió, la depressió d'Àfar, la base de la qual queda per sota del nivell del mar.
Els habitants de la zona amb prou feines s'acosten a ell ja que consideren que al lloc habiten esperits malignes que es passegen a cavall. La situació remota, a una zona erma i poc poblada, fa que el seguiment de la seva activitat hagi estat escàs. Hi ha evidència d'explosions en els últims 150 anys. Moltes erupcions contemporànies es localitzen primer mitjançant el seguiment per satèl·lit de les columnes de diòxid de sofre i es comproven posteriorment amb testimonis sobre el terreny.

## Imatges

* Forns al costat occidental.
* Llac de lava el 2001.
* Vista del satèl·lit.

## Referències

* ↑ http://www.volcano.si.edu/world/volcano.cfm?vnum=0201-08= Arxivat 2013-02-17 a Wayback Machine.
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 3 d'octubre de 2011. [Consulta: 15 octubre 2011].

## Vegeu també

* Índex de explosivitat volcànica
* Annex:Majors erupcions volcàniques
# 11è districte de París

L'11è districte és un dels vint districtes de París, França. Es troba a la Riba Dreta del Sena. No només es tracta del més poblat dels vint districtes de París sinó que és el districte urbà amb la densitat de població més alta de tot Europa.
L'onzième és una zona animada i variada. A l'oest hi ha la Place de la République, que queda unida a la Place de la Bastille pel Boulevard Richard Lenoir, ple de grans mercats i parcs infantils. La place de la Bastille i la rue du Faubourg Saint Antoine tenen molts cafès, restaurants i clubs de nit, així com botigues de moda i galeries comercials. El barri d'Oberkampf és una altra zona popular per la vida nocturna. La part oriental és més residencial.

## Geografia

L'11è districte té una àrea de 3,666 km².

## Demografia

L'11è districte va assolir la seva població màxima el 1911, quan tenia 242.295 habitants. El districte segueix sent el districte més densament poblat de París i també hi ha gran activitat econòmica. A l'últim cens (1999), la població era de 149.102 habitants, i comptava amb 71.962 llocs de treball.

## Població històrica

| Any (dels censos francesos) | Població | Densitat (hab. per km²) |
| 1872 | 167.393 | 45.611 |
| 1911 (població màxima) | 242.295 | 66,092 |
| 1954 | 200.440 | 54,616 |
| 1962 | 193.349 | 52,741 |
| 1968 | 179.727 | 49,025 |
| 1975 | 159.317 | 43,458 |
| 1982 | 146.931 | 40,079 |
| 1990 | 154.165 | 42,053 |
| 1999 | 149.102 | 40,672 |

## Barris

Cadascun dels vint districtes de París se subdivideix en quatre barris (quartiers). Aquests són els quatre barris de l'11è districte:
* Quartier de la Folie-Méricourt
* Quartier Saint-Ambroise
* Quartier de la Roquette
* Quartier Sainte-Marguerite

## Llocs de l'11è districte
### Llocs d'interès

* Circ d'hivern de París
* ESCP-EAP
* Eglise de Saint-Ambroise

### Carrers i places

* Place de la République
* Place de la Bastille
* Boulevard Richard Lenoir
* Avenue de la République
* Boulevard Voltaire
* Rue Oberkampf
# Reducció logarítmica

La reducció logarítmica és una mesura de com un procés de descontaminació redueix la concentració d'un contaminant. Es defineix com el logaritme decimal de la divisió entre els nivells de contaminació abans i els de després del procés, per la qual cosa un increment d'1 correspon a una reducció de la concentració d'un factor de 10. En general, una reducció log-n significa que la concentració de les substàncies contaminants restants és de només una desena part de l'original. Així, per exemple, una reducció log-0 no és cap reducció, mentre que una reducció de log-1 correspon a una reducció del 90% de la concentració original, i una reducció de log-3 correspon a una reducció del 99,9% de la concentració original.

## Referències

* ↑ «Final Report of an NWRI Independent Advisory Panel: Recommended DPR General Guidelines and Operational Requirements for New Mexico». National Water Research Institute, 22-01-2016. Arxivat de l'original el 10 de maig 2016. [Consulta: 7 desembre 2018].
# Estobencs

Estobencs és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Herba-savina.
Està situat al sud-oest d'Herba-savina, a l'esquerra del riu de Carreu, a prop i al sud-oest de lo Molinot. És la part baixa del vessant nord-oest de la muntanya de Gallinova, just al nord de les Collades de Dalt i a llevant del cim de Montagut.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Remei (Arenys de Munt)

La Capella del Remei és una església del municipi d'Arenys de Munt protegida com a bé cultural d'interès local. La Mare de Déu del Remei és la patrona del poble; dins la capella hi ha encara exvots producte de la devoció a la Verge. La capella està situada al costat de la casa del Remei, i està dedicada a la Mare de Déu del Remei, patrona d'Arenys de Munt. La capella del Remei és un edifici de petites dimensions, amb una sola nau i coberta a dues vessants. A la façana principal hi ha la porta i a cada costat una finestra emmarcada amb pedra. Damunt la porta hi ha un ull de bou i un campanar de cadireta.
Al segle xvi pertanyia a la família Gibert, i aquesta la passà a Pere Antich de Tries, de Sant Martí, d'Arenys de Munt i s'hi feia culte a la Mare de Déu del Remei. Després passà a la família Gelpi, de Sant Esteve de Tordera.
Durant la guerra del Francès, el santuari fou cremat i saquejat, i fins al 1815 no es pogué refer.
L'any 1928 Ramon Goula i Plandiura adquirí la finca i el santuari, que va refer. Durant la Guerra Civil fou saquejat de nou i l'any 1940 es tornà a restaurar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «CAPELLA DEL REMEI - ERMITA DEL REMEI». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 abril 2020].
# Chlorurus microrhinos

Chlorurus microrhinos és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 70 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Bali i les Filipines fins a les Illes de la Línia, Pitcairn i les Illes Ryukyu.

## Referències

* ↑ Swainson W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2. i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bellwood, D.R. 2001: Family Scaridae. A: Carpenter & Niem 2001. Species identification guide for fishery purposes. Bony fishes part 4. 6: 3468-3492, Pls. VI-XIV.
* Bleeker, P. 1854: Speciés piscium bataviensium novae vel minus cognitae. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië, 6: 191-202.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Parenti, P. I J.E. Randall, 2000. An annotated checklist of the species of the labroid fish families Labridae and Scaridae. Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. (68):1-97.
* Randall, J.E., 1986. Scaridae. p. 706-714. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.