OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Menahga

Menahga és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.220 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Menahga tenia 1.220 habitants, 491 habitatges, i 282 famílies. La densitat de població era de 126,6 habitants per km².
Dels 491 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 42,4% no eren unitats familiars. En el 37,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 20,2% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 33,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.232 $ i la renda mediana per família de 30.288 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.071 $ mentre que les dones 18.594 $. La renda per capita de la població era de 14.360 $. Entorn del 14,7% de les famílies i el 18,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Menahga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Menahga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Íñigo López de Mendoza i Quiñones

Íñigo López de Mendoza i Quiñones, (n. Guadalajara, Corona de Castella, 1440 - Granada, Espanya, 20 de juliol de 1515), va ser un noble espanyol, primer marquès de Mondéjar i Segon Comte de Tendilla, conegut com El Gran Tendilla, de la Casa Mendoza, era fill d'Íñigo López de Mendoza i Figueroa primer comte de Tendilla i net del poeta i poderós senyor Íñigo López de Mendoza, el Marquès de Santillana. S'educà a la casa del seu avi, però va rebre aprenentatge polític i militar a casa del seu pare i del seu oncle el cardenal Mendoza.
# Fuensanta (Albacete)

Fuensanta és un municipi al nord de la província d'Albacete envoltat pels termes municipals de La Roda, Tarazona de la Mancha i per la província de Conca. Dista 36 km de la capital i ocupa una extensió de 24,03 km².

## Història

Després d'una suposada aparició mariana en 1482, que va donar lloc al naixement d'una font, es va fundar una petita ermita que pertanyia a la localitat de La Roda. Cap a 1561 l'Orde Trinitari va aconseguir comprar l'ermita per edificar un monestir, després d'un llarg conflicte amb la parròquia de La Roda.
Amb el temps la gent dels voltants començà a acudir a rebre banys a la "font-santa", i com a conseqüència es va anar creant al seu voltant una petita aldea que va donar origen a la població actual. Cap a 1579 hi havia 20 veïns oficialment. En 1671 ja compta amb 40 veïns, que van aconseguir la segregació de La Roda, constituint-se en una vila independent en pagar la quantitat de 337.500 maravedís al rei. La Roda va iniciar un plet contra aquesta decisió, que va acabar amb la confirmació de la segregació del poble en 1672.
Amb la Desamortització dels béns de l'Església, a principis del segle xix, EL monestir dels trinitaris va restar abandonat, passant amb el temps a ser propietat de l'Ajuntament, mentre que el temple del monestir es va convertir en parròquia local, en substitució de l'anterior dedicada a Sant Gregori.

## Monuments

A la localitat de Fuensanta podem trobar l'antic convent dels frares trinitaris, actualment dividit entre el claustre (amb dependències municipals) i l'església, on es venera a la Mare de Déu del Remei. El temple està format per una planta rectangular, coberta amb volta de llunetes; al creuer s'eleva una volta adornada amb medallons de sants trinitaris en relleu de guix policromat. La cambra de la verge està coberta per una volta sobre petxines amb decoració barroca. El claustre es va construir al segle xvii, amb un ampli espai quadrat amb doble galeria porticada; el de sota amb arcs de mig punt, i el superior amb columnes que sostenen llindes. A l'hort de l'antic convent es conserva encara l'ermita amb la font on suposadament es va aparèixer la Mare de Déu, i que encara avui compta amb una gran devoció entre la gent del lloc.
Existeix una antiga casa barroca del segle xviii, actualment dividida en tres cases particulars, en la que destaca la seua façana rococó. Existeix també un palauet d'estil modernista conegut com a "Villa Manolita" o "Casa de los Mañas", reformada el 2003 i convertida actualment en un alberg rural.

## Festes

* 9 de maig: Sant Gregori de Nazianz.
* El diumenge següent a Sant Gregori: romeria de la Mare de Déu del Remei fins a La Roda.
* Tres setmanes després: romeria de volta de la verge a Fuensanta.
* Setmana cultural del 9 al 15 d'agost.
* 8 de Setembre: Fira de la Verge del Remei.
# Conflictes otomano-portuguesos

Els conflictes otomano-portuguesos són una sèrie de conflictes militars entre l'Imperi Portuguès i l'Imperi Otomà o conflictes entre els otomans i les potències europees en la que els portuguesos van tenir una participació rellevant. Alguns d'aquests conflictes van ser breus i altres van allargar-se durant molts anys, majoritàriament situats a l'oceà Índic, una zona comuna d'expansió dels dos imperis. En alguns casos s'hi van veure involucrades altres potències regionals, com Ajuuraan, l'Imperi d'Etiòpia o Adal.
# Sant Esteve de Castellnou de Montsec

'Sant Esteve de Castellnou de Montsec és l'església parroquial, romànica, del poble de Castellnou de Montsec, del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà. Fou construïda entre al segle xi, però fou posteriorment modificada del tot.
Està situada al nivell superior del poble, al costat del castell-palau dels barons de Castellnou de Montsec, però queda fora del recinte del poble clos, ja que aquest queda tancat pel castell-palau.
Conserva, de l'edifici medieval, una part del mur de ponent, amb una finestra de doble esqueixada. La resta, que conserva en part la planta original, és d'una nau, possiblement eixamplada i amb l'absis suprimit, a l'edat moderna.
Sobre aquesta part occidental hi ha un campanar de planta rectangular, de la mateixa amplada que la nau, que molt possiblement fou obrat en el moment que es va refer tota l'església.

## Bibliografia

* Adell i Gisbert, Joan Albert; Cases i Loscos, Maria-Lluïsa. «Sant Esteve de Castellnou de Montsec». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
* Gavín, Josep Maria. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Enòmau (desambiguació)

Enòmau (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Enòmau (fill d'Ares), personatge de la mitologia grega
* Enòmau (gladiador), gladiador gal company d'Espàrtac
* Enòmau de Gàdara, filòsof cínic grec
* Enòmau (poeta), poeta epigramàtic grec
# Galeria d'Art Guildhall

La Galeria d'Art Guildhall (Guildhall Art Gallery) acull una col·lecció d'art de la ciutat de Londres, Anglaterra. El museu es troba a la zona de Moorgate de la ciutat de Londres. Es tracta d'un edifici de pedra d'estil semi gòtic destinat a empatitzar amb l'històric Guildhall, que és adjacent i al qual està connectat internament.

## Història

La City of London Corporation havia encarregat i recollit retrats des de 1670, originalment per a penjar en el Guildhall. En els segles XIX i XX, les col·leccions d'art de la Corporació van créixer a través de regals i concursos per a incloure pintures d'història i altres gèneres d'art.
La primera galeria construïda per a mostrar la col·lecció es va completar el 1885. Aquest edifici va ser destruït amb The Blitz el 1941, resultant la pèrdua de 164 pintures, dibuixos, aquarel·les i estampats, i 20 escultures. No va ser fins a 1985 que la City of London Corporation va decidir tornar a desenvolupar el lloc i construir una nova galeria. L'edifici va ser dissenyat en un estil postmodern per l'arquitecte britànic Richard Gilbert Scott. La nova instal·lació, que tenia per objecte albergar una col·lecció d'aproximadament 4.000 articles, es va completar el 1999.
La peça central de la col·lecció, l'enorme quadre de John Singleton Copley que representa La derrota de les bateries flotants a Gibraltar, es va col·locar en una posició destacada al vestíbul d'entrada de la galeria.
Vivien Knight va ser la cap de la Galeria, des de 1983 fins a la seva mort el 2009.

## Amfiteatre

El complex Guildhall va ser construït al lloc de l'amfiteatre romà de Londres, i algunes de les restes d'aquest es mostren in situ en una habitació al soterrani de la galeria d'art.
* Alfred Temple, primer director de la galeria original
* Estàtua de Margaret Thatcher, Guildhall Art Gallery

## Referències

* ↑ «Collections History». City of London. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2021. [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ «History of Guildhall Art Gallery». Guildhall Art Gallery. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2021. [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ «Richard Gilbert Scott obituary». , 12-07-2017 [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ «London's Guildhall reveals hidden gems among collection of 4,000 paintings». The Guardian, 23-12-2014. [Consulta: 22 juliol 2019].
* ↑ «The Defeat of the Floating Batteries at Gibraltar, setembre 1782». Art.UK. [Consulta: 22 juliol 2019].
* ↑ Rose, Andrea. «Knight, Vivien Margaret (1953–2009)». ONDB. OUP. [Consulta: 22 novembre 2017].
* ↑ «London's Roman Amphitheatre – Guildhall Galleries – City of London». www.cityoflondon.gov.uk. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2017. [Consulta: 18 juny 2017].
# Menaldumadeel

Menaldumadeel (Menameradiel en frisó) és un municipi de la província de Frísia, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 13.690 habitants repartits per una superfície de 70,03 km² (dels quals 1,02 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb het Bildt i Leeuwarderadeel, a l'oest amb Franekeradeel, a l'est amb Ljouwert i al sud amb Littenseradiel.

## Administració

El consistori actual, després de les eleccions municipals de 2007, és dirigit per G. van Delft-Jaasma. El consistori consta de 15 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 4 escons
* Partit Nacional Frisó, (FNP) 3 escons
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 3 escons
* Gemeentebelangen 2000, 2 escons
* GroenLinks, 2 escons
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 1 escó

## Enllaços externs

* www.menaldumadeel.nl Arxivat 2013-08-17 a Wayback Machine.
# Fuente-Tójar

Fuente-Tójar és un municipi de la província de Còrdova a la comunitat autònoma d'Andalusia, a la comarca de la Subbética cordovesa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 859 | 844 | 848 | 817 | 808 | 810 | 800 | 805 | 807 | 795 |

## Enllaços externs

* Fuente-Tójar - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
# Conflictes sexuals

Conflictes sexuals (títol original en anglès, The Battle of the Sexes) és una pel·lícula de comèdia britànica en blanc i negre de 1959 protagonitzada per Peter Sellers, Robert Morley i Constance Cummings, i dirigida per Charles Crichton. Basada en el conte "The Catbird Seat" de James Thurber, va ser adaptada per Monja Danischewsky. Un tímid comptable d'una empresa de teixits de Tweed escocès supera amb intel·ligència un descarat expert estatunidenc modern les idees del qual amenacen la seva forma de vida. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Referències

* ↑ Weiler, A.H. «Screen: Thurber Tale: Battle of the Sexes' Is British Import». , 19-04-1960.
* ↑ «Conflictes sexuals». ésAdir. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ «La batalla de los sexos». Goita què fan, ara!. [Consulta: 20 maig 2023].
# Abu-Ishaq Ibrahim ibn Àhmad

Abu-Ishaq Ibrahim (II) ibn Àhmad (àrab: أبو إسحاق إبراهيم بن أحمد, Abu Isḥāq Ibrāhīm ibn Aḥmad) (al-Abbassiyya, 27 de juny del 850 - Cosenza, 23 d'octubre de 902) fou emir aglàbida d'Ifríqiya (875-902), i durant el govern, l'emirat va conèixer l'apogeu i el declivi.
El 16 de gener del 875 a la mort del seu germà Abu-l-Gharaniq Muhàmmad (II), la successió corresponia al fill del difunt, Abu-Iqal ibn Muhàmmad, però el poble va aclamar a Abu-Ishaq Ibrahim a qui únicament corresponia la regència. Una de les seves primeres mesures, encertada, fou la retirada de les fraccions monetaries (kita) que havien envaït el mercat, tot i que la mesura amenaçava de provocar disturbis, que de fet es van produir amb un incident greu a Kairuan, en el qual va evitar la sang però mantenint la seva decisió.
Va seguir intervenint a Sicília en 877 aprofitant una guerra civil entre oficials romans d'Orient. El 878 va conquerir Siracusa a Sicília. Sembla que a causa d'una malaltia mental el seu caràcter va canviar progressivament i va esdevenir un dèspota que cometia tota mena de crueltats i abusos. Els primers que es van revoltar contra els seus crims foren els amazics del Zab (268 de l'hègira = 881-882), però el 883 havien estat derrotat i van ser durament reprimits, i a les seves files es van produir milers de víctimes. El 893 foren els principals senyors feudals els que es van revoltar, contra els desitjos de l'emir d'un servei incondicional; el moviment va esclatar a la fortalesa de Balazma, que defensava el massís dels Kutama; per por d'una revolta similar a la del jund sota Ziyàdat-Al·lah I (817-838) Ibrahim II va entrar en pànic, però finalment va poder controlar la revolta molt fàcilment, ja que els rebels ni tan sols van provar d'unir-se. El 896-897 es van revoltar els amazics Nafusa que foren delmats. Després va fer executar de manera horrible al seu cosí, que era governador de Trípoli de Líbia, i va amenaçar d'envair Egipte en revenja per la invasió tulúnida de vers el 880, però finalment va retornar cap a Tunis.
Va abdicar en favor del seu fill Abu-l-Abbàs Abd-Al·lah (II) ibn Ibrahim el 18 d'octubre del 902, el qual era a Sicília i fou cridat a Ifríqiya. Ibrahim II, vestit a la manera dels ascetes penedits i rodejat dels ahl al-basair, va anar a combatre a Itàlia del sud (on la seva arribada va provocar el pànic) amenaçant d'anar a conquerir l'Imperi Romà d'Orient via Roma; però tot seguit va buscar el martiri als murs de Cosenza on efectivament va morir el 23 d'octubre del 902.

## Referències

* ↑ Glaire D. Anderson, Corisande Fenwick, Mariam Rosser-Owen. The Aghlabids and their Neighbors: Art and Material Culture in Ninth-Century North Africa (en anglès). Brill, 2017, p. 296. ISBN 9789004356047.
* ↑ Mikaberidze, Alexander. Conflict and Conquest in the Islamic World: A Historical Encyclopedia [2 volumes: A Historical Encyclopedia] (en anglès). ABC-CLIO, 2011, p. 831. ISBN 9781598843378.

## Bibliografia

M. Talbi, L'émirat aghlabide, París 1966
# Sam (pel·lícula)

Sam (en croat Sol) és una pel·lícula bèl·lica iugoslava ambientada en la Segona Guerra Mundial, dirigida el 1959 per Vladimir Pogačić amb guió escrit per ell al costat del cineasta eslovè Mihajlo Renovčević. Fou exhibida en la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1959.

## Argument

En la guerra d'alliberament contra l'ocupació nazi, un destacament de partisans iugoslaus que participa en la batalla de Sutjeska resta separat del grup. Des d'aquell moment queden aïllats i assetjats en una posició que no poden abandonar i amb el seu comandant mort. Alhora, neix un nen d'una de les poques dones supervivents del destacament. Finalment, els pocs supervivents aconsegueixen trencar el cercle i salvar el nounat.

## Repartiment

* Nikola Simić ... Cavka
* Milan Puzić ... Comandant Petar
* Pavle Vujisić ... Sarać
* Severin Bijelić ... Komandir
* Radmila Andrić ... Rada
* Milorad Miša Volić ... Kuvar Brka
* Milan Srdoč ... Lekar Toza

## Referències

* ↑ Una monja, una católica japonesa, la guerra i un "western" yugoslavo, en San Sebastián, ABC, 14 de juliol de 1959
* ↑ Sam al Centre del Cinema Eslovè
# Enrique Álvarez Costas

Enrique Álvarez Costas, més conegut com a Quique Costas, (Vigo, 16 de gener de 1947) és un exfutbolista gallec de les dècades de 1960 i 1970. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Començà la seva carrera professional al Celta de Vigo el 1965. Disputà 26 a la Segona Divisió la temporada 1965-66, inclosos els partits de promoció davant el CE Sabadell FC. En les sis temporades al club disputa 170 partits de lliga. La temporada 1970-71 fitxà pel FC Barcelona, on romangué durant una dècada fins al 1980. Guanyà la finalíssima de la Copa de les Ciutats en Fires l'any 1971, la lliga de la temporada 1973-74, una Copa del Rei i la Recopa de la temporada 1978-79. En total disputà 229 partits de lliga en 11 temporades, en els quals marcà 9 gols.
Fou 13 cops internacional amb la selecció espanyola entre 1970 i 1975. També jugà un partit amb la selecció catalana el 1976.
Ha estat entrenador al futbol base del FC Barcelona, dirigint al FC Barcelona B en diverses etapes. És pare dels també futbolistes Enrique Álvarez Sanjuán i Óscar Álvarez Sanjuán.

## Palmarès

* 1 Recopa d'Europa de futbol: 1978-79
* 1 Finalíssima de la Copa de les Ciutats en Fires: 1971
* 1 Lliga espanyola de futbol: 1973-1974
* 1 Copa del Rei de futbol: 1978-79

## Referències

* ↑ «QUIQUE COSTAS». Mundo Deportivo, 18-04-2008. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Alvarez Costas, Enrique». Agrupació Barça Veterans, 2008. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Costas, Quique». national-football-teams.com. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Futbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol (jugador)
* Perfil a BDFutbol (entrenador)
* Perfil a fcbarcelonaonline Arxivat 2012-02-19 a Wayback Machine.
# Écoyeux

Écoyeux és un municipi de la regió de la Nova Aquitània, departament del Charente Marítim, a França, amb gairebé 1.000 habitants. El terme municipal té més de dues mil hectàrees i està situat a 40 metres sobre el nivell del mar.

## Història

El seu nom ve d'"Escoius", un poderós propietari gal·loromà. A l'entorn del seu domini va sorgir la vila. A l'edat mitjana va formar part dels dominis dels Polignac, i des del segle xiv i va pertànyer a una branca familiar de senyors d'Écoyeux (i altres llocs) iniciada per Achard I, germà de Pere Armand senyor de Chalençon i vescomte de Polignac, vers el 1378, branca que es va extingir el 1669. El castell de la vila fou domini i residència d'aquests senyors. Vers el 1652 la població fou delmada per la pesta.

## Llista de senyors

* Achard I 1378-després de 1390 Senyor d'Écoyeux, Vénérand, Brizambourg, Saint-Germain i Fontaines
* Achard II després de 1390-c. 1450, senyor d'Écoyeux.
* Enric c. 1450, senyor d'Écoyeux
* Pere c. 1450-1512, senyor d'Écoyeux
* Bonaventura 1512-1527, senyor d'Écoyeux i de Vénérand
* Cristòfol 1527-1571, senyor d'Écoyeux, de Machecoul, de Vénérand, de Migré i de Parensay
* Vivien 1571-1572, senyor d'Écoyeux,
* Lleó (Lleó Lluís) 1572-1669, senyor d'Écoyeux
* Extinció de la branca
# Fuente Obejuna

Fuente Obejuna és un municipi de la província de Còrdova a la comunitat autònoma d'Andalusia, a la comarca de Valle del Guadiato.

## Etimologia

El municipi també és anomenat Fuenteovejuna, Fuenteobejuna i Fuente Ovejuna, encara que el més utilitzat és el de Fuente Obejuna. Aquesta varietat de noms es deu a l'obra de teatre de Lope de Vega titulada Fuenteovejuna, basada en esdeveniments d'aquest municipi en el segle xv, durant la Reconquesta castellana, i pels quals aquesta localitat és coneguda. Lope de Vega desconeixia que l'origen etimològic de Fuente Obejuna ve d'abella i no d'ovella. A causa de la confusió ortogràfica que això va suposar actualment s'admet escriure'l de qualsevol de les maneres citades.

## Divisió administrativa

Hi ha 14 pedanies que depenen administrativament de Fuente Obejuna:
* Alcornocal
* Argallón
* Cañada del Gamo
* La Cardenchosa
* La Coronada
* Cuenca
* Los Morenos
* Navalcuervo
* Ojuelos Altos
* Ojuelos Bajos
* Los Pánchez
* Piconcillo
* El Porvenir
* Posadilla

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 9.711 | 9.695 | 6.032 | 5.890 | 5.817 | 5.743 | 5.615 | 5.530 | 5.434 | 5.409 |

## Ciutats agermanades

* Carbonne, França
* Gammelshausen, Alemanya

## Referències

* 1 2 Ciutats espanyoles agermanades amb altres d'Europa Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine. - Federacin Espanyola de Municipis i Províncies

## Enllaços externs

* Ajuntament de Fuente Obejuna Arxivat 2006-01-10 a Wayback Machine.
* Fuente Obejuna des de l'aire
* Fuente Obejuna - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
* El Alcornocal Arxivat 2008-03-04 a Wayback Machine.
# Spencer (Nova York)

Spencer és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 731 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spencer tenia 731 habitants, 295 habitatges, i 199 famílies. La densitat de població era de 274 habitants per km².
Dels 295 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 15,6% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.955 $ i la renda mediana per família de 37.222 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 21.900 $. La renda per capita de la població era de 15.925 $. Entorn del 10,6% de les famílies i el 14,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spencer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spencer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Saint-Jean-de-Trézy

Saint-Jean-de-Trézy és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 313 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| 1971-2008 | Daniel Gien |
| 2008- | Gérard Poignant |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 231 | 267 | 244 | 261 | 281 | 181 | 313 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||