OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació de Sant Vicent Centre

Sant Vicent Centre és un baixador ferroviari situat al municipi valencià de Sant Vicent del Raspeig, a la comarca de l'Alacantí. Forma part de la línia C-3 de la xarxa de rodalies Múrcia-Alacant operada per Renfe. El baixador se situa al vial del Terraplé, al final del carrer Colón.

## Situació ferroviària

L'estació es troba en el punt quilomètric 446,5 de la línia fèrria d'ample ibèric La Encina-Alacant, a 115,67 metres d'altitud.

## Història

El recinte va ser inaugurat en 2007. Encara que al principi es va creure que l'antiga estació de ferrocarril, inaugurada per MSA en 1858, es restauraria amb l'arribada de la línia C-3 de la xarxa de rodalia, es va optar per construir-ne un nou baixador a escassos metres, una mica més pròxim al nucli urbà. La inversió, que es va unir a la construcció de l'estació que dona servei a la Universitat d'Alacant va ascendir a 3,8 milions d'euros.

## Característiques i serveis

El baixador compta als seus voltants amb un aparcament amb capacitat per a 120 vehicles, i també d'un punt de préstec públic de bicicletes. Encara no està planificada cap connexió directa amb el TRAM Metropolità d'Alacant.

## Servei ferroviaris

L'estació forma part de la línia C-3 de la xarxa de Rodalies Múrcia/Alacant, la qual és la terminal nord d'aquesta curta línia. Uns 16 trens diaris realitzen entre setmana la connexió amb Alacant en un trajecte, la durada mitjana del qual és de 10 minuts. Actualment aquests serveis es realitzen de forma sinèrgica amb alguns serveis Regionals cap a Villena.

## Referències

* ↑ Ministerio de Fomento. «Red ferroviaria española» (en castellà). Arxivat de l'original el 18 d'octubre de 2013. [Consulta: 9 març 2012].
* ↑ El Raspeig. «Finalizan las obras de los apeaderos ferroviarios de la Universidad de Alicante y Sant Vicent del Raspeig-Centro», 16 de febrer de 2007. Arxivat de l'original el 2021-03-02. [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ Diario Información. «Renfe modifica los horarios del tren de cercanías para captar más usuarios» (en castellà). Diario información, 8 de febrer de 2008.
* ↑ Diario Información. «'Bicisanvi' tendrá un nuevo punto de préstamos junto al apeadero del tren» (en castellà). Diario Información, 24-06-2008. [Consulta: 17 juny 2020].
# Espirà

* No s'ha de confondre amb espira.
«Espirà» té aquests significats:
* Espirà de l'Aglí, municipi al Rosselló
* Espirà de Conflent, municipi al Conflent
# Meyersdale

Meyersdale és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.473 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Meyersdale tenia 2.473 habitants, 1.019 habitatges, i 666 famílies. La densitat de població era de 1.136,7 habitants/km².
Dels 1.019 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,2% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 22,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.652 $ i la renda mediana per família de 29.798 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.167 $ mentre que les dones 18.205 $. La renda per capita de la població era de 14.116 $. Entorn del 16,8% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Meyersdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Meyersdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Terradillos

Terradillos és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1743 | 2842 | 3030 | 3192 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Yola

«Yola» té aquests significats:
* Yola (barca)
* Yola o diola, ètnia africana al Casamance, Senegal, Gàmbia i Guinea Bissau
* Yola North, LGA de Nigèria, capital Jimeta
* Yola South, LGA de Nigèria, capital Yola
* Yola (ciutat), capital de l'estat d'Adamawa a Nigèria i de la LGA de Yola South
* Yola (llengua), llengua extinta parlada antigament a Irlanda
# Club Atlético Arteixo

El Club Atlético Arteixo és un club de futbol gallec del municipi d'Arteixo, a la província de A Coruña. Actualment juga al grup nord de la Preferent Autonòmica però ha arribat a jugar a Segona B.

## Història

Fundat el 1949, va jugar a les categories autonòmiques gallegues fins al 1998, quan puja per primer cop a Tercera divisió. La temporada del debut no va aconseguir mantenir la categoria. L'any 2001 aconsegueix novament l'ascens a Tercera. La temporada 2002-03 acaba en tercera posició i juga per primer cop la promoció d'ascens a Segona B sense èxit. La següent temporada acaba segon i aconsegueix l'ascens a Segona B, eliminant entre d'altres al Real Oviedo a la promoció.
En el seu debut a Segona B la temporada 2004-05 va acabar a l'última posició. Al final de la temporada, l'equip va ser descendit dues categories pels impagaments, fins a la Preferent Autonòmica. La temporada 2005-06 acaba en 19ª posició i baixa a Primera Autonòmica, categoria en la qual jugaria fins al 2014, quan aconsegueix tornar a Preferent.

## Estadi

L'Atlético Arteixo juga els seus partits com a local al Campo Municipal Ponte dos Brozos, amb capacitat per 2.000 espectadors.

## Dades del club

* Temporades a Primera: 0
* Temporades a Segona: 0
* Temporades a Segona B: 1
* Temporades a Tercera Divisió: 4

## Palmarès

* Subcampió de Tercera Divisió (1): 2003-04.

## Jugadors destacats

* Javier Manjarín
* Nando

## Referències

* ↑ Pugui, el millor fitxatge de l'Atlético Arteixo
* ↑ Un internacional espanyol per l'Atlético Arteixo

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Falcons

* Per a altres significats, vegeu «falcó».
Els falcons són una mena de torres humanes, una manifestació gimnàstica-esportiva-acrobàtica apareguda a Catalunya a inicis del segle xx, tenint com a referència els Sokol (falcó en txec), i que ha esdevingut tradicional al Penedès. En les seves actuacions els falconers fan construccions acrobàtiques, que recorden els castells, però amb més varietat de formes i amb menys participants, i també amb més varietat d'estils entre les diferents colles, si bé hi ha una part del repertori de figures comú a totes. Tot i que moltes construccions són de caràcter estàtic, l'aspecte dinàmic i coreogràfic hi té més importància que en els castells, així com l'efecte estètic buscat amb la composició de diferents figures simultànies.
La pràctica dels Falcons ha anat variant lleugerament des dels seus inicis, prenent influències castelleres pel que fa a la indumentària, que consisteix en pantaló i camisa blanques, faixa i espardenyes, o l'acompanyament de les gralles (sovint amb el mateix repertori típic de l'instrument i que es toca a les cercaviles castelleres), i incorporant a les seves construccions algunes figures inspirades en castells (aquestes acompanyades del toc de castells), com per exemple els pilars.

## Colles

Actualment a Catalunya hi ha tretze colles falconeres:
* Falcons de Llorenç del Penedès (1942)
* Falcons de Vilafranca del Penedès (1959)
* Falcons de Vilanova i la Geltrú (1972)
* Falcons del País del Cava (1992)
* Falcons de Piera (1997)
* Falcons de Barcelona (2003)
* Falcons de Castellcir (2004)
* Falcons de Malla (2008)
* Falcons del Riberal (2009)
* Falcons de Vallbona d'Anoia (2010)
* Falcons de Capellades (2012)
* Falcons Vilanova d'Espoia (2013)
* Falcons de la Salanca (2017)

## Referències

* ↑ "Els falcons, un seguici festiu penedesenc nascut a Praga", Xavier Güell i Cendra
* 1 2 3 «Falcons». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ «Fundació dels Falcons de Malla». Anem de blanc!, 28-05-2009. [Consulta: 5 febrer 2012].
* ↑ http://www.festes.org/directori.php?id=380
* ↑ «Els Falcons de Capellades arrenquen temporada a casa». infoanoia.cat, 27-02-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 7 març 2013].
* ↑ «Capellades estrena la seva colla de Falcons». La Veu de l'Anoia, 17-08-2012. [Consulta: 7 març 2013].
* ↑ http://www.regio7.cat/anoia-baix-llobregat/2013/10/26/nous-falcons-vilanova-despoiadebuten-avui/248083.html?utm_source=rss
Viccionari
# Mateu Cladera Matas

Mateu Cladera Matas (Santa Margalida, Mallorca, 1941) és un periodista i advocat mallorquí.
Llicenciat en dret i en ciències de la informació (periodisme), diplomat en relacions públiques i protocol per l'Escola Internacional de Protocol. Actualment és professor de l'Institute for International Research amb seu a Madrid. Des de 1971 fins a l'any 1984 treballa com a redactor del Diari de Balears a Palma.
El 1984 és nomenat cap de Premsa de l'aeroport de Son Sant Joan de Mallorca. Un any més tard passa a ser cap de Relacions Externes i Protocol de l'aeroport de Palma, fins a l'1 de gener de 2006. Ha estat professor de psicologia a l'Escola de Turisme. El 1986 rep el premi Naranja que atorga el Gremi de Redactors Gràfics de Mallorca. El 2005 rep el premi al Millor Cap de Gabinet de Premsa de les Illes Balears concedit per l'Associació de Comunicació i Relacions Públiques.
Participa activament en l'associació cultural del seu poble i en la festivitat de la Beata. El 1984 publica el llibre La processó més típica de Mallorca que permet que la processó de la Beata sigui declarada d'interès turístic. Participa en nombrosos seminaris dedicats tant a comunicació com a turisme. Convidat pel Ministeri de Turisme de la República Dominicana impartí a Santo Domingo un seminari sobre el model i la gestió de l'aeroport turístic. El 2006 va rebre el Premi Ramon Llull. Treballa en el diari Última Hora.

## Referències

* ↑ «Històric Premis Ramon Llull». Govern de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 2 de gener 2014. [Consulta: 2 gener 2014].
* ↑ «Radio 5, galardonada en los Premios de la Fundación Aena» (en castellà). RTVE, 05-05-2015. [Consulta: 21 març 2016].
# Théâtre du Palais-Royal

El Théâtre du Palais-Royal és una sala d'espectacles situada en el número 38 del carrer Montpensier de París. L'exterior de l'edifici i coberta van ser declarats monument històric el 16 de març de 1930. Tot el teatre ho fou el 3 d'agost de 1993. Richelieu feu alçar un teatre el 1637, sobre l'ala est de l'edifici del Palais-Royal, a fi de trencar el monopoli de l'Hôtel de Bourgogne. La inauguració va tenir lloc el 1641. En l'actualitat disposa de 750 seients.

## Estrenes

* 1851, 14 agost: Un chapeau de paille d'Italie d'Eugène Labiche i Marc-Michel
* 1852, 13 març: Maman Sabouleux d'Eugène Labiche i Marc-Michel
* 1852, 16 octubre: Edgard et sa bonne d'Eugène Labiche i Marc-Michel
* 1852, 17 desembre: Mon Isménie! d'Eugène Labiche i Marc-Michel

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# L'atemptat

L'atemptat (títol original en francès : L'Attentat ) és una pel·lícula francesa dirigida per Yves Boisset el 1972. Ha estat doblada al català. El film s'inspira en l'assumpte Ben Barka.

## Argument

Sadiel, líder progressista i membre de l'oposició en un país mediterrani, és exiliat a Suïssa per escapar al règim autoritari del seu país. Una maquinació s'ha organitzat per fer-lo anar a París, per tal d'interrogar-lo i eliminar-lo. L'assumpte és orquestrat per un membre important de la classe política francesa. Els Serveis secrets cooperen amb Kassar, Ministre de l'Interior del país en qüestió. Malgrat la resistència tardana d'un dels membres del complot i els esforços d'un policia íntegre, el tema anirà fins al final.

## Repartiment

* Jean-Louis Trintignant: François Darien
* Michel Piccoli: Coronel Kassar
* Jean Seberg: Edith Lemoine
* Gian Maria Volontè: Sadiel
* Michel Bouquet: Mè Lemperador
* Bruno Cremer: Mè Bourdier
* Daniel Ivernel: Antoine Aconetti
* Philippe Noiret: Pierre Garcin
* François Périer: Rouannat
* Roy Scheider: Michael Howard
* Karin Schubert: Sabine
* Nigel Davenport
* Jacques François
* Jean Bouise
* Denis Manuel: Azam
* Marc Mazza
* Jacques Richard
* Jean Bouchaud

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'atemptat. esadir.cat.
* ↑ «L'attentat». The New York Times.
# Heroi per accident

Heroi per accident (títol original: Hero) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Stephen Frears, estrenada l'any 1992. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un vespre, al volant del seu cotxe, Bernie Laplante, un petit estafador sense importància i "totxo", veu un avió comercial estavellar-se davant seu; l'avió explotarà aviat, les portes estan bloquejades i els passatgers moriran si algú no intervé immediatament. Encara que no estigui animat per sentiments heroics, Bernie obre la porta i salva així els passatgers. Abandona el més ràpidament possible el lloc de l'accident, després d'haver perdut una sabata, sense que ningú hagi pogut distingir el seu rostre. L'endemà pel matí, Bernie troba un sense sostre, John Bubber, a qui dona la seva segona sabata, després d'haver-li confiat la història de l'accident d'avió.
Els mitjans de comunicació busquen conèixer la identitat de l'home que ha salvat els passatgers de l'avió. Una cadena de televisió proposa un milió de dòlars al que pugui provar que és «l'àngel del vol 104». Ara bé, la sabata de Bernie ha estat trobada en el lloc de l'accident i ha pogut ser identificada com pertanyent al salvador; John Bubber, que té la segona sabata, pot fer-se passar així per «l'àngel del vol 104», rebre el milió de dòlars En lloc de Bernie i ser saludat com a heroi nacional.

## Repartiment

* Dustin Hoffman: Bernard "Bernie" Laplante
* Geena Davis: Gail Gayley
* Andy Garcia: John Bubber
* Chevy Chase: Deke
* Joan Cusack: Evelyn Laplante
* Kevin J. O'Connor: Chucky
* Stephen Tobolowsky: James Wallace
* Tom Arnold: Chick
* Maury Chaykin: Winston
* James Madio: Joey Laplante
* Susie Cusack: Donna O'Day
* Warren Berlinger: El jutge Goines
* Kevin Jackson: L'inspector Dayton
* Don Yesso: Elliot
* Cady Huffman: Leslie Sugar
* Christian Clemenson: James Conklin
* Marita Geraghty: Joan
* Richard Riehle: El patró de Bernie
* Don S. Davis: L'oficial de proves
* Daniel Baldwin: Denton, un bomber
* Edward Herrmann: M. Broadman
* James T. Callahan: El cap de la policia
* Harry Northup: M. Fletcher

## Crítica

* "Atractiva barreja de drama i comèdia ben protagonitzada i amb un guió ben desenvolupat"

## Referències

* ↑ «Heroi per accident». Ésadir.cat. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ «Hero» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ Morales, Fernando «Hero». El País.
# Club Atlético Atenas (San Carlos)

El Club Atlético Atenas, conegut com a Atenas de San Carlos, és un club esportiu uruguaià, amb destac en el futbol de la ciutat de San Carlos, en el departament de Maldonado. disputa la segona divisió uruguaia.

## Història

El club fou fundat en 1928 per dos jugadors del Excelsior, equip local. Durant la seva trajectória, el club va disputat competicions locals a fins professionalitzar-se en 2001, quan va disputar la segona divisió uruguaia. El 2009, el club competeix en la primera divisió, més en la mesma temporada, el club descendeix, oscil·lant entre les dues divisions.

## Palmarès
### Llocal

* 23 Lliga Carolina de fútbol (San Carlos):
       1954, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1969, 1970, 1971, 1973, 1974, 1978, 1979, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993

### Departamental

* 12 Campionat departamental de Maldonado:
       1957, 1964, 1970, 1971, 1973, 1974, 1984, 1985, 1988, 1990, 1991, 1993
* 3 Lliga Mayor de Maldonado:
       1995, 1996, 2000

### Regional

* 3 Campionat del Este:
       1965, 1975, 1985, 1986

### Nacional

* Campionat de Clubs Campions del Interior: 4
       1965, 1975, 1976, 2001
* Supercopa de Clubs Campions del Interior: 3
       1971, 1972, 1974

## Referències

* ↑ «Rampla condenó a Atenas a la Segunda División» (en castellà), 12-04-2010. [Consulta: 29 maig 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial (castellà)
# Ein Soe May

Ein Soe May (Myanmar) és el pseudònim d'una activista per la democràcia de Myanmar.
Va ser una estudiant molt implicada en diverses campanyes. Des del cop d'estat a Myanmar de 2021 va formar part de les protestes contra les forces armades.
Va ser detinguda per la junta militar de Myanmar. Va estar deu dies retinguda en un centre d'interrogació militar on segons ella fou agredida sexualment i torturada. Altres dones han relatat circumstàncies similars. Després va passar sis mesos a la presó d'Insein. Fou alliberada en una amnistia el mes d'octubre que va afectar 5.000 presoners. En sortir, va reprendre les activitats reivindicatives.
El 2021 la BBC la va considerar una de les 100 dones més inspiradores.

## Referències

* 1 2 3 4 «Quiénes son las 100 Mujeres elegidas por la BBC para 2021» (en castellà). BBC News Mundo.
* 1 2 «“¿Sabes lo que les hacemos a las mujeres que acaban aquí? Las violamos y las matamos”: las denuncias de brutalidad en Myanmar tras el golpe de Estado» (en castellà), 14-12-2021. [Consulta: 18 febrer 2022].
* ↑ «Myanmar coup: The women abused and tortured in detention» (en anglès). BBC News, 09-12-2021.
# Expedició 60

L'Expedició 60 va ser la 60a estada de llarga durada a l'Estació Espacial Internacional, que va començar a partir de la partida de la Soiuz MS-11 el 24 de juny de 2019. L'expedició va estar comandada per Aleksei Ovtxinin que va ser transferit de l'Expedició 59 juntament amb enginyers de vol americans Nick Hague i Christina Koch. Se’ls va unir Aleksandr Skvortsov, Luca Parmitano i Andrew Morgan, que van arribar amb la Soiuz MS-13 el 20 de juliol de 2019. L'expedició va acabar el 3 d'octubre de 2019, quan la Soiuz MS-12 (portant Ovtxinin, La Haia i el participant espacial Hazza Al Mansouri) es van desacoblar de l'estació i Koch, Skvortsov, Parmitano i Morgan van ser transferits a l'Expedició 61.
Durant els dies finals d'aquesta expedició, els residents de l'estació van ser de 9 persones temporalment a l'arribada de la Soiuz MS-15, on per primera vegada des de la sortida de la Soiuz TMA-16M al setembre de 2015 quan la tripulació de l'EEI va superar el sis de manera estàndard.

## Tripulació

| Posició | Juny-Juliol 2019 | Juliol-Octubre 2019 |
| Comandant | Aleksei Ovtxinin, RSA Tercer spaceflight | Aleksei Ovtxinin, RSA Tercer spaceflight |
| Enginyer del vol 1 | Nick Hague, NASA Segon vol espacial | Nick Hague, NASA Segon vol espacial |
| Enginyer del vol 2 | Christina Koch, NASA Primer vol espacial | Christina Koch, NASA Primer vol espacial |
| Enginyer del vol 3 | | Aleksandr Skvortsov, RSA Tercer vol espacial |
| Enginyer del vol 4 | | Luca Parmitano, ESA Segon vol espacial |
| Enginyer del vol 5 | | Andrew R. Morgan, NASA Primer vol espacial |

## Notes

* 1 2 Comptant el vol avortat de la Soiuz MS-10, tot i que no van superar la línia de Kármán. La NASA ho compta com a vol, tot i que la RSA segueix la definició de la línia Kármán.

## Referències

* ↑ «NASA Astronaut Anne McClain, Crewmates Return from Space Station Mission». NASA, 24-06-2019.
* ↑ «NASA Astronaut Nick Hague Set for New Space Station Mission After Abort». NASA. [Consulta: 4 desembre 2018].
* ↑ «New Crew Launched Aboard Soyuz MS-12, En-Route to Space Station». AmericaSpace, 14-03-2019. «When Kononenko, Saint-Jacques and McClain return to Earth in late June, Ovchinin will take command of the space station, leading Expedition 60, and his crew will be increased to six-person strength in early July when Soyuz MS-13 and Skvortsov, Parmitano and Morgan arrive.»
* ↑ «Multinational Trio Undocks from Station, Heads Home to Earth». NASA, 03-10-2019. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-01-14. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ https://www.nasa.gov/press-release/nasa-astronaut-jessica-meir-crewmates-arrive-safely-at-international-space-station
* ↑ «Soyuz MS-12 docks with the Space Station – NASASpaceFlight.com». NASASpaceflight.com, 14-03-2019.

## Enllaços externs

* Pàgina de la NASA sobre les Expedicions a l'Estació Espacial
# Michael Hainisch

Michael Arthur Josef Jakob Hainisch (n. 15 d'agost de 1858 en Aue bei Schottwien, Baixa Àustria – 26 de febrer de 1940 a Viena, Àustria) va ser un polític austríac, que va exercir com a segon President Federal d'Àustria, després de la caiguda de la monarquia al final de la Primera Guerra Mundial. No pertanyia a cap partit i va ser un candidat independent. Va ser elegit i va assumir el càrrec de president l'any 1920, i va romandre en el càrrec per dos períodes fins a 1928.

## Referències

* ↑ «Biography of Hainisch, Michael». archontology.org. [Consulta: 28 gener 2018].
# Tinamú camagrís

El tinamú camagrís (Crypturellus duidae) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae). Habita la selva humida i zones boscoses més obertes, al sud-est de Colòmbia i sud de Veneçuela.
# La Barraca (Isòvol)

La Barraca és una obra de Isòvol (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situat enmig d'un prat a 50 metres al sud de la carretera de la Sau a Puigcerdà, a l'est d'Isòvol (a uns 300 metres del poble).
És una construcció de planta rectangular, d'aproximadament 4'75x2'50x2'00m., coberta amb falsa volta de canó. Està construïda amb pedra local sense desbastar i lligada amb morter de calç. Al costat nord presenta dues obertures rectangulars abocinades. A la part sud s'obre una entrada i una altra obertura. Els costats est i oest han perdut part de les parets. En alguns punts del sostre es conserven les marques de l'encanyissat.

## Referències

* 1 2 «La Barraca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].