OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abanca

ABANCA Corporación Bancaria, S.A. és una entitat financera gallega, líder al nord-oest peninsular (Galícia, Astúries i Lleó), amb presència a tot el territori estatal espanyol i a 7 països més.
L'entitat, anomenada inicialment NCG Banco, va sorgir el 14 de setembre de 2011 com a resultat del procés de segregació del negoci bancari de Novacaixagalicia, que era resultat de la fusió de Caixa Galicia i Caixanova.
L'1 de desembre de 2014, NCG Banco, S.A. va canviar la seva denominació social per ABANCA Corporación Bancaria, S.A. L'entitat ja operava sota la marca comercial ABANCA des del 27 de juny de 2014, substituint l'antiga marca Novagalicia Banco.

## Referències

* ↑ ABANCA, Informe Financer Anual 2014
* ↑ NCG BANCO SUCEDE A NOVACAIXAGALICIA
* ↑ «NCG Banco modifica su denominación social por "Abanca Corporación Bancaria"». Arxivat de l'original el 2014-12-11. [Consulta: 6 abril 2016].
* ↑ Abanca culmina el cambio de imagen corporativa

## Enllaços externs

* Pàgina web d'Abanca
# Bufo pentoni

Bufo pentoni és una espècie d'amfibi que viu a Burkina Faso, Camerun, Djibouti, Eritrea, Gàmbia, Ghana, Guinea, Mali, Mauritània, Níger, Nigèria, Senegal, el Sudan i, possiblement també, Benín, la República Centreafricana, el Txad, Costa d'Ivori, Etiòpia, Somàlia i Togo.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Tandy, M., Rödel, M.-O., Largen, M. & Salvador, A. 2004. Bufo pentoni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Apol·lònia d'Acte

Apol·lònia d'Acte (en grec Ἀπολλωνία) era una antiga ciutat de la península d'Acte a la Calcídia. L'esmenta Plini el Vell (Naturalis Historia IV, 10,17) que diu que els seus habitants eren anomenats macrobis (en llatí macrobii).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «7. Apollonia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 25 març 2021].
# Marc Genuci Augurí

Marc Genuci Augurí (en llatí Marcus Genucius Augurinus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la família dels Augurí, una branca patrícia de la gens Genúcia.
Era germà del decemvir Tit Genuci Augurí i ell mateix va ser cònsol el 445 aC amb Gai Curci Filó, any en què es va instituir el tribunat amb poder consolar i la lex Canuleia, que va establir el connubium entre patricis i plebeus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 419.
# Torino Esposizioni

El Torino Esposizioni és un complex situat a la ciutat de Torí (Itàlia) destinat a la realització de fires d'exposició i que fou dissenyat per l'arquietecte Pier Luigi Nervi l'any 1949.
Durant la realització dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 celebrats a Torí s'adaptà per esdevenir la seu de la competició d'hoquei sobre gel, juntament amb el Torino Palasport Olimpico. Amb les reformes realitzades assolí una capacitat de 4.320 espectadors.
# La Favière

La Favière és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 32 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Favière era de 32 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 11 eren l'habitatge principal de la família i 13 eren segones residències. Tots els 23 habitatges eren cases. Dels 11 habitatges principals, 9 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 3 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Favière el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 15 persones, 10 eren actives i 5 eren inactives. Les 10 persones actives estaven ocupades(7 homes i 3 dones).. De les 5 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a La Favière hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 300 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Favière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Favière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Copa d'Higiea

La copa d'Higiea està formada per una copa (remei) i una serp (el poder) embolicada a la copa. Aquest símbol és el d'Higiea, la deessa grega de la salut, la netedat o higiene i la guarició (en la mitologia romana, Salus). Higiea era filla del déu de la medicina Esculapi i era germana de Panacea, la dea de la curació.
Higiea estava representada sovint com una dona jove alimentant una serp llarga que li embolicava tot el cos. De vegades la serp es representava com si volgués beure de la copa que Higia duu. Aquests atributs van ser adoptats després per la deessa gàl·lica de la sanació, Sirona.
En la mitologia grega, Esculapi o Asclepi, el déu de l'art de la guarició, va delegar en la seua filla Higiea la feina de preparar els remeis que ell utilitzava. Ella era la seua apotecària o farmacèutica. Per aquest motiu, Higiea i el seu símbol va formar part de la simbologia farmacèutica juntament amb el símbol de recepta (Rx), el morter i la mà del morter, la bombona, la creu verda i la serp enrotllada a una palmera.
De la dea Higiea n'ha derivat la paraula higiene, de la qual ella és la deessa.

## Vegeu també

* Caduceu.
* Vara d'Esculapi.
* Mitologia grega.
* Serp d'Esculapi.
# 1402

El 1402 (MCDII) fou un any comú del segle xv que pertany a l'edat mitjana segons els criteris historiogràfics occidentals.

## Esdeveniments

Països Catalans
Resta del món
* Comença la construcció de la catedral de Sevilla.
* Castella comença la conquesta de les Illes Canàries amb Jean de Bethencourt.
* Venècia compra els drets de domini de l'illa de Corfú.
* Publicació del Mapa Kangnido a Corea.
* Fundació del Despotat de Sèrbia.
* Es comença a pintar el Retaule de Guimerà (data aproximada).
* Batalla d'Ankara, amb victòria de Tamerlà.
* Batalla de Humbleton Hill, on els anglesos vencen els escocesos.
* Es comença a construir l'edifici de l'Ajuntament de Brussel·les.
* Fundació del soldanat de Malaca.
* S'acaba de construir el Pont de Carles a Praga.

## Naixements

Països Catalans
Resta del món
* Ferran de Portugal i Lancaster, infant portuguès.
* Frederic de Luna, noble europeu.
* Nezahualcóyotl rei dels txitximeques.

## Necrològiques

Països Catalans
Resta del món
* Joan Galeàs Visconti, primer duc de Milà.
* Jean de La Grange, religiós i polític.
* Gottfried Michaelsen, pirata alemany.
* Edmund de Langley, primer duc de York.
* Jianwen, emperador xinès.

## Referències

* ↑ Jimenez Martin, A. La catedral gótica de Sevilla: fundación y fábrica de la obra nueva (en castellà). Universidad de Sevilla, 2006, p. 43. ISBN 8447210634.
* ↑ Mala Prosvetina Enciklopedija, Third edition (1985); Prosveta; ISBN 86-07-00001-2
* ↑ Le Patrimoine monumental de la Belgique, Volume 1B, Bruxelles, Pentagone E-M, Pierre Mardaga éditeur, 1993, p.126
* ↑ Université de Paris 4. Centre de recherche sur l'Extrême-Orient, Flora Blanchon, Aller et venir, Presses Paris Sorbonne, 2002
# Bufo parkeri

Bufo parkeri és una espècie d'amfibi que viu a Kenya i Tanzània.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Howell, K., Tandy, M. & Poynton, J.C. 2004. Bufo parkeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Roger Mira i Aparicio

Roger Mira i Aparicio (Castelló de la Plana, 26 de març de 1969) és un empresari i polític valencià, fill de l'intel·lectual Joan Francesc Mira. Es va llicenciar en filologia anglesa el 1993.
És propietari d'una empresa exportadora de productes ceràmics creada el 2001 amb seu a Castelló de la Plana, Roger Mira Tile Agencies, que exporta al mercat del Regne Unit i Irlanda. El 1994 va rebre el 1r Premi de Creació d'Empreses, atorgat per la Cambra de Castelló.
Militant del Bloc Nacionalista Valencià des de 2007, a les eleccions generals espanyoles de 2011 va ser el candidat de la Coalició Compromís per la província de Castelló, obtenint 11.857 vots (4%) en tota la província. Des del 6é Congrés Nacional del BLOC, celebrat la tardor de 2012, és membre del Consell Nacional d'aquesta formació. Al 2013 va ser secretari comarcal de Compromís de la Plana Alta-l'Alcalatén.
Des de 2017 és secretari general del partit de centre valencianista Demòcrates Valencians.

## Referències

* ↑ «Roger Mira - Agencia de Azulejos».
* ↑ «Entrevista amb Roger Mira, candidat de Compromís per Castelló». Valencianisme.com, 17-11-2011.
* ↑ «Roger Mira i Jordi Julià seran els candidats per Castelló de Compromís al Congrés i al Senat». Vilaweb, 24-09-2011.
* ↑ «Resultados elecciones generales 2011» (en castellà). El País.
* ↑ «Vicent Marzà: “El col·lectiu de Castelló ha tingut un paper molt destacat en el Congrés Nacional del BLOC”.». BLOC Castelló de la Plana, 01-10-2012. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 novembre 2012].
* ↑ «El Bloc incorpora a dos militantes a la ejecutiva» (en castellà). El Periódico Mediterráneo, 05-10-2012.
* ↑ «Demòcrates Valencians entra en la escena política de centro» (en castellà). Periódico Mediterráneo, 09-11-2017.

## Enllaços externs

* A barlovent Blog de Roger Mira
# The Red Badge of Courage

* Aquest article tracta sobre la novel·la de Stephen Crane. Si cerqueu la pel·lícula del mateix nom, vegeu «The Red Badge of Courage (pel·lícula)».
The Red Badge of Courage (La insígnia roja del coratge) és una novel·la de guerra de l'autor estatunidenc Stephen Crane (1871–1900). Té lloc durant la Guerra Civil americana, la història tracta sobre un jove private de l'Exèrcit de la Unió, Henry Fleming, que fuig del camp de batalla. Aclaparat per la vergonya, ell anhela una ferida, una "insígnia roja del coratge", per contrarestar la seva covardia. Quan el seu regiment, una vegada més s'enfronta a l'enemic, Henry actua com banderer.
En català: La insígnia roja del coratge, traduït per Maria Iniesta i Agulló, Edicions de 1984, ISBN 84-96061-51-5.

## Enllaços externs

* Lloc de The Red Badge of Courage Arxivat 2007-02-25 a Wayback Machine. (anglès)
# Jean Quatremer

Jean Quatremer (nascut amb un altre nom a Nancy, 27 de novembre de 1957) és un periodista francès especialitzat en assumptes europeus. Treballa sobretot pel diari francès Libération, des de 1984, però també l'autor de diverses obres sobre la política de la Unió Europea i realitzador de reportatges sobre el mateix tema.

## Biografia

Va estudiar dret i va treballar a la Facultat de Dret de París X-Nanterre i París II-Assas. També va treballar en un despatx d'advocats autoritzat per al Consell d'Estat i el Tribunal de Cassació de França.
Des de setembre de 1990, ha estat l'encarregat de cobrir notícies de la política comunitària per al diari Libération, del qual és el corresponsal de les institucions europees. En el mateix periòdic, de 1984 a 1990, va escriure a la secció sobre immigració i després va ser responsable del quadern "Europe" de 1990 a 1992. Sovint ha tractat qüestions legals.
Jean Quatremer ha produït nombrosos reportatges televisius sobre temes europeus i socials per les cadenes France 2, France 5, Arte i Canal+. Entre les seves obres, es troben: Faiseurs d'euros (2009), L'Union et la force (2009), Euro, quand les marchés attaquent (2010) —les tres es van realitzar amb Jean-Michel Meurice— o Grèce année zéro (2014), realitzada amb Pierre Bourgeois.
El maig de 2014 va cobrir per RMC les eleccions europees de 2014 en el programa Bourdin Direct. Va donar suport a Emmanuel Macron per a les eleccions presidencials de 2017.

## Referències

* ↑ Quatremer, Jean. «A propos — Jean Quatremer». Coulisses de Bruxelles, blogs.liberation.fr. Arxivat de l'original el 2015-03-09. [Consulta: 31 octubre 2017].
* ↑ Jean Quatremer, Biographie de la documentation de Radio France, février 2012.
* ↑ Interview de Jean Quatremer Arxivat 2014-11-06 a Wayback Machine., Arte, 13 février 2012.
* ↑ Télé grecque : comment a-t-on pu en arriver là ?, Le Point, 12 juin 2013.
* ↑ Élections européennes : la chronique de Jean Quatremer, sur le site de BFM TV.
* ↑ Robin Andraca, « Quatremer soutient Macron (mais ne le répétez pas !) », arretsurimages.net, 15 mars 2017.

## Enllaços externs

* Blog Coulisses de Bruxelles Arxivat 2010-12-23 a Wayback Machine. de Jean Quatremer (francès)
# La Fassina (masia Sant Martí Sarroca)

La Fassina és una obra del municipi de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La masia es troba al barri de la Fassina, al peu del turó de la Roca, al costat de la riera de Pontons. Té planta en forma de L i consta de planta baixa, pis i golfes, amb terrat i torratxa. Hi ha un passatge cobert amb volta de canó amb llunetes que comunica amb una capella interior.
Cal destacar la utilització decorativa de la ceràmica i la pedra a la façana en les impostes, les motllures i la balustrada.

## Història

La Fassina, que dona nom a un barri de Sant Martí Sarroca, té el seu origen en època medieval, tot i que va ser refeta entre els segles XIX i XX.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Fassina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Abd-as-Salib (nom)

Abd-as-Salib és un nom masculí teòfor àrab cristià (àrab: عبد الصليب, ʿAbd aṣ-Ṣalīb) que literalment significa ‘Servidor de la Creu’, en relació a la creu on fou crucificat Jesús. Si bé Abd-as-Salib és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdal Salib... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració.

## Notes

* ↑ Estrictament no es tracta d'un nom teòfor, ja que no s'hi esmenta directament la divinitat, sinó un símbol de la crucifixió de Jesús, la Creu; ara bé, hom pot assimilar aquest nom a un nom teòfor, si estableix un paral·lelisme amb els nombrosos noms teòfors àrabs que inclouen la partícula Abd.
* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «صلب». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «صلب». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «صلب» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Bírrids

Els bírrids (Byrrhidae) són una família de coleòpters polífags de la superfamília Byrrhoidea. Inclou 430 espècies.
Els bírrids poden retreure tots els apèndixs, inclòs el cap, encaixant-los dins del cos quan es troben en situacions de perill, mantenint-se completament immòbils imitant un excrement de conill o d'ovella. Acostumen a mesurar entre 1,5-10 mm, i solen viure entre molses, fullaraca i sota pedres, sempre que el lloc sigui humit.

## Galeria

* Cytilus sericeus
* Chaetophora spinosa en posició defensiva
* Simplocaria semistriata

## Referències

* ↑ Bouchard, P. et al.2011. Family-group names in Coleoptera (Insecta). ZooKeys 88: 1.
* ↑ Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.). «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.», 2011. [Consulta: 24 setembre 2012].
* ↑ S. A. Slipinski, R. A. B. Leschen & J. F. Lawrence, 2011. "Order Coleoptera Linnaeus, 1758." In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa, 3148: 203–208.
* ↑ «Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. Consell Insular d'Eivissa i Formentera». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 6 desembre 2014].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bírrids
# Rubus arcticus

Rubus arcticus (que inclou Rubus arcticus ssp. acaulis - (Michx.)) és una espècie de lent creixement del gènere de l'esbarzer. El seu fruit de color vermell fosc, de menys d'un centímetre de diàmetre, es considera una delicadesa, per exemple en rus rep el nom de Baia dels reis (княженика). Creix al nord de Suècia, Noruega, Finlàndia, Rússia (Sibèria), i en poques localitats d'Estònia, Lituània i parts d'Amèrica del Nord (com Alaska). Es troba sovint en sòls àcids amb molta matèria orgànica del sòl.

## Descripció

Planta de 10 a 30 cm d'alt. Les seves fulles tenen tres folíols, de 2 a 8 cm de llargada, de forma oval. Les flors són de color rosa viu, amb cinc pètals.

## Usos

Els seus fruits són saborosos i es poden menjar crus o en melmelada, se'n fan licors o infusions.

## Enllaços externs

* Carl von Linné - description (suec)
* Berry crops Arxivat 2005-09-08 a Wayback Machine.
# The 13th Letter

The 13th Letter és una pel·lícula dels Estats Units, adaptació de Le Corbeau dirigida el 1943 per Henri-Georges Clouzot; estrenada el 1951, va ser rodada al Quebec per Otto Preminger.

## Argument

A Montérégie, en un Saint-Marc-sur-Richelieu que gravita al voltant d'un suposat «hospital de la Misericòrdia», el doctor Laurent (Charles Boyer) juga al «Corb» denunciant, a la manera de Clouzot, sovint amb la intermediació de la seva dona Cora (Constance Smith). El nus de l'acció afecta el nou doctor Pearson (Michael Rennie) de qui Cora s'ha encapritxat i de qui intenta allunyar una rival, Denise Tourneur (Linda Darnell).

## Repartiment

* Charles Boyer: El Doctor Paul Laurent
* Constance Smith: Cora Laurent
* Michael Rennie: El Doctor Pearson
* Linda Darnell: Denise Tourneur
* Judith Evelyn: la germana Marie Corbin
* Françoise Rosay: Madame Gauthier
* Jean-Louis Roux: Jean-Louis Gauthier, el seu fill
* Ovila Légaré: L'alcalde del poble
* Jacques Auger: El capellà
* Camille Ducharme: El farmacèutic
* Paul Guèvremont: el carter
* J. Léo Gagnon
* Juliette Huot

## Referències

* ↑ «The 13th Letter». The New York Times.
# Marc Gimeno Sánchez

Marc Gimeno Sánchez és un escalater professional montserratí nascut el 1994, conegut en l'àmbit de la pilota valenciana com a Marc de Montserrat.
Viu al costat del carrer de Galotxa de Montserrat i va començar a jugar a pilota als sis anys, a les ordres de Sesé, de l'escola de Montserrat. Amb el club del poble va arribar al Cespiva i va guanyar el Corte Inglés.
Com a escalater, ha guanyat l'individual sots-23 en tres ocasions, entre 2014 i 2016. En 2016 va participar en les semifinals del Circuit Professional d'Escala i Corda, on va substituir a Miguel en una partida per una lesió. Va debutar a la Copa Diputació aquell mateix any, com a reconeixement a aquella actuació. A darrers d'any va participar en el XXXI Individual, arribant a semifinals.
Entrenat junt amb Puchol II per Agustín Larre i Domingo Palacios, preparadors de Pilota 2.0, l'any 2017 aplegà a les finals de la Copa Diputació i del Trofeu Ciutat de Torrent.

## Palmarés

| A. | Competició | Resultat | Detalls |
| 2017 | IX Trofeu Diputació de Castelló | campió | amb Pere i Bueno |
| 2017 | X Copa Diputació | subcampió | amb Pere Ribes |
| 2021 | Trofeu Dénia | | Félix | × | Giner i Santi |
| 2016 | IX Individual Sub-23 | campió | contra Giner de Murla |
| 2014 | VII Individual Sub-23 | campió | contra Francés |

## Referències

* ↑ Rodríguez, Moisés ««Fui al médico por una lesión y me preguntó qué es eso de la pilota»». Las Provincias, 22-05-2016.
* 1 2 Soldado, Alberto «Marc: «No renuncio a nada en el Individual, intentaré llegar lejos»». Levante-EMV, 11-10-2016.
* ↑ «Marc de Montserrat vence en el Individual de escala i corda». Levante-EMV.
* ↑ «Marc de Montserrat campió Individual sub-23 d'Escala i Corda». PilotaVeu, 23-12-2014. Arxivat de l'original el 2016-11-17 [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ «Marc de Montserrat, campeón en Sueca». Las Provincias, 04-10-2016.
* 1 2 Fort, Francesc «Ja pots escoltar el 17è programa de 'Colp a Colp'». Colp a Colp - PilotaVeu, 04-06-2016. Arxivat de l'original el 2016-11-17 [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ Soldado, Alberto «Marc de Montserrat ya mira al Torneo Individual de Pelayo». Levante-EMV.
* ↑ Durà, Paco «Incertesa en la semifinal de l'Individual d'escala i corda». PilotaVeu, 18-10-2016. Arxivat de l'original el 2016-11-17 [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ «Soro III elimina Marc en semifinals i es classifica per a defensar el títol individual en la final». PilotaVeu, 23-10-2016. Arxivat de l'original el 2016-10-24. [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ Moisés Rodríguez «Marc, el pilotari inquebrantable» (en castellà). Las Provincias, 25-07-2017 [Consulta: 16 novembre 2017].
* ↑ «IX Trofeu Diputació de Castelló 2017». ValNet. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2017. [Consulta: 8 setembre 2017].
* ↑ «Marc de Montserrat campió a Sueca del “IX Individual sub-23 escala i corda”». FedPiVal, 30-09-2016 [Consulta: 15 novembre 2017].
# Jean Raine

Jean Raine, pseudònim de Jean-Philippe Robert Geenen (Schaerbeek, 1927 - Rochetaillée-sur-Saône, 1986), és un escriptor, poeta, cineasta, escultor i pintor belga. Va començar escrivint poesia i fent cinema, i aviat va mostrar interés pel surrealisme i la pintura, incloent la pintura d'acció. És membre destacat del moviment CoBrA.
La seva obra es troba a nombrosos museus i col·leccions privades, incloent el Museu de Belles Arts de Lió.

## Referències

* ↑ Col·leccions (francès)
* ↑ Pintura de Raine al Museu de Belles Arts de Lió Arxivat 2008-04-29 a Wayback Machine. (francès)
# La Faute d'une autre

La Faute d'une autre és un curtmetratge mut francès dirigit per Louis Feuillade estrenat el 1910.

## Repartiment

* Georgette Faraboni
* Edmund Breon
* Renée Carl

## Referències

* ↑ Louis Feuillade a cineartistes.com