OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Harpactes

Harpactes és un gènere d'ocells de la família dels trogònids (Trogonidae). Aquests trogons habiten a la selva de la zona indomalaia.

## Taxonomia

Les espècies del gènere Apalharpactes eren incloses al gènere Harpactes. Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere conté deu espècies:
* trogon canyella (Harpactes orrhophaeus).
* trogon cap-roig (Harpactes erythrocephalus).
* trogon de carpó escarlata (Harpactes duvaucelii).
* trogon de clatell roig (Harpactes kasumba).
* trogon de Diard (Harpactes diardii).
* trogon de les Filipines (Harpactes ardens).
* trogon de Malabar (Harpactes fasciatus).
* trogon de pit taronja (Harpactes oreskios).
* trogon de Ward (Harpactes wardi).
* trogon de Whitehead (Harpactes whiteheadi).

## Referències

* ↑ Winkler, David W.; Billerman, Shawn M.; Lovette, Irby J. «Trogons (Trogonidae), version 1.0» (en anglès). Birds of the World. Cornell Lab of Ornithology, 2020. DOI: 10.2173/bow.trogon1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Allen, R. «Genus Harpactes». A: del Hoyo, J., A. Elliott, & J. Sargatal. (eds). Handbook of the birds of the world. Vol. 6. Mousebirds to Hornbills. Barcelona : Lynx Edicions, 1992, p. 106-111. ISBN 978-84-87334-10-8.
* ↑ IUCN «Harpactes orrhophaeus» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2023:, 03-03-2023. DOI: 10.2305/iucn.uk.2023-1.rlts.t22682845a221399686.en.
* ↑ IUCN «Harpactes erythrocephalus» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2016:, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22682854a92964597.en.
# Għaxaq

Għaxaq és una ciutat de Malta. En el cens de 2005 tenia 4405 habitants i una superfície de 3,9 km². Està situada a la zona central de l'illa i es tracta d'una zona residencial.
# Herenni Bas

Herenni Bas (en llatí Herennius Bassus) era un dels principals ciutadans de Nola a la Campània. Nola era governada pels sabèl·lics, però era una ciutat grega i tractava d'imitar Cumes i Neàpolis.
Herenni Bas va viure a l'època de la Segona Guerra Púnica i preferia una aliança amb els romans a una amb els cartaginesos. Va ser el portaveu de la ciutat l'any 215 aC quan en nom de Nola, va rebutjar la proposta d'Hannó de passar al bàndol cartaginès.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 407.
# Hauteville (Ardenes)

Hauteville és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2017 tenia 108 habitants.

## Demografia

Habitants censats

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Hauteville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Hauteville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Hailuoto

Hailuoto és una illa i un municipi de la província d'Oulu a Finlàndia. El 2007 tenia 1.000 habitants i la seva superfície era de 196,56 km² dels quals 5,26 km² era aigua. La seva densitat era de 5,0 d'habitants per km² el desembre de 2004.

## Enllaços externs

* http://www.hailuototourism.fi/en/ Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Hercynella

Hercynella és un gènere de mol·luscs bivalves fòssils de Silurià tardà o (més comunament) del Devonià primerenc, que es trobava a Europa, Amèrica del Nord, Àsia occidental, Àfrica del Nord i Austràlia. El nom també es va aplicar invàlidament a un gènere d'arnes conegut actualment com a Tulaya.
Al principi es pensava que les espècies eren gastròpodes patèl·lids i no va ser fins al 1950 que H. & G. Termier es van adonar que eren bivalves. Prantl (1959) va demostrar que tant les valves esquerra com dreta podien produir-se en dues formes, que en el passat havien conduït als paleontòlegs a la construcció de dues espècies on només hi havia una.
La millor ressenya del gènere és Forney et al. (1981).

## Referències

* ↑ H. & G. Termier (1950) On the systematic position of the genus Hercynella Kayser. Proceedings of the Malacological Society London 28 (4-5): 156-162.
* ↑ F. Prantl (1959). Die systematische Stellung der Gattung Hercynella Kayser (Pelecypoda). Paläontologische Zeitschrift Volume 34, Number 2, 150-153.
* ↑ Forney, G.G., Boucot, A.J., and Rohr, D.M.(1981) Silurian and Lower Devonian zoogeography of selected molluscan genera, in Gray, Jane, Boucot, A.J., and Berry, W.B.N., eds., Communities of the past. Stroudsberg, Penn., Hutchinson Ross, p. 119–164.
# Hemichromis guttatus

Hemichromis guttatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: rius costaners des de l'oest de la Costa d'Ivori fins al Camerun. També fou introduït l'any 1970 a Villach (Àustria).

## Referències

* ↑ Peters, W. (C. H.) 1857. [Neue Gattung von Chromiden.]. Monatsb. Akad. Wiss. Berlín, 1857: 403.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 4: i-xxi + 1-534.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hemichromis

Hemichromis és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Cap de les seues espècies depassa els 20 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

És endèmic de l'Àfrica Occidental i del nord-est d'Àfrica.

## Taxonomia

* Hemichromis angolensis (Steindachner, 1865)
* Hemichromis bimaculatus (Gill, 1862)
* Hemichromis cerasogaster (Boulenger, 1899)
* Hemichromis elongatus (Guichenot, 1858)
* Hemichromis exsul (Trewavas, 1933)
* Hemichromis fasciatus (Peters, 1857)
* Hemichromis frempongi (Loiselle, 1979)
* Hemichromis guttatus (Günther, 1862)
* Hemichromis letourneuxi (Sauvage, 1880)
* Hemichromis lifalili (Loiselle, 1979)
* Hemichromis stellifer (Loiselle, 1979)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ Peters, W. (C. H.). 1857. [Neue Gattung von Chromiden.]. Monatsberichte der Akademie der Wissenschaft zu Berlin 1857: 403.
* ↑ Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 4: i-xxi + 1-534.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Daget, J. i G.G. Teugels 1991. Hemichromis. p. 187-194. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa, CLOFFA, ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dorrington

Dorrington és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 727 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dorrington tenia 727 habitants, 336 habitatges, i 235 famílies. La densitat de població era de 76,3 habitants/km².
Dels 336 habitatges en un 16,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,9% hi vivien parelles casades, en un 3% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,56.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,2% tenia menys de 18 anys, un 3,3% entre 18 i 24, un 19% entre 25 i 44, un 45,4% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 85.000 $ i la renda mediana per família de 89.423 $. Els homes tenien una renda mediana de 68.750 $ mentre que les dones 48.750 $. La renda per capita de la població era de 53.832 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dorrington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dorrington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Phoxinus bigerri

Phoxinus bigerri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Adur (França) i al curs superior del riu Ebre.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 2007. Three new species of Phoxinus from Greece and southern France (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 18 (2): 145–162.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Phoxinellus pseudalepidotus

Phoxinellus pseudalepidotus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Bòsnia i Hercegovina.

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1843. Ichthyologie [von Syrien]. A: J. von Russegger. Reisen in Europa, Asien und Africa, mit besonderer Rücksicht auf die naturwissenschaftlichen Verhältnisse der betreffenden Länder unternommen in den Jahren 1835 bis 1841, etc. Stuttgart. Ichthyol. von Syrien v. 1 (pt 2). 990-1099.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Bogutskaya, N.G. i P. Zupancic 2003 Phoxinellus pseudalepidotus (Teleostei: Cyprinidae), a new species from the Neretva basin with an overview of the morphology of Phoxinellus species of Croatia and Bosnia-Herzegovina. Ichthyol. Explor. Freshwat. 14(4):369-383.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Denno

Denno és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 1.182 habitants. Limita amb els municipis de Campodenno, Cunevo, Flavon, Nanno, Taio, Ton i Tuenno.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Fabrizio Inama | Llista cívica |
# Plaça de l'Església (Canet de Mar)

La Plaça de l'Església és una obra de Canet de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església ubicada entre la plaça Colomer i la Plaça de l'església. Les escales d'accés a l'església resolen el desnivell entre les dues i fan d'aquest lloc un dels més animats de la població.

## Història

A la plaça Gabriel Macià hi havia una torre anomenada la torre de Can Macià, que fou enderrocada l'any 1924.

## Referències

* 1 2 «Plaça de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Dècada del 310 aC
## Esdeveniments

* Victòria romana en la batalla del llac Vatimon sobre els etruscs, aliats dels samnites (en el marc de la Segona Guerra Samnita).
* Final de la Segona Guerra Samnita que va suposar la submissió de la Campània per Roma, i la renúncia a tota expansió per part de la Lliga samnita.
* Construcció del primer aqüeducte romà documentat

## Naixements

* Siracusa: Teòcrit, filòsof grec.
* Cirene: Calímac, filòsof grec.
# Polimorfisme

«Polimorfisme» té aquests significats:
* Polimorfisme (ciència material), l'habilitat d'un material sòlid per existir en més d'una forma o estructura cristal·lina
* Biologia:
** Polimorfisme (biologia), l'existència de múltiples al·lels d'un determinat gen dins una població.
** Polimorfisme (biofísica) o polimorfismes dels lípids, propietat amfòtera que els proporciona la capacitat d'agregar-se de diferents maneres
* Informàtica:
** Polimorfisme (programació), propietat d'enviar missatges sintàcticament iguals a objectes de diferents tipus.
** Polimorfisme tipogràfic, en aquells codis de programació que permeten treballar amb diferents tipografies
** Codi polimòrfic, codi de programació auto-modificable dissenyat per evitar virus
* Polimorfisme (llengua), coexistència de diverses formes lèxiques per expressar un mateix significat
# Polimnest d'Esparta

Polimnest d'Esparta (en llatí Polymnestus, en grec antic Πολύμνηστος) fill de Meles de Colofó, va ser un poeta èpic, elegíac i líric, i un músic grec.
Va florir poc després de Taletes al que va dedicar un poema a petició dels espartans, segons Pausànias, i abans que Alcman que el va mencionar. Sembla per tant que seria contemporani d'aquests dos poetes i hauria florit vers el 675 al 645 aC. Pertanyia a l'escola dòrica de música que floria en aquest temps a Esparta, on va continuar les millores introduïdes per Taletes. Va inventar una nova classe de nomes aulòdics que van agafar el seu nom (Πολυμνήστιον), segons Plutarc. Els poetes àtics el van atacar pel caràcter eròtic de la seva poesia, sobretot Aristòfanes i Cratí. Com a poeta elegíac pot ser considerat el predecessor del seu compatriota Mimnerm. Fabricius l'inclou a la seva Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ Polymnestus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 468
# Leitir Mhic an Bhaird

Leitir Mhic an Bhaird (en anglès Lettermacaward) és un llogaret d'Irlanda, al comtat de Donegal, a la província de l'Ulster. Es troba a la Gaeltacht de Na Rosa. La vila, coneguda col·loquialment com a Leitir (pronunciat letcher), es troba entre les viles de Glenties i Dungloe. El districte electoral té 650 habitants dels quals el 19% són parlants nadius de gaèlic irlandès.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland

## Enllaços externs

* Informació sobre l'àrea Arxivat 2018-11-05 a Wayback Machine.
* Irish language study 2006
# Sant Jaume de Peà

Sant Jaume de Peà o Sant Jaume de Pià és l'església parroquial del nucli de Peà que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Navès (Solsonès).

## Situació

Peà i la seva església es troben al sector central ponentí del terme municipal, enmig d'un pla a la carena de la serra que baixa de Guilanyà, al marge esquerre del Cardener, entre aquest i la rasa de Peà. L'indret és molt solitari i aïllat. Els edificis que componen el nucli, en estat ruïnós, encara es conserven dempeus i deixen entreveure pretèrits temps millors.
La ruta per anar-hi parteix de la carretera C-26 (de Solsona a Berga), al seu pas pel terme de Navès, al km. 114,2 (42° 00′ 05″ N, 1° 36′ 22″ E﻿ / ﻿42.001501°N,1.606178°E﻿ / 42.001501; 1.606178). Aquí cal prendre la carretera a Besora i Busa. Carretera asfaltada i ben senyalitzada que se segueix fins que:
   * Als 7,2 km. (42° 03′ 20″ N, 1° 36′ 33″ E﻿ / ﻿42.055500°N,1.609270°E﻿ / 42.055500; 1.609270), en l'indret anomenat la Creu Roja, es deixa l'asfalt i es pren el trencall de l'esquerra. A partir d'aquí la pista és bastant deficient i es recomanable circular-hi en 4x4. Seguir sempre la pista principal, bastant evident. Es creua la rasa de Ventolrà i
   * Als 10,6 km. (42° 03′ 43″ N, 1° 35′ 52″ E﻿ / ﻿42.061869°N,1.597897°E﻿ / 42.061869; 1.597897) s'arriba a un coll del serrat dels Sarrions on hi ha un encreuament. Prendre la pista de la dreta que segueix en lleugera baixada i, després de creuar el torrent de Merlí, arriba a Peà.

## Descripció

Església romànica d'una nau orientada est-sud-est i l'absis rodó. Les seves mides són de 6x11,90 metres. La nau coberta amb volta de canó sobre repeu, té un arc presbiteral de mig punt. Porta al frontis de llinda no romànica, i contemporània de l'ull de bou monolític que té al damunt. Finestra al mig de l'absis, però tan sols en resta el bloc rectangular on hi ha l'arc monolític capalçat, a la sortida interior.
El parament és de carreus en fileres. Revestiment exterior de l'absis derruït en part. Cornisa de pedres trapezoïdals amb bisell a l'absis. El mur de la nau, a l'exterior, ha estat lligat més tard per ambdós caps amb grans carreus en coixí. Aquests blocs són contemporanis de la porta de llinda.
A l'interior, damunt el repeu de la nau, hi ha una motllura de pedres trapezoïdals amb bisell.
L'any 2015 es va reconstruir el revestiment exterior de l'absis.

### Notícies històriques

Església no esmentada a l'Acta de Consagració i Dotació de la Catedral d'Urgell de l'any 839. Aquesta església era sufragània dels Torrents.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Jaume de Peà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Navès
# Hardaway

Hardaway és un cràter sobre la superfície del planeta nan Plutó, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 47.11 ° de latitud nord i 141.36 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 11.07 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el cinc d'agost del 2020 i fa referència a Lisa Hardaway (1966-2017), enginyera nord-americana, responsable del desenvolupament de l'eina RALPH de la New Horizons.

## Referències

* ↑ "Hardaway". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ «NASA's New Horizons Mission Honors Memory of Engineer Lisa Hardaway - online obituary» (en anglés). NASA. [Consulta: 18 maig 2021].
# Secretaria General del Consell de la Unió Europea

La Secretaria General del Consell és l'òrgan de suport i coordinació que assisteix administrativament al Consell de la Unió Europea a les seves funcions legislativa i pressupostària, així com de coordinació d'unes certes polítiques, i al Consell Europeu com a institució presidencial i d'impuls de la Unió Europea. També assisteix als seus respectius presidents i a l'Alt Representant de la Unió, com a president del Consell d'Afers Exteriors.
La Secretaria General és dirigida per un Secretari General, nomenat per la majoria qualificada del Consell, que respon políticament davant el seu ple i que garanteix, en cooperació amb la Presidència de torn de la Institució, el bon funcionament dels seus treballs. Sota la seva autoritat, i prèvia aprovació pel ple, la Secretaria General executa el pressupost de la Institució. El Secretari General del Consell, el diplomàtic francès Pierre de Boissieu, va ser substituït el 2011 per Uwe Corsepius, per al període comprès entre el 26 de juny de 2011 i el 30 de juny de 2015.
Així doncs, la Secretaria General del Consell l'ho és, de fet, de dos institucions comunitàries i d'una organització internacional organització regional autònoma, en aquest ordre: el Consell, el Consell Europeu i la Unió Europea Occidental (organització regional militar molt lligada a la UE). També assumeix la secretaria general de les Conferències Intergovernamentals de la Unió.
A l'estructura orgànica de la Secretaria General del Consell s'integren tots els funcionaris d'aquesta institució, així com les unitats més rellevants de l'àrea funcional típicament intergovernamental de la Unió, en particular de les polítiques comunes d'exteriors i defensa (PESC-PCSD). Entre aquestes últimes s'inclouen l'Estat Major de la Unió Europea i el SitCen (centre d'informació i operacions).

## Vegeu també

* President del Consell de la Unió Europea
* Consell de la Unió Europea
* President del Consell Europeu
* Consell Europeu
* Alt representant de la Unió Europea per a Afers exteriors i Política de Seguretat

## Referències

* ↑ «Traspaso del cargo de Secretario General» (en castellà). Consilium. [Consulta: 7 març 2013].
* ↑ «Decisión del Consejo por la que se designa a Uwe Corsepius SG para el período 2011-2015» (en castellà). [Consulta: 7 març 2013].

## Enllaços externs

* Art. 240 TFUE
* Reglament intern del Consell
* Reglament intern del Consell Europeu