OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sidney Paget

Sidney Edward Paget (4 d'octubre del 1860 a Londres - 28 de gener del 1908) va ser un il·lustrador britànic de l'Època victoriana que va treballar molt per la revista The Strand.

## Biografia

Actualment, Sydney Paget és conegut com el creador de la imatge popular de Sherlock Holmes. Va ser contractat involuntàriament per il·lustrar Les aventures de Sherlock Holmes, una sèrie de dotze relats curts que es van publicar des del juliol del 1891 fins al desembre de 1892, quan va rebre accidentalment una carta dels editors de la revista The Strand amb l'encàrrec que anava destinada al seu germà petit, Walter Paget.
Tot i que segons l'Oxford Dictionary of National Biography, Henry Marriott Paget (un altre germà seu) afirma el contrari, existeix la creença popularment acceptada que Paget es va basar en el seu germà Walter per dibuixar Sherlock Holmes.
El 1893, Paget va il·lustrar Les Memòries de Sherlock Holmes, publicades a la revista The Strand com episodis addicionals a Les aventures de Sherlock Holmes.Quan Sir Arthur Conan Doyle va reviure la sèrie amb El gos dels Baskerville, publicat per entregues al The Strand Magazine durant el 1901 i el 1902, va requerir específicament que Paget fos l'il·lustrador. Paget va il·lustrar també una altra sèrie d'històries curtes, El retorn de Sherlock Homes, durant els anys 1903-04. En total, va il·lustrar una novel·la i 37 històries curtes de Sherlock Holmes. Les seves il·lustracions han influenciat a totes les interpretacions del gran detectiu, tant en pel·lícules com al teatre.
Els seus dibuixos van aparèixer al The Strand Magazine, al Pictorial World, al The Sphere, al The Graphic, a l'Illustrated London News i al The Pall Mall Magazine. Les seves contribucions a l'obra detectivesca de Sir Arthur Conan Doyle i d'Arthur Morrison van fer guanyar una part de la popularitat d'aquests autors.

## Referències

* ↑ http://www3.westminster.gov.uk/docstores/publications_store/holmes_portraits.pdf Arxivat 2016-10-12 a Wayback Machine.
* ↑ The Original Illustrated Sherlock Holmes; Castle Books, 1976, p. 6

## Enllaços externs

* Obres de o sobre Sidney Paget a Internet Archive
* Sidney Paget: A Trifling Monograph with pictures
* (anglès) Biografia amb fotos
# Zumbi

Zumbi és un barri de la Zona Nord del municipi de Rio de Janeiro i un dels catorze barris oficials de l'illa del Governador. És el barri més petit, no només de l'illa, sinó de tot el municipi de Rio. El seu IDH, l'any 2000, era de 0,858, el 46 millor del municipi entre 126 barris analitzats.

## Història

Es localitza a l'Illa del Governador en una localitat sorgida de l'ocupació gradual de l'entorn del Saco de Jequiá, àrea pantanosa i embocadura del canalitzat i submergit Riu Jequiá. En els seus pocs carrers acull el batalló de la policia militar Luís Alves de Lima i Silva, el Jequiá Iate Club, l'escola municipal Cuba i el Centre d'atenció primària Necker Pinto.
Limita amb el barri Cacuia a nord i oest, pel qual és àmpliament ombrejat al capvespre a causa del morro que dona nom al barri. I per Pitangueiras a l'est, separa encara aquest dos barris de la Ribeira.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Snillfjord

Snillfjord és un antic municipi del comtat noruec de Sør-Trøndelag. Té 978 habitants (2016) i té una superfície de 508.31 km².

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].
# Àrea de comerç preferencial

Una àrea de comerç preferencial és un bloc comercial en què un país dona accés preferencial als productes d'un altre país, per mitjà de la reducció de les tarifes i els impostos, però no els elimina completament, com és el cas de l'àrea de lliure comerç. Per tal d'evitar l'evasió fiscal amb la importació d'un producte d'un país no-membre i la re-exportació amb tarifes preferencials a un país membre, els acords de comerç preferencial estableixen polítiques específiques de composició nacional, conegudes com a "Regles d'origen". Això implica l'existència de constants revisions duaneres a les fronteres per verificar-ne el compliment. L'establiment d'una àrea de comerç preferencial és el primer pas d'integració econòmica.
# Sinénkie

«Sinénkie» té aquests significats:
* Sinénkie (Petrovsk), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Sinénkie (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
# Siné

Maurice Sinet, més conegut pel nom artístic de Siné, (París, 31 de desembre de 1928 - París, 5 de maig de 2016) va ser un dibuixant francès.
Humorista irreductible, ha estat un dels dibuixants satírics més populars i polèmics de França. El seu dibuix senzill i impactant ha influenciat a molts altres dibuixants, com ara a Perich que en fou un gran admirador.
Siné ha dibuixat per molts mitjans, com L'Express, o L'Évenement du Jeudi, però sempre ha tingut problemes per publicar els seus dibuixos, de manera que ha acabat fundant les seves pròpies revistes on dibuixar les seves caricatures absolutament provocatives. Ha fundat L'Enragé, Siné Massacre, participa en la fundació de Charlie Hebdo, així com de La Grosse Bertha.
Actualment encara dirigeix la seva revista Siné Mensuel, que és la continuació de Siné Hebdo, revista que va fundar quan va deixar la redacció de Charlie Hebdo.

## Bibliografia bàsica

* 1955: Complainte sans paroles - Jean-Jacques Pauvert
* 1956: Pompe à chats (autoedició)
* 1957: Portée de chats - Jean-Jacques Pauvert
* 1961: Dessins de l'Express (volum 1) - Jean-Jacques Pauvert
* 1963: Dessins de l'Express (volum 2) - Jean-Jacques Pauvert
* 1965: Haut le cœur ! - Jean-Jacques Pauvert
* 1968: Je ne pense qu’à chat !
* 1968: CIA - Jean-Jacques Pauvert ; Mondar Editors (Portugal), 1974
* 1973: Siné massacre
* 1973: Au secours, amb Desclozeaux, Picha i Puig Rosado - Calmann Lévy
* 1978: La chienlit c’est moi ! - Balland
* 1982: Siné dans Charlie-Hebdo - Le Cherche-Midi
* 1984: Siné dans Hara-Kiri Hebdo - Le Cherche-Midi
* 1995: Siné sème sa zone - Le Cherche-Midi
* 1996: Sinéclopédie du jazz (textos d'André Clergeat) - J Losfeld
* 1997: Vive le jazz ! (2 CD il·lustrats) - Frémeaux et associé
* 1999-2002: Ma vie, mon œuvre, mon cul (7 volums) - Charlie Hebdo

## Referències

* ↑ Tubau, Ivan. De Tono a Perich. El humor gráfico en la prensa del Franquismo. 1981a ed., p. 127.
* ↑ "Le Tribunal de Grande Instance donne raison à Siné contre Charlie Hebdo," ActuaBD (11 December 2010).
* ↑ What to say when you have nothing to say.

## Enllaços externs

* Siné (biografia) a Lambiek Comiclopedia (anglès)
* Siné Arxivat 2015-01-10 a Wayback Machine. Dibuixos (francès)
* Siné Arxivat 2011-07-15 a Wayback Machine. a Carnation Revolution (Portugal, abril de 1974) (portuguès)
# Siné Hebdo

Siné Hebdo és una revista satírica francesa creada pel dibuixant Siné, que va publicar-se entre el setembre de l'any 2008 i l'abril de 2010, abans d'esdevenir Siné Mensuel.
La ideologia de la revista és d'una esquerra radical i anticapitalista, que l'ha dut a confrontar-se en polèmiques amb altres publicacions i periodistes, inclosos els seus companys de Charlie Hebdo, i especialment el seu director Philippe Val, a qui acusaven de fer el joc a Sarkozy i l'extrema dreta francesa. Philippe Val va deixar de ser director de Charlie Hebdo per passar a dirigir la cadena pública France Inter sota el mandat de Sarkozy.
Entre els col·laboradors de la revista de Siné hi ha alguns dels humoristes i intel·lectuals més compromesos de França, com Guy Bedós, Jackie Berroyer, Michel Onfray, Noël Godin, Cristophe Aléveque, Didier Porte, o l'antic director i fundador de Charlie Hebdo Defeil de Ton. Pel que fa als dibuixants, es poden destacar, a part de Siné, prestigiosos dibuixants europeus com Tardi, Ronald Searle, Vuillemin, Philippe Geluck, Carali, Desclozeaux, o el català Kap.

## Història

La revista va néixer després de "l'affaire Siné", quan aquest dibuixant fou despatxat pel director de la revista Charlie Hebdo, Philippe Val, acusat d'haver fet una broma antisemita sobre el fill del president Sarkozy.
El primer número va aparèixer el 10 de setembre de 2008 i va esgotar el tiratge de 140.000 exemplars. L'abril de 2010 va deixar d'aparèixer setmanalment i a partir de 2011 va convertir-se en Siné Mensuel.

## Referències

* ↑ «Siné Hebdo chiera tranquillement dans les begonias». Liberation.
* ↑ Nouvel Observateur.
* ↑ «Philippe Val quitte Charlie Hebdo». Liberation. Arxivat de l'original el 2009-05-16 [Consulta: 15 gener 2015].
* ↑ «Viré de Charlie Hebdo, Siné lance Siné Hebdo». Le Figaro. Arxivat de l'original el 2009-03-03 [Consulta: 15 gener 2015]. Arxivat 2009-03-03 a Wayback Machine.
# Sonia Bompastor

Sonia Bompastor (Blois, 8 de juny de 1980) és una entrenadora de futbol francesa i exjugadora que actualment dirigeix l'Olympique Lyonnais de la Division 1 féminine. És la primera persona que ha guanyat la Lliga de Campions Femenina de la UEFA tant amb el rol de jugadora com amb el d'entrenadora.

## Trajectòria

Sonia Bompastor és filla de pares portuguesos, de Póvoa de Varzim.
Bompastor jugava de migcampista i també de lateral esquerra. Del 2004 al 2006, va ser la capitana de la Selecció femenina de futbol de França, amb qui va jugar nombrosos tornejos, començant amb l'Eurocopa Femenina de la UEFA 2001. Va merèixer en dues ocasions el premi a la Jugadora de l'Any de la Union Nationale des Footballeurs Professionnels (UNFP) i, el 2008, després de fitxar pel Washington Freedom de la lliga Women's Professional Soccer (WPS) dels Estats Units d'Amèrica, va ser Jugadora del Mes i All-Star honors.
Bompastor va tornar a França on va jugar al Paris Saint-Germain Football Club Féminines. El 2010, va anunciar que tornaria a Lió per a la temporada 2010-11 i, posteriorment, va formar part de l'equip que va guanyar les Lligues de Campions de 2010-11 i 2011-12.
El juny de 2013, Bompastor va optar per posar fi a la seva carrera com a jugadora després de la final de la Copa Femenina de França. A continuació va esdevenir la directora de l'escola esportiva de l'Olympique Lyonnais. L'abril de 2021 va assumir el càrrec d'entrenadora del primer equip de Lió, amb qui va guanyar Lliga de Campions Femenina de la UEFA 2021-22.

## Referències

* ↑ Scott, Megan. «Sonia Bompastor announced as new Olympique Lyonnais manager» (en anglès britànic). Her Football Hub, 28-04-2021. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «UEFA Women's Champions League on Instagram: "𝓗𝓲𝓼𝓽𝓸𝓻𝔂 𝓜𝓪𝓴𝓮𝓻 👏 👑 Lyon boss Sonia Bompastor is the first woman to win the #UWCL title as a player and coach! 😍 #UWCLfinal | @olfeminin"».
* ↑ Anunciação, Paulo. «Uma portuguesa campeã da Europa» (en portuguès de Portugal). O Jogo, 01-06-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-12. [Consulta: 27 maig 2024].
* ↑ Freedom sticks close to home with draft choices Arxivat 10 October 2008 a Wayback Machine.
* ↑ «Lyon and France stalwart Bompastor bows out». uefa.com. UEFA, 07-06-2013 [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ «JEAN-MICHEL AULAS : "WE WILL BRING OUR EXPERTISE AND OUR PASSION TO THIS PROJECT"». Olympique Lyonnais, 19 December 2019 [Consulta: 20 December 2019].
# Sonia Corrochano

Sonia Corrochano (l'Hospitalet de Llobregat, 1975) és una enginyera catalana. Des de 2012 és directora de l'Aeroport de Barcelona - el Prat en substitució de Fernando Echegaray. Llicenciada en enginyeria superior aeronàutica per la Universitat Politècnica de Madrid, va exercir prèviament com a responsable de la divisió d'operacions de l'Aeroport de Barcelona, liderant i supervisant els departaments de serveis de terra, gestió i planificació d'operacions i seguretat aeronàutica. El febrer de 2007 va ser nomenada cap del departament de Gestió Operativa, on, entre altres funcions, va destacar la seva col·laboració amb Aena Internacional en un projecte dut a terme a Angola per realitzar una avaluació i una assistència tècnica d'aeroports.

## Referències

* 1 2 «Sonia Corrochano, nueva directora del Aeropuerto de El Prat». Europa Press, 29-02-2012.
* ↑ Sonia Corrochano enlaira el Prat Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine., Viaempresa
* ↑ Sonia Corrochano: "La prioridad del Aeropuerto Barcelona-El Prat es enlazar con Asia y América" Arxivat 2014-04-25 a Wayback Machine., La Vanguardia
# Sonia Egea Pérez

Sonia Egea Pérez (Badalona, 8 de maig de 1969) és una empresària i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la IX legislatura i regidora a l'Ajuntament de Badalona.
Ha estudiat ciències polítiques i treballa com a empresària. El 1991 ingressà a la secció de Badalona del Partit Popular, del qual va ser assessora fins a 2007. A les eleccions municipals de 2007 fou escollida regidora de l'ajuntament de Badalona i representat del seu partit a l'Àrea Metropolitana de Barcelona. Va revalidar el càrrec de regidora a les eleccions municipals de 2011 i 2015.
El 2010 va ser candidat a diputada al Parlament de Catalunya en el número 15 de la llista. A finals de gener de 2012 va substituir en el seu escó Jordi Cornet i Serra, elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2010. Fins al final de la legislatura ha estat secretària de la Mesa de la Comissió de Peticions del Parlament de Catalunya.
A les eleccions municipals de 2023 va anar de número 11 a la llista del Partit Popular a l'Ajuntament de Badalona i va ser elegida regidora. Amb el nomenament de Xavier García Albiol com a alcalde, Egea va ser designada regidora de les àrees de Transparència i Medi Ambient.

## Referències

* ↑ «Sonia Egea Pérez». Parlament de Catalunya. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «Sonia Egea Pérez». Ajuntament de Badalona. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «Consistori de Badalona 2015». Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 17 agost 2015].
* ↑ Navarro, Jose G. «Sonia Egea. Regidora badalonina i candidata del Partit Popular al Parlament: “Som els únics que parlem dels problemes de la gent”». El Punt Avui, 20-11-2010.
* ↑ «Fitxa del Parlament de Catalunya». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 17 agost 2015].
* ↑ García de Albéniz, Anna «El Partit Popular presenta els noms que encapçalaran la candidatura a les eleccions municipals». Badalona Comunicació, 12-04-2023.
* ↑ «Eleccions a Badalona». Ara, 2023.
* ↑ «Albiol prioriza seguridad y deportes en la estructura de su nuevo gobierno en Badalona». El Periódico de Catalunya, 19-06-2023.
# Sphyraena acutipinnis

Sphyraena acutipinnis és un peix teleosti de la família dels esfirènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 80 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja peixos.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes de l'Àfrica oriental fins a les Hawaii, les Illes Marqueses, Tuamotu i el sud del Japó.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Sphyraena acutipinnis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ «Sphyraena acutipinnis (Pointed Finned Sea Pike)» (en anglès). ZipcodeZoo.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 4 d’agost 2008].
# Sockpuppet

Un Sockpuppet (o titella) és un terme despectiu per a una identitat falsa utilitzada amb fins fraudulents dins d'una comunitat d'internet.
En els casos més simples, un titella defensa o lloa al seu titellaire. El que tenen en comú no és que es limiti a publicar alguna cosa sota un pseudònim, sinó amagar la veritable motivació que hi ha darrere de l'opinió expressada.

## Història

El terme "sockpuppet" va ser utilitzat per primera vegada el 9 de juny de 1993, però no va arribar a ser comú entre els grups d'Usenet fins al 1996. La primera vegada que fou usat a Usenet va ser en referència a Earl Curley, que utilitzava diversos pseudònims per defensar els seus arguments i denigrar els seus oponents.

## Referències

* ↑ «Definition of sockpuppet». WordSpy.com. Arxivat de l'original el 2014-10-15. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ Stone, Brad «The Hand That Controls the Sock Puppet Could Get Slapped». New York Times, 16-07-2007.
* ↑ «China Uses an Army of Sockpuppets to Control Public Opinion - and the US Will Too», 28-11-2013.
* ↑ OED, online edition, June 2011 (accessed August 18, 2011). The reference cited one Jennifer Brand, a 24-year-old student who backed President Clinton in 1996, by calling Gore ‘a sock puppet’ and Bush ‘a wimp’.
# Suaeda vera

Suaeda vera és una espècie de planta de la família de les amarantàcies, la qual és característica de comunitats halòfiles i de llacunes costaneres de molts països mediterranis i de les illes de Gran Canària, Tenerife, Lanzarote, Fuerteventura i La Gomera.
És un arbust que pot arribar a mesurar fins a 1,2 m d'alçada. Té les fulles glauques, semicilíndriques, obtuses i sèssils d'uns 5-20 mm. Les cimes es troben agrupades als extrems.

## Referències

* ↑ «Suaeda vera» a EOL. Data consulta: 10 de juliol de 2014.
* ↑ Bramwell, David; Bramwell, Zoë. «Flora». A: Flores Silvestres de la Islas Canarias (en castellà). 4a ed.. Madrid: Editorial Rueda SL, 2001, p. 117. ISBN 8472071286.
# Stuart Lyons

Stuart Lyons (Manchester, Anglaterra, 1928 – 23 de febrer de 1998) va ser un productor i director de càsting britànic. Fou membre del jurat internacional del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1976.

## Com a productor

* Something to Believe In (1998) (line producer)
* Meetings with Remarkable Men (1979)
* The Slipper and the Rose (1976)

## Director de càsting

* The Blue Max (1966)
* Those Magnificent Men in Their Flying Machines (1965)
* Guns at Batasi (1964)
* Aquests són els condemnats (1963)
* Pirates of Blood River (1962)
* La maledicció de l'home llop (1961)
* Shadow of the Cat (1961)
* Xiscle de terror (US)
* Sword of Sherwood Forest (1960)

## Referències

* ↑ Stuart Lyons a bfi.org
* ↑ Ann Palmer Letters to the Dead: Things I Wish I'd Said, p. 181
* ↑ Membres del Jurat al web del Festival
# Simeone Tagliavia d'Aragona

Simeone Tagliavia d'Aragona (Veziano, 20 de maig de 1550 – Roma, 20 de maig de 1604) va ser un cardenal i arquebisbe catòlic italià.
Simeone Tagliavia d'Aragona va néixer el 20 de maig de 1550 al Castell de Veziano, feu de la seva família, a Sicília, a la diòcesi de Mazara. Era fill de Carlo Tagliavia d'Aragona, duc de Terranova, príncep de Castelvetrano, virrei de Sicília i de Catalunya, i de Margherita Ventimiglia. De vegades es fa referència en les variants de Simone o d'Aragonia.
Es va traslladar a Espanya als disset anys. Hi va fer estudis eclesiàstics, es va matricular a la Universitat d'Alcalá de Henares, on va obtenir un doctorat en teologia i filosofia. Encara jove, va ser nomenat abat i només després va obtenir els ordes sacerdotals.
Creat cardenal diaca al consistori del 12 de desembre de 1583, no va participar en el conclave de 1585 que va elegir el papa Sixt V, però va rebre el cardenal i la diaconia de Santa Maria degli Angeli el 20 de maig de 1585. Nomenat vice-protector d'Espanya en nom de la Santa Seu al maig d'aquest any, va participar en el primer conclave de 1590 que va elegir Urbà VII, i participà poc després en el segon conclave que va elegir Gregori XIV. Va prendre part en el conclave de 1591 que va elegir Innocenci IX i l'any següent conclave de 1592 en el que va elegir Climent VIII. Va optar llavors pel títol de Sant'Anastasia el 9 de desembre de 1592, però el va canviar a favor de títol de San Girolamo degli Schiavoni el 18 d'agost de 1597 i després pel de Santa Prassede el 21 de febrer de 1600. Elegit cardenal protoprevere, va optar pel títol de San Lorenzo in Lucina el 30 d'agost de 1600.
A més de la carrera eclesiàstica, durant aquest temps va escriure llibres sobre temes eclesiàstics. Va publicar Constitutiones pro cleri et populi reformatione, i Sermones sacri in synodis habiti i Explanatio nonullorum decretorum pontificium, totes amb segell contrareforminsta, en plena harmonia amb el clima post-tridentí.
Pel seu compromís amb la Contrareforma i els seus mèrits, va ser promogut cardenal bisbe d'Albano el 17 de juny de 1602, i va ser consagrat com a bisbe. Posteriorment, el 19 de febrer de 1603, va passar a la seu suburbana de Sabina.
Simeone Tagliavia d'Aragona va morir el mateix dia del seu aniversari, el 20 de maig de 1604 a Roma. Va ser sebollit a l'Església del Gesù de Roma, confiada als jesuïtes, dels quals havien estat un partidari fervent.

## Enllaços externs

Fitxa a catholic-hierarchy.org
* Salvador Miranda, TAGLIAVIA D'ARAGONIA, Simeone, a fiu.edu – The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University. (anglès)
# Coendou pruinosus

Coendou pruinosus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels porcs espins del Nou Món. Viu a Colòmbia i Veneçuela. La dissecció d'un exemplar suggerí que aquest animal s'alimenta d'escorça d'arbres. El seu hàbitat natural són els boscos de plana i, a altituds superiors, les selves nebuloses. Part del seu entorn natural està amenaçada per la desforestació.

## Referències

* ↑ Delgado, C.; Gómez-Laverde, M. Coendou pruinosus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 juliol 2017.
# Coendou nycthemera

Coendou nycthemera és una espècie de mamífer rosegador de la família dels porcs espins del Nou Món. És endèmic de la conca de l'Amazones (Brasil). Es tracta d'un animal nocturn i herbívor. El seu hàbitat natural són els boscos primaris tropicals de plana i, possiblement, els boscos secundaris madurs. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Dunnum, J.; Delgado, C. Coendou nycthemera. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 5 gener 2009.
# Concili de Constantinoble (1285)

El Concili de Constantinoble o Concili de Blaquernes fou un concili de l'Església Ortodoxa celebrat al Palau de Blaquernes (Constantinoble) el 1285. El concili, presidit pel patriarca de Constantinoble, Gregori II, el patriarca ortodox d'Alexandria, Atanasi III, i l'emperador romà d'Orient, Andrònic II Paleòleg, repudià la Unió de les Esglésies proclamada al Concili de Lió II i condemnà el patriarca unionista Joan XI.

## Referències

* ↑ Janeras, 2017, p. 68.

## Bibliografia

* Janeras, S. «El Patriarcat de Constantinoble abans i després del 1453». Revista Catalana de Teologia, 42, 1, 2017, pàg. 65–90.