OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abd-al-Mumin (nom)

Abd-al-Mumin és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد المؤمن, ʿAbd al-Muʾmin) que literalment significa ‘Servidor del Fidel', essent ‘el Fidel' un dels epítets de Déu. Si bé Abd-al-Mumin és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit ‘Abdul Moe'min... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "أمن". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Actinodòntids

Els actinodòntids (Actinodontidae) constitueixen una família d'amfibis temnospòndils que visqueren al període Permià.

## Referències

* 1 2 Schoch, R. R. «Cranial anatomy of the Permian temnospondyl amphibian Zatrachys serratus Cope 1878, and the phylogenetic position of the Zatrachydidae». Neues Jahrbuch für Geologie und Paläiontologie, Abhandlungen, 206, 2, 1997, pàg. 223-248.
# Abroñigal Alto

Abroñigal Alto (denominat també com a Alto Abroñigal o Viaje del Alto Abroñigal) era un viatge d'aigua de Madrid que tenia el seu origen en la font del rierol Abroñigal (a uns deu kilòmetres de Madrid). Aquest viatge, juntament amb uns altres va proveir d'aigua potable a certes zones de Madrid des que va ser construït l'any 1614 fins a mitjan segle xix. Entrava aquest viatge per la zona que correspon en l'actualitat al barri de Salamanca. L'aigua que proporcionava aquest viatge era tinguda com una de les de millor qualitat (comparada amb l'aigua procedent d'altres viatges).

## Usos

El cabal d'aquest viatge era de 56 rals d'aigua. Aquest viatge d'aigua va alimentar a les fonts de la Puerta del Sol (font de la Mariblanca), la de la Villa, així com a la Plaça de la Cebada. Segons les mesures de l'època era l'aigua més fina dels viatges que proveïen a les fonts de Madrid.

## Actualitat

Al començament del segle xix molts dels viatges d'aigua han estat aprofitats com a canalitzacions de diversos serveis urbans (telèfon, cablejat, etc) i tan sols una font al costat de la Real Casa de Correos.

## Referències

* 1 2 José Antonio González Alcantud, Antonio Malpica Cuello, (2003), El agua: mitos, ritos y realidades: coloquio internacional, Granada, 23-26, p.126
* ↑ Pascual Madoz, (1848), Madrid: audiencia, provincia, intendencia, vicaria, partido y villa, pag. 188
* 1 2 3 Teodoro Ardemans, Fluencias de la tierra y curso subterráneo de las aguas, pag. 235

## Vegeu també

* Abroñigal bajo
* Rierol Abroñigal
* Història del Canal d'Isabel II
# Abrucena

Abrucena és una localitat de la província d'Almeria, a la falda nord de Sierra Nevada.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.460 | 1.462 | 1.460 | 1.455 | 1.437 | 1.413 | 1.391 | 1.386 | 1.358 | 1.339 |
# A-thut

A-thut (o A-thoot) és un riu de Myanmar del Districte de Pathein. Néix al llac Kyunlaha i corre en direcció al sud-oest per terres planes fins a desaiguar al riu Kyun-kabo no gaire lluny de Paya-thun-zu. És navegable uns 25 km en temporada de pluges.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. vol.1. Londres: Trübner & co., 1885, p. 259.
# Adromischus trigynus

Adromischus trigynus és una espècie de planta suculenta del gènere Adromischus, que pertany a la família Crassulaceae.

## Taxonomia

Adromischus trigynus (Burch.) Poelln. va ser descrita per Karl von Poellnitz i publicada a Repertorium Specierum Novarum Regni Vegetabilis. 44: 61, in obs. 1938.

## Referències

* ↑ «Adromischus trigynus (Burch.) Poelln.». International Plant Names Index.

## Bibliografia

* Pilbeam, John; Rodgerson, Chris; Tribble, Derek. Adromischus. The cactus file handbook 3 (en anglès). Christchurch, Dorset: Cirio Publishing Services Ltd, 01-05-1998, p. 107. ISBN 0 9520382 3 X.
# Aeroport d'Essaouira-Mogador

L'aeroport d'Essaouira-Mogador (àrab مطار الصويرة موكادور) (codi IATA: ESU, codi OACI: GMMD) és un aeroport que es troba a 18 kilòmetres de la ciutat d'Essaouira, al Marroc, obert el 2014. És situat vora la comuna rural d'Oulad Yaich.

## Instal·lacions

L'aeroport es troba a una elevació de 384 peus (117 m) sobre el nivell mitjà del mar. Té una pista d'aterratge dissenyada 16/34 amb una superfície d'asfalt de 2,100 per 45 metres (6,890 × 148 ft).

## Aerolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| easyJet | Aeroport de Londres-Luton |
| Ryanair | Aeroport de Madrid-Barajas, Aeroport de Marseille, Aeroport de Tangier |
| Transavia France | Aeroport de París-Orly |

## Referències

* 1 2 Airport information for GMMI Arxivat 2011-08-06 a Wayback Machine. from DAFIF (effective octubre 2006)
* ↑ Informació de l'Aeroport d'Essaouira-Mogador a Great Circle Mapper. Font: DAFIF (vàlid a octubre de 2006).
* ↑ Web oficial d'ONDA
* ↑ «New routes for summer 2015». easyJet. Arxivat de l'original el 2015-11-24. [Consulta: 1r octubre 2016].

## Enllaços externs

* Historial d'accidents de l'Aeroport d'Essaouira-Mogador a Aviation Safety Network (anglès)
# Adoberies de Lleida

Les adoberies de Lleida són un conjunt arquitectònic del segle XVII on es realitzaven treballs relacionats amb la pell, com ara l'assecament, el tint o la venda, localitzades i excavades entre els anys 2000 i 2006 a l'actual Rambla de Ferran de Lleida. Actualment se'n conserven dues en perfecte estat de les sis que es van excavar, i es consideren les adoberies conservades en bon estat més antigues d'Espanya.

## Història

Construïdes al s. XII, les adoberies es van emplaçar a la mateixa ubicació que unes adoberies anteriors d'època andalusina que havien quedat obsoletes, de les quals no es conserva res, ja que, les obres del complex arquitectònic que tractem van consistir a aixecar el sòl fins a arribar a una veta de pedra estable sobre la qual assentar-se i en la qual excavar les vies i fossats necessaris per als treballs de la pell.
La ubicació de les adoberies no és atzarosa, estaven lluny del nucli urbà, ja que els treballs de la pell solien comportar brutícia i contaminació, a més, se situaven vora dels rius Segre i Noguerola, fet que facilitava l'abocament de sobrants i químics. La localització de les adoberies permetia, a més a més, accés a aigua corrent durant tot l'any gràcies a les aigües subterrànies provinents d'un aqüífer natural situat al turó de la Seu Vella, aigua que encara es pot veure córrer en l'actualitat per les adoberies.

## Morfologia

Les adoberies constaven de tres parts fonamentals: una zona de treballs que se situava a la part més baixa, a l'actual Rambla Ferran; sobre aquesta, un nivell superior situat sota el carrer Blanquers on hi havia un magatzem i finalment una zona de residència i venda situada a peu del carrer del Carme.
De les 6 adoberies descobertes, l'anomenada numero 1 és la més gran de totes amb 100 m2 de superfície. A diferència de la resta, és de planta quadrada i s'hi accedia pel carrer Blanquers. Les altres 5 adoberies són de planta rectangular de 4,5 m d'ample per 20 de llarg.
Totes elles estaven cobertes, algunes per les voltes que suporten el carrer Blanquers, altres per un pis superior on s'estenia la pell.

## Referències

* ↑ Lladonosa i Pujol, Josep, 1907-1990.. Els carrers i places de Lleida a través de la historia. 1a. ed. Lleida: Universitat de Lleida, 2007. ISBN 978-84-606-4254-1.
* 1 2 V Congrés d'arqueologia medieval i moderna a Catalunya : actes. ISBN 978-84-9850-719-5.
* ↑ Payà, X «"Les adoberies d'època feudal a la ciutat de Lleida"». revista d'arqueologia de ponent, 20., 2010, pàg. 27-92.
# Adolfo Alsina

«Adolfo Alsina» té aquests significats:
* Adolfo Alsina Maza, polític argentí que fou governador de Buenos Aires (1866-1868) i vicepresident de l'estat (1868-1874)
* El Partit d'Adolfo Alsina a la província argentina de Buenos Aires, capital Carhué
* El Departament d'Adolfo Alsina a la província argentina de Río Negro, capital Viedma
# Adoració dels Reis Mags (Botticelli)

* No s'ha de confondre amb el quadre del mateix autor Adoració dels Mags (Botticelli).
Adoració dels Reis Mags és un quadre pintat per Sandro Botticelli cap al 1470-1475 i que actualment està exposat a la National Gallery de Londres.
Botticelli realitza en aquesta obra de format circular una composició perfectament equilibrada, fins al punt de què es pot parlar de l'existència d'una simetria latent. La part de l'últim terme del quadre està dedicada a la representació d'unes ruïnes d'arquitectura clàssica.
La part central d'aquesta arquitectura serveix per emmarcar l'escena central de l'obra, en la qual pot veure's la Verge Maria amb el Nen envoltada dels Reis Mags. Botticelli disposa la resta de personatges i animals en una composició circular, seguint el mateix format del tondo. Els colors que més utilitza l'artista són el blau i el vermell, aconseguint un dinamisme significatiu.

## Referències

* Pàgina de l'obra a la National Gallery.
# Adoratori d'Ehecatl

L'adoratori d'Ehecatl és una estructura circular composta per cinc adoratoris superposats que fou trobada entre 1967 i 1970 durant els treballs d'excavació per a la construcció de l'estació del metro Pi Suárez, a ciutat de Mèxic, on es mostra des de llavors. L'adoratori formava part d'un centre cerimonial de la ciutat de Tenochtitlán a la zona que ara correspon als carrers de Pi Suárez i José María Izazaga.
En general, els edificis circulars es dedicaven a Ehecatl-Quetzalcoatl: aquesta és una de les raons que relacionen l'adoratori amb el déu i es confirmà quan es trobà una escultura seua en un dels nivells. L'adoratori fa 10,7 m x 7,6 m x 3,7 m i estava situat en direcció est-oest del pati que tenia escales en tres dels seus costats amb els adoratoris disposats al centre. El pati tenia cel·les d'habitació connectades entre si amb passos exteriors, canals i murs, que junts formaven un gran corredor d'accés des de la calçada d'Iztapalapa a Tenochtitlán.
D'acord amb alguns autors, els adoratoris superposats estan dedicats a déus diferents i foren construïts en tres èpoques diferents. La part inferior és dedicada a Tláloc; la part central a Ehecatl-Quetzalcóatl i és probable que la superior es dedicara a Tezcatlipoca, segons Torquemada.
Encara que l'adoratori no el reconeix l'INAH-Conaculta com a zona arqueològica, és una de les més visitades per la seua ubicació. Es calcula que el visiten 54 milions de persones a l'any.

## Escultura d'Ehecatl-Ozomatli

Al costat de l'estructura es trobaren ofrenes relacionades amb l'adoratori, la més important n'és l'escultura del déu Ehecatl. La peça, tallada en pedra andesítica, representa el déu en forma d'un ozomatli, amb la màscara bucal del déu del Vent. Aquesta representació és poc freqüent i es trobà en molt bones condicions amb alguns dels seus colors originals, d'ací la seua importància històrica i estètica.
Aquesta escultura estava col·locada al peu de l'escala de l'adoratori. És possible que estiga relacionada amb el segon Sol, "Quatre vents": aquesta etapa acabà amb un cataclisme d'huracans i els humans es van convertir en micos. El cos estava pintat de negre; la màscara, part de la cara, les orelles i les mans de roig. La zona dels canells era verda blava amb braçalets de cascavells igual que la conca dels ulls. En ser de color negre, l'ozomatli pot estar relacionat amb Tezcatlipoca. La figura també té dues serps de color negre amb el cap i cròtals roigs: un s'enrosca a la base de l'escultura i li puja per la cama mentre que l'altre és la cua.

## Referències

* ↑ «Hallazgos en el Metro. Conjunto de adoratorios superpuestos en Pino». Boletín INAH (35): 33-37 (castellà).
* ↑ «Piràmide d'Ehécatl». Arxivat de l'original el 2017-12-22.
* ↑ «Un adoratorio a Omacatl». Boletín INAH, 42, Diciembre 1970, pàg. 21-23.
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 20 de desembre de 2017. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Una escultura de Ehécatl-Ozomatle». Boletín INAH (37): 29-32.(castellà).
# Acqui

«Acqui» té aquests significats:
* Acqui Terme, municipi a la província d'Alessandria (regió del Piemont, Itàlia)
* Bisbat d'Acqui, seu de l'Església catòlica, sufragània de l'arquebisbat de Torí, que pertany a la regió eclesiàstica Piemont
# Acquiduci

Acquiduci (italià: Acquedolci, gal-sicilià: Marina), també anomenat Acquaduci, és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2007 tenia 5.504 habitants. Limita amb els municipis de Caronia, San Fratello i Sant'Agata di Militello.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2017- | Alvaro Riolo | Llista cívica |

## Galeria fotogràfica

* les restes del castell
* Entrada del castell.

## Notes

* ↑ Pronunciat localment Acquaruci pel rotacisme de la fricativa dental sonora ([ð]) en sicilià.
# Afrarpia

Afrarpia és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Afrarpia mariepsiensis, que es troba a Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 23 desembre 2018].
* ↑ Afro Moths
# Afrasiyab (desambiguació)

«Afrasiyab» té aquests significats:
* Afrasiyab, llegendari rei turc
* Afrasiyab o Afrasiab, ruïnes prop de Samarcanda, d'una antiga ciutat fortificada, probablement la vella Maracanda.
* Al-Afrasiyab, dinastia de Bàssora
** Afrasiyab, fundador de la dinastia Al-Afrasiyab
* Al-Afrasiyab, nom de la dinastia dels karakhànides
* Afrasiyàbides, dinastia del Mazanderan
** Afrasiyab ben Kiya Djalawi, epònim de la dinastia Afrasiyàbida
# Actuari

«Actuari» té aquests significats:
* Joan Actuari, renom pel que era més conegut el metge grec Joannes.
* Actuari (ofici), escrivent romà que aixecava les actes públiques.
# Aizuwakamatsu

Aizuwakamatsu és una ciutat japonesa localitzada a la Prefectura de Fukushima, Japó.
El 2003, aquesta ciutat tenia una població estimada de 116.906 habitants i una densitat de 370,94 habitants per km². L'àrea total de la ciutat és de 315,16 km². A la ciutat es troba la Universitat d'Aizu, i el Castell Aizuwakamatsu.
La ciutat va ser fundada l'1 d'abril de 1899.
# Agostinho Neto (São Tomé i Príncipe)

Agostinho Neto és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Lobata, al nord de l'illa de São Tomé. La seva població és de 869 (2008 est.). Es troba a prop del sud-est de Guadalupe i té dues carreteres que connecten l'EN-1 que connecta amb São Tomé a l'est i amb Neves a l'oest. Al nord-est limita amb la vila de Conde.
La localitat fins 1975 es dia Rio do Ouro, degut a la plantació que hi havia, però després de la independència va rebre el nom del president fundador d'Angola i un dels líders en la lluita contra els colonialistes portuguesos, Agostinho Neto. Roça Rio do Ouro era una factoria i magatzem de cacau i cafè, i que és classificada com a monument d'ascendència portuguesa a l'estranger.

## Evolució de la població

Població de Agostinho Neto (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 762 | 869 |

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
* ↑ «Roça Rio do Ouro» (en portuguès). SIPA. [Consulta: 30 novembre 2017].
# Alba Segura Golferichs

Alba Segura Golferichs (Castelló d'Empúries, Alt Empordà, 26 de novembre de 1984) és una corredora de muntanya catalana.
La corredora del CE Universitari i de l'Associació Esportiva Matxacuca és una experimentada corredora de muntanya catalana que s'ha consolidat en aquesta especialitat esportiva. El maig del 2014 s'imposà a la 'Batega al Bac' de Planoles, i aconsegueix guanyar definitivament el Campionat de Curses de Muntanya del Ripollès. Anteriorment, el 2012 ja havia estat la primera classificada en la primera edició de la 'Cursa de la Marrana' prova amb un recorregut d'alta muntanya, amb sortida i arribada a l'estació de Vallter, i amb un desnivell positiu de 1.600 metres en 26 quilòmetres sense baixar de la cota 2.050. L'any 2012 i 2014 fou la vencedora en la modalitat 'Speed Trail Barcelona' de 21 quilòmetres de l'Ultra Trail de Barcelona, una prova en la qual els anys 2013 i 2015 aconseguí la segona posició. L'any 2014 Alba Segura es convertí en la guanyadora del 'Vall de Ribes XS'. L'any 2016 s'estrenà en el palmarès de l'Olla Vertical, una nova modalitat de l'Olla de Núria, que començava el seu recorregut aquell any, amb 1.600 metres de desnivell en només 6km. Alba Segura fou la primera vencedora de la història d’aquesta gran vertical, amb un temps de 1:33:02.

## Referències

* ↑ Urgell, Arnau «Xevi Vidal s'imposa en una Batega al Bac de Planoles amb 400 corredors. David Vidal, guanyador del Km Vertical, acaba segon. Alba Segura guanya en categoria femenina i ja és matemàticament campiona del Ripollès». Nació Digital, 25-03-2014 [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Tres-cents participants a la tercera Cursa de la Marrana. La prova de Vallter afronta un desnivell positiu de 1.600 metres en 26 quilòmetres, una cursa que en la dues primeres edicions van guanyar el nord-català Michel Rabat i el basc Brice Delsoullier en homes, i Alba Segura i Laura Balet, en dones». Nació Digital, 05-09-2014 [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Ultra Trail Barcelona». Ultres Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Pau Bartoló guanya per la mínima l'Ultra Trail Barcelona. L'atleta del Berguedà ha avantatjat Remi Queral d'un sol minut després de 100 km. Emma Roca arrasa en categoria femenina i frega el podi absolut. La resta de campions a Begues han estat Joan Salamaña (69 km), Pau Capell (42 km) i Gabriel Ollé (21 k), en categoria masculina; i Annie Conway (69 km), Xènia Pallarès (42 km) i Alba Segura (21 km), en dones». Nació Digital, 26-04-2014 [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Aleix Fàbregas es converteix en el nou guanyador del Vall de Ribes XS. I en categoria femenina la victòria ha estat per Alba Segura». Ripollès Digital, 07-07-2014 [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ Pujol, Xevi «Pere Rullan i Alba Segura estrenen el palmarès de l'Olla Vertical». Nació Digital, 09-07-2016 [Consulta: 5 setembre 2022].
# Aitmembétovo

Aitmembétovo (en rus: Айтмембетово) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 310 habitants. Pertany al districte d'Arkhànguelskoie.

## Referències

* ↑ Единый электронный справочник муниципальных районов Республики Башкортостан — приложение в формате Excel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Albert Riera Vidal

Albert Riera Vidal (Barcelona, 28 de desembre de 1983) és un exjugador de futbol professional català que jugava com a centrecampista. Actualment entrena l'Auckland City FC del Campionat de Futbol de Nova Zelanda després d'haver-hi jugat molts anys participant fins i tot en el Campionat del Món de Clubs.

## Trajectòria esportiva

Abans de jugar professionalment amb l'Auckland City FC, Riera jugà amb els equips juvenils del CE Binèfar, el CF Atlético de Monzón, el CF Balaguer i l'FC Benavent.
Riera va debutar amb l'Auckland City FC en un partit contra l'AS Magenta en la Lliga de Campions de l'OFC 2010-11 el 21 de febrer de 2011. Riera va participar i guanyar en la final de la Lliga de Campions el 17 d'abril de 2011 en un partit contra l'Amicale FC de Vanuatu. La temporada 2010-11 del Campionat de Futbol de Nova Zelanda Albert Riera Vidal jugà en un total de 9 partits.
Riera va formar part de l'equip que jugà en el Campionat del Món de Clubs 2011.

## Palmarès

* Lliga de Campions de l'OFC (2): 2010-11, 2011-12.

## Referències

* 1 2 (anglès) «Albert Riera Vidal – Profile Information Arxivat 2015-02-03 a Wayback Machine.». Aucklandcityfc.com. [Consulta: 22/02/2012.]
* ↑ (anglès) «Albert Riera». Transfermarkt.co.uk. [Consulta: 22/02/2012.]
* ↑ (anglès) «Match Summary: AS Magenta – Auckland City FC Arxivat 2011-09-24 a Wayback Machine.». Confederació de Futbol d'Oceania. [Consulta: 22/02/2012.]
* ↑ (anglès) «Match Summary: Auckland City FC – Amicale FC Arxivat 2012-03-20 a Wayback Machine.». Confederació de Futbol d'Oceania. [Consulta: 22/02/2012.]
* ↑ (anglès) «FIFA Player Statistics: Albert Riera Arxivat 2012-01-21 a Wayback Machine.». FIFA.com. [Consulta: 22/02/2012.]

## Vegeu també

* Campionat de Futbol de Nova Zelanda
* Federació de Futbol de Nova Zelanda

## Enllaços externs

* (anglès) Informació sobre Albert Riera Vidal a transfermarkt.co.uk
* (anglès) Informació sobre Albert Riera Vidal en la pàgina web oficial de l'Auckland City FC Arxivat 2015-02-03 a Wayback Machine.
# Aitor Pérez Arrieta

Aitor Pérez Arrieta (Zegama, 24 de juliol de 1977) és un ciclista basc, ja retirat, que fou professional entre 2004 i 2012. Els seus majors èxits foren dos segons llocs a la Volta a La Rioja de 2010 i a la Volta a la Comunitat Valenciana de 2005.

## Palmarès

* 1999
** 1r al Trofeu Eusebio Vélez
* 2000
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Segòvia
* 2001
** 1r a San Martín Proba
* 2002
** 1r al Circuit de Pascuas
** 1r al Memorial Gervais
** 1r a la Prova Loinaz
* 2003
** 1r al Circuit de Pascuas
** 1r a la Prova Loinaz
* 2005
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Internacional do Oeste RTP

### Resultats al Tour de França

* 2010. 82è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 32è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2004. 66è de la classificació general
* 2009. 111è de la classificació general
* 2011. 106è de la classificació general

## Referències

* ↑ «PÉREZ ARRIETA Aitor». [Consulta: 27 desembre 2022].
* 1 2 «Aitor Pérez: “Ha llegado la hora de anunciar la despedida de lo que ha sido mi forma de vida” / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Aitor PEREZ ARRIETA» (en italià). [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «Aitor Pérez Arrieta refuerza el Gios-Deyser para aportar “veteranía, visión de carrera y trabajo” / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 27 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Aitor Ocio Carrión

Aitor Ocio Carrión (nascut a Vitòria, Àlaba, el 28 de novembre del 1976) és un exfutbolista basc que va jugar de defensa, principalment a l'Athletic Club de Bilbao i al Sevilla FC.
Finalment, als 35 anys i després de 12 temporades a Primera Divisió, l'última de les quals en blanc a causa d'una lesió de maluc, el mes de maig del 2012 va anunciar que es retirava del futbol.

## Referències

* 1 2 «Aitor Ocio cuelga las botas» (en castellà). Marca, 21-05-2012. [Consulta: 18 setembre 2013].