OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rafael Orozco Maestre

Rafael José Orozco Maestre (Becerril, Cesar 24 de març de 1954 - Barranquilla, Atlántico 11 de juny de 1992) fou un cantautor colombià de música vallenata. Juntament amb Israel Romero va ser un dels principals representants de la música vallenata i folklòrica colombiana.
Va ser un dels principals representants de la música popular colombiana i va ser cantant i cofundador, juntament amb el seu company acordionista Israel Romero, del grup vallenato Binomio de Oro de América, molt popular a Colòmbia, Mèxic i Veneçuela.
Orozco va néixer a Becerril (Cèsar). Va ser assassinat per homes armats davant de casa seva a Barranquilla, Atlántico, durant la festa del 15è aniversari de la seva filla. Es creu que els assassins van ser contractats per un narcotraficant la dona o núvia del qual estava obsessionada amb Orozco. S'ha al·legat que Orozco tenia una relació sentimental amb una jove anomenada Maria Angelica Navarro Ogliasti, identificada com la núvia del sicari del càrtel de Medellín José Reinaldo Fiallo, que va ser assassinada el novembre de 1992 per ordre de Pablo Escobar.

## Discografia

De 1977 a 1991 el Binomio de Oro va gravar 20 àlbums sense comptar contribucions especials a altres artistes en diferents recopilacions, interromputs amb la mort del cantant Rafael Orozco.
* 1975 - Adelante
* 1975 - Con emoción
* 1977 - Binomio de oro
* 1977 - Por lo alto
* 1978 - Enamorado como siempre
* 1978 - Los Elegidos
* 1979 - Súper vallenato
* 1980 - Clase aparte
* 1980 - De caché
* 1981 - 5 años de oro
* 1982 - Festival vallenato
* 1982 - Fuera de serie
* 1983 - Mucha calidad
* 1984 - Somos vallenato
* 1985 - Superior
* 1986 - Binomio de oro
* 1987 - En concierto
* 1988 - Internacional
* 1989 - De Exportación
* 1990 - De fiesta con binomio de oro
* 1991 - De américa
* 1992 - Por siempre

## Telenovel·la

El 2014, Caracol Televisión, la cadena de televisió colombiana més gran, va començar a emetre una telenovel·la titulada Rafael Orozco, el ídolo, sobre la vida de Rafael Orozco Maestre.

## Referències

* ↑ "Ya son 20 años de la muerte de Rafael Orozco"
* ↑ Rafael Orozco, El Ídolo/https://perfectdomain.com/domain/novelasenvivo.com

## Enllaços externs

* https://www.elvallenato.com/artistas/artista.php?artista=69&bio=1&mas=Rafael%20Orozco
# Me and My Gal

Me and My Gal és una pel·lícula dirigida per Raoul Walsh i estrenada el 1932.

## Argument

Danny Dolan, un jove policia, que s'ocupa del sector de les andanes de Nova York, és atret per la cambrera del bar, Helen Riley. La germana d'aquesta, Kate, s'ha de casar aviat. Però va ser abans l'amant d'un perillós gàngster, Duke. El dia en què aquest desembarca de nou al barri, comencen els problemes per a tothom...

## Repartiment

* Spencer Tracy: Danny Dolan
* Joan Bennett: Helen Riley
* Marion Burns: Kate Riley
* George Walsh: Duke
* J. Farrell MacDonald: Pop Riley
* Noel Madison: Baby Face
* Henry B. Walthall: Sarge
* Bert Hanlon: Jake
* Adrian Morris: Allen
* George Chandler: Eddie Collins
* Hank Mann: Hank
* Billy Bevan: Ashley
# Rafael Oramas Navarro

Rafael Oramas Navarro (Las Palmas de Gran Canaria, 13 d'abril de 1904 - Barcelona, 21 d'abril de 1968) fou un jugador canari de futbol de les dècades de 1920 i 1930.

## Trajectòria

A mitjan anys 1920 el futbol canari va viure un moment d'esplendor. L'abril de 1925 el club Real Club Victoria realitzà una gira per la península. El club visità Catalunya on s'enfrontà a clubs com la UE Sants, el CE Sabadell i l'Iluro SC. El RCD Espanyol es va fer amb els serveis de diversos jugadors, entre ells de Rafael Oramas.
Oramas havia nascut al barri de Guanarteme de Las Palmas de Gran Canaria i es formà al Club Santa Catalina, club on coincidí amb José Padrón, més tard jugador de l'Espanyol, on a més fou campió canari. El 1924 ingressà al Marino FC d'aquesta ciutat i reforçà el Real Club Victoria en la seva gira peninsular. La seva posició natural era la d'interior dret. Defensà els colors del RCD Espanyol entre 1925 i 1929, disputant amb el club 8 partits de la primera lliga espanyola. El gener de 1928 Jack Greenwell fitxava com a entrenador de l'Espanyol i l'abril del mateix any arribava a l'equip l'egarenc Domènec Broto. Oramas va perdre protagonisme, i durant la seva darrera al club fou majoritàriament suplent. No obstant, fou un dels jugadors que disputà el primer partit de lliga del club el 10 de febrer de 1929 davant el Real Unión, partit en el qual marcà dos gols. Aquesta darrera temporada es proclamà campió d'Espanya i de Catalunya amb l'Espanyol. La temporada 1929-30 jugà al Racing de Madrid i la següent al Recreativo de Huelva, finalitzant la seva trajectòria al futbol canari.
Fou 2 cops internacional amb la selecció catalana de futbol destacant el partit amb Txecoslovàquia el 1925.
Un cop retirat del futbol retornà a la capital catalana on hi residí fins a la seva mort l'any 1968.
Era oncle del també futbolista Rafael Oramas Cabrera.

## Palmarès

* Copa d'Espanya: 1928-29
* Campionat de Catalunya: 1928-29

## Referències

* 1 2 3 «El primero de todos». Oriol Pagés (Pericos on line), 11-09-2003. Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 10 gener 2014].
* ↑ «RAFAEL ORAMAS: Canalizador del juego». JAVIER DOMINGUEZ GARCIA. historiadelfutbolcanario.com, 2008.
* ↑ «NUESTRAS FIGURAS DE AYER RAFAEL ORAMAS NAVARRO». lahistoriadelfutbolcanario.com.
* ↑ «El desarrollo del partido». Mundo Deportivo, 14-12-1925.
* ↑ «Falleció el ex jugador Rafael Oramas». Mundo Deportivo, 09-02-1994. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Casasnovas

* No s'ha de confondre amb casanovas.
«Casasnovas» té aquests significats:
* Casasnòvas del Pont, municipi francès al departament del Tarn i a la regió de Migdia-Pirineus
* Miquel Casasnovas Riera (Ciutadella de Menorca, 11 d'agost de 1904 – Palma, 15 de gener de 1987) fou un sabater
* Miquel-Àngel Casasnovas i Camps (Ciutadella de Menorca, 1964), historiador
* Sara Casasnovas (Ourense, Galícia, 1984), actriu gallega
Viccionari
# Steele (Alabama)

Steele, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.093 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Steele tenia 1.093 habitants, 430 habitatges, i 323 famílies La densitat de població era de 64,8 habitants/km².
Dels 430 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,5% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 24,7% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones hi havia 97,6 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.941 $ i la renda mediana per família de 37.885 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.346 $ mentre que les dones 20.385 $. La renda per capita de la població era de 15.380 $. Aproximadament el 9,6% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Steele». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Steele». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Teresa de Jesús (pel·lícula)

Teresa de Jesús és una pel·lícula espanyola dirigida en 1984 per Josefina Molina, resum de la sèrie de televisió del mateix nom emesa per Televisió espanyola també aquest any i dirigida per ella mateixa. La música, tant per a la sèrie com per a la pel·lícula, va ser composta per José Nieto. En el seu moment va ser una de les sèries més cares de la història de TVE (360 milions de pessetes).

## Argument

La pel·lícula i la sèrie narren la vida de Santa Teresa de Jesús, interpretada per Concha Velasco, santa espanyola, escriptora mística en castellà i doctora de l'Església, que va ser proposada com a "santa patrona de la raça espanyola". des que tenia 23 anys (1538) fins a la seva mort als 67 (en 1582).

## Capítols

* Capítol 1 (1:00:05)
* Capítol 2 (57:47)
* Capítol 3 (56:23)
* Capítol 4 (57:45)
* Capítol 5 (54:14)
* Capítol 6 (56:11)
* Capítol 7 (52:57)
* Capítol 8 (51:27)

## Premis

* Antena de Oro per a Concha Velasco.
* Fotogramas de Plata 1984 per a la millor actriu.
* 2 TP d'Or 1984 (Millor actriu i millor sèrie nacional)

## Referències

* ↑ Estreno de la producción sobre la vida de Teresa de Jesús, una de las series más caras de TVE, El País, 12 de març de 1984
* ↑ «27 settembre 1970: Proclamazione di Santa Teresa d'Ávila Dottore della Chiesa - Paolo VI». [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ Rowe, Erin Kathleen. Saint and nation : Santiago, Teresa of Avila, and plural identities in early modern Spain. University Park, PA: Pennsylvania State University Press, 2011. ISBN 9780271037738.
# Lajen

Lajen (italià Laion) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte i vall d'Eisacktal. L'any 2007 tenia 2.460 habitants. Comprèn les fraccions d'Albions, Freins (Fraina), Ried (Novale), St. Peter (San Pietro), Tanirz (Tanurza), Tschöfas (Ceves). Limita amb els municipis de Barbian, Kastelruth, Klausen, Urtijëi, Villanders, Villnöß i Waidbruck.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 90,82% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 5,34% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 3,84% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Engelbert Grünberger | SVP |
# Bachant

Bachant és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.400 habitants. Es troba als marges del Sambre, pròxim a Aulnoye-Aymeries i uns 14 km al sud de Maubeuge.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.568 | 2.750 | 2.692 | 2.534 | 2.498 | 2.368 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971- | Jean Gandibleux | PCF |
# Juli Torres Monsó

Juli Torres Monsó (Girona, 1925 - Girona, 1999) va ser un fotògraf català.

## Biografia

Va néixer a Girona l'any 1925. La seva relació amb la fotografia començà ben aviat, quan a l'edat de 15 anys el seu pare li va regalar la seva primera càmera, una Kodak amb manxa i rodet de 8 fotos que va compartir amb el seu germà Francesc Torres Monsó.
No obstant, a diferència del seu germà, Juli va haver d'abandonar la seva vocació artística per guanyar-se la vida, i va treballar com a mecànic ajustador al taller de Can Sarassa. Durant molts anys va ser un fotògraf amateur, fins que es va poder establir professionalment a la dècada dels 60.
L'any 1951 es va casar amb Concepció Tor Barris, amb qui més endavant formaria parella professional. L'any 1967 el matrimoni va obrir un establiment de fotografia amb el nom Foto Cine Juli Torres, al carrer Abeuradors, número 1, de Girona, molt a prop de la plaça del Vi. La botiga, dedicada gairebé en exclusiva a la fotografia de galeria i al revelat, va romandre oberta fins al 1994, any en què va tancar definitivament per jubilació dels seus propietaris.
Juli Torres va tenir una vida associativa intensa: fou president de la secció de Girona de la Unió Excursionista de Catalunya (UEC), va formar part de la primera junta de l'Agrupació Sardanista de Girona, nascuda l'any 1955 i va ser membre de l'Agrupació Fotogràfica i Cinematogràfica de Girona, l'AFIC, entitat amb la qual va participar en diferents concursos i va arribar a guanyar premis com a amateur. També va fer de membre del jurat en alguns dels premis que l'AFIC organitzava.
Va morir a Girona el 31 de juliol de 1999.

## Fons fotogràfic

El fons fotogràfic, format pel seu treball i el de la seva dona, es conserva al Centre de Recerca i Difusió de la Imatge (CRDI) des de l'any 2005. Està format per més de 12.000 fotografies, entre les quals destaquen els reportatges que de forma continuada va fer de l'Exposició Girona Temps de Flors, així com les fotografies de gran format amb una vocació més artística.

## Referències

* ↑ Torres Monsó, Juli. Juli Torres Monsó. Girona: Ajuntament de Girona, 2020 (Girona Fotògrafs). ISBN 9788484962717.
* ↑ «Fons Juli Torres Monsó». Fina Navarrete, 2016. [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ «L'Ajuntament admet la donació del fons fotogràfic de Juli Torres Monsó». Diari de Girona, 16-06-2005, pàg. 40.
* ↑ «Juli Torres i Monsó. Fotògraf». Diari de Girona, 01-08-1999, pàg. 51.

## Articles de premsa

* L'ànima de Foto Cine Juli Torres. Diari de Girona, 03/03/2020.
* Neu, pluja, militars, barraques. El Punt Avui, 02/03/2020.

## Enllaços externs

* Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions. Entrevistes a fotògrafs. Juli Torres Monsó
# Me estás matando, Susana

Me estás matando, Susana és una pel·lícula mexicana dirigida per Roberto Sneider, estrenada el 19 d'agost de 2016 i protagonitzada per Gael García Bernal i Verónica Echegui. Està basada en la novel·la Ciudades desiertas, de José Agustín. Va ser presentada en la secció oficial del Festival Internacional de Cinema a Guadalajara.

## Sinopsi

Me estás matando, Susana conta de manera humorística la història d'amor i desamor entre Eligio (García Bernal) i Susana (Echegui).
Eligio és un actor de teatre que ha recorregut a les telenovel·les i els comercials com a mitjà de vida. És un típic "mascle mexicà", seductor, infidel, festejador, desconsiderat, controlador i gelós. La seva dona Susana, d'altra banda, és una jove escriptora espanyola que vol aprofitar el fet d'haver obtingut una beca per part d'una universitat a Iowa per abandonar sobtadament a Eligio i tenir temps i tranquil·litat per a escriure la seva novel·la.
Després d'investigar sobre el seu parador, Eligio decideix seguir a Susana als Estats Units, on la parella es reconcilia. A partir d'aquí, la pel·lícula mostra les contradiccions entre l'amor que Eligio sent per Susana i la idiosincràsia masclista que arrossega.

## Repartiment

* Gael García Bernal - Eligio
* Verónica Echegui - Susana
* Ashley Hinshaw - Irene
* Cassandra Ciangherotti - Marta
* Jadyn Wong - Altagracia
* Björn Hlynur Haraldsson - Slawomir
* Daniel Giménez Cacho - Editor
* Ilse Salas - Andrea
* Andrés Almeida - Adrián
* Gabino Rodríguez - Pato
* Tristan Carlucci - Cole
* Jeremy Walmsley - Doug
* Maite Suárez Diez - Nuria

## Nominacions i premis

En la LIX edició dels Premis Ariel va tenir sis nominacions (millor pel·lícula, millor actor, millor direcció, millor so, guió adaptat i disseny artístic), però no va aconseguir cap premi. També fou nominada a la Bisnaga d'Or a la millor pel·lícula al Festival de Màlaga de 2017.

## Referències

* ↑ «Roberto Sneider lleva 'Me estás matando Susana” al FICGautor=Proceso.com». Arxivat de l'original el 2021-05-07. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-08-04. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ Review: In ‘You’re Killing Me Susana,’ Fidelity Is Up for Debate, The New York Times, 16 de febrer de 2017
* ↑ «Anuncian los nominados a Premios Ariel 2017». , 03-05-2017 [Consulta: 11 juliol 2017].
* ↑ 'Me estás matando Susana', el film de Roberto Sneider que convierte un drama romántico en comedia Arxivat 2021-05-07 a Wayback Machine. al web del Festival de Màlaga, 20 de març de 2017
# Ramiro García de Dios

Ramiro García de Dios (Palma, 1946) es un jutge mallorquí. Des de l'any 1996 fins al 2018 va ser titular del Jutjat d'Instrucció número 6 de Madrid. Del 2010 al 2018, va ser un dels tres jutges de control del Centre d'internament d'estrangers d'Aluche, Madrid. El 2016, l'Associació Pro Drets Humans d'Espanya (APDHE) li va donar el Premi Drets Humans. Es membre de Jutgesses i Jutges per a la Democràcia. El 2019 va afirmar que la policia pot manipular proves per inculpar els detinguts.

## Referències

* ↑ Sainz, Pablo “Pampa”. «Ramiro García de Dios: “Nuestro sistema judicial es beligerante con los débiles”» (en castellà). El Salto Diario, 01-02-2018. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ «Ramiro García de Dios, l'ex-jutge que desmunta Marchena i Marlaska». Vila Web, 03-11-2019. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ «El jutge García de Dios: "La policia pot manipular proves per inculpar els detinguts"». El Nacional, 03-11-2019. [Consulta: 6 juny 2020].
# Casaseca de las Chanas

Casaseca de las Chanas és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 406 | 384 | 344 | 360 |
# Steele (Dakota del Nord)

Steele és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 761 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Steele tenia 761 habitants, 336 habitatges, i 191 famílies. La densitat de població era de 515,5 hab./km².
Dels 336 habitatges en un 23,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 42,9% no eren unitats familiars. En el 40,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 28% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 17,9% de 45 a 60 i un 31,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.841 $ i la renda mediana per família de 37.778 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.250 $ mentre que les dones 20.673 $. La renda per capita de la població era de 16.767 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 14,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Steele». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Steele». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Intoxikazión etílika

Intoxikazió etílika és el nom de la maqueta de debut del grup Soziedad Alkoholika, publicada el febrer de 1990 i composta d'11 cançons. Va ser reeditada més endavant per DDT en casset i el 1995 reeditada de nou per Mil A Gritos Records en CD.
Les cançons «S.H.A.K.T.A.L.E.», «Nos vimos en Berlín» i «Kontra la agresión kastrazión», van ser enregistrades posteriorment de nou i incloses al disc homònim del grup de 1991.

## Formació

* Juan - veu
* Jimmy - guitarra
* Oskar - guitarra
* Iñaki - baix
* Roberto - bateria

## Referències

* ↑ «Soziedad Alkoholika. Cadenas de Odio» (en castellà). Manerasdevivir.com, 01-12-2011. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ Casañas, Jesús. «Especial 30 años de “Soziedad Alkoholika”, su debut homónimo» (en castellà). Mondo Sonoro, 17-05-2021. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ «Soziedad Alkoholika página web oficial», 19-02-2014. Arxivat de l'original el 2014-02-19. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ Velasco, Dany. «SOZIEDAD ALKOHOLIKA REEDITAN EN VINILO ‘INTOXIKAZION ETILIKA’» (en castellà). Metalcry.com, 08-05-2008. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ «Soziedad Alkoholika, 1990-2000». La Haine. [Consulta: 12 març 2024].
# Bandera de Riudellots de la Selva

La bandera oficial de Riudellots de la Selva té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, dividida verticalment en dues peces blau clar al costat de l'asta i blanca al del vol, la primera amb tres faixes ondades blanques, cadascuna de dues i mitja crestes de gruix 1/16 de l'alçària del drap, posades a 1/16 de la vora de l'asta i la de baix a 1/8 de la vora inferior, i la segona amb tres faixes ondades blau clar, cadascuna de mitja i una crestes, del mateix gruix de les blanques i posades naixent de la divisòria entre els dos campers, amb la de baix a 1/16 de la vora inferior; amb els tres còdols vermells malordenats de l'escut, cadascun d'alçària 1/16 de la del drap i llargària 1/12 de la del mateix drap, el de dalt posat a 1/8 de la vora superior i a 7/24 de la del vol i els altres dos, separats l'un de l'altre per una distància d'1/32 i del de dalt per la d'1/32, posats de costat i a 7/32 de la vora del vol, tot el conjunt sobremuntant la palma vermella de l'escut, de llargària 1/12 de la del drap, posada horitzontalment, amb la base del tronc a 1/16 de la vora del vol i a 5/64 dels còdols inferiors.
Va ser aprovada el 25 d'abril de 2007 i publicada en el DOGC el 23 de maig del mateix any amb el número 4891.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Selva

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/1494/2007, de 25 d'abril, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Riudellots de la Selva.» (pdf). DOGC num. 4891, 23-05-2007. [Consulta: 4 gener 2010].
# John DeMain

John DeMain (Youngstown, Ohio, 11 de gener de 1944) és un director d'orquestra estatunidenc.

## Biografia

El 30 de juliol de 1976 va dirigir Porgy and Bess amb Clamma Dale i Donnie Ray Albert a la Houston Grand Opera, de la qual es va convertir en director musical del 1977 al 1994. El 1977 a l'Òpera de San Francisco va dirigir Porgy and Bess amb Albert i Wilhelmenia Fernandez.
A Houston el 1980 va dirigir Regina de Marc Blitzstein amb Giorgio Tozzi, el 1981 l'estrena mundial de Willie Stark de Carlisle Floyd amb Timothy Nolen, Bruce Ford i Lowell Thomas i el 1983 l'estrena mundial d'A Quiet Place de Leonard Bernstein. També el 1983 va dirigir Show Boat (musical) amb Nolen a Nova York per a la Houston Grand Opera.
Del 1983 al 1992 va ser el director musical de l'Òpera Omaha. El 1984, a Houston, va dirigir Sweeney Todd: el barber diabòlic del carrer Fleet amb Nolen i Joyce Castle, el 1987 Nixon in China de John Adams, el 1988 l'estrena mundial de The Making of the Representative for Planet 8 de Philip Glass, el 1989 estrena de New Year de Michael Tippett i el 1991 The Passion of Jonathan Wade de Floyd.
Des del 1994 és el director artístic de l'Òpera de Madison (Wisconsin). El 1995 va dirigir Porgy and Bess a San Diego i Los Angeles, on el 2004 va dirigir A Little Night Music. El 2012 va dirigir Show Boat a lÒpera de Chicago, el 2013 a l'Òpera Nacional de Washington i el 2014 a San Francisco.