OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Somiant en negre

Somiant en negre (títol original en anglès, Dreaming Whilst Black) és una sèrie de televisió de comèdia britànica escrita i protagonitzada per Adjani Salmon. Difós originalment per la web, el pilot de televisió (2021) es va convertir en una sèrie, que es va emetre a BBC Three a partir del 24 de juliol de 2023. El febrer de 2024 es va encarregar una segona temporada. S'ha subtitulat al català per a FilminCAT.

## Producció
### Desenvolupament

La websèrie va començar el 2018. El 2021 es va emetre el pilot de sèrie a BBC Three i va rebre un premi BAFTA Craft per "talent emergent: ficció" el 2022 i el premi Breakthrough 2022 de la Royal Television Society. El pilot va ser dirigit per Sebastian Thiel amb productors de Big Deal Films, com Gina Lyons, Thomas Stogdon, Dhanny Joshi, Nicola Gregory i el mateix Salmon.
La sèrie completa està coproduïda per A24 i Big Deal Films. Coescrita per Ali Hughes, els productors de la sèrie inclouen Natasha Jatania, Laura Seixas, Max Evans, Chadley Richards i el mateix Salmon.
El febrer de 2024 van encarregar una segona temporada.

### Repartiment

El repartiment inclou Demmy Ladipo i Rachel Adedeji del pilot original. El càsting de la sèrie també inclou Babirye Bukilwa, Martina Laird, Roger Griffiths i Jo Martin. El juny de 2023, també van anunciar que Will Hislop, Jessica Hynes, Akemnji Ndifornyen, Isy Suttie, Peter Serafinowicz, Steve Furst i Ovie Soko formarien part del repartiment.

## Emissió

La sèrie es va emetre a BBC Three a partir del 24 de juliol de 2023. Als Estats Units, la sèrie es va emetre a Paramount+ a partir del 8 de setembre de 2023 i a Showtime a partir del 10 de setembre de 2023.

## Referències

* ↑ «Somiant en negre». Goita què fan, ara!. [Consulta: 10 abril 2024].
* 1 2 Whittock, Jesse. «Dreaming Whilst Black': A24 Boards Full Season Of Adjani Salmon's BBC Three Web Comedy». Deadline Hollywood, September 27, 2022. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «TV | Dreaming Whilst Black». Comedy.co.uk. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ «Online | Dreaming Whilst Black». Comedy.co.uk. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ Goldbart, Max. «Dreaming Whilst Black' Greenlit For Season 2 By BBC & Showtime». Deadline Hollywood, February 5, 2024. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Cormack, Morgan. «Dreaming Whilst Black star: 'There's a misconception the show is about race'». Radio Times, 24-07-2023. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ Cormack, Morgan. «Dreaming Whilst Black review: Comedy so good, you want to savour it». Radio Times, 24-07-2023. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ Yossman, K.J. «'Dreaming Whilst Black': BBC, A24 & Big Deal Films Series Adds Jessica Hynes, Akemnji Ndifornyen and More (EXCLUSIVE)». Deadline Hollywood, June 27, 2023. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ Vassell, Nicole. «Dreaming Whilst Black: a satirical comedy so lifelike it practically wrote itself». Independent.co.uk, 24-07-2023. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ Goldbart, Max. «'Dreaming Whilst Black': Showtime Acquires Buzzy BBC Comedy From Big Deal Films & A24». Deadline Hollywood, 02-08-2023. [Consulta: 14 setembre 2023].
# Somkhètia

Somkhètia és la regió sud de Kartli dins del Kvemo Kartli. El centre n'era la fortalesa de Samchvilde.
El 1110 el rei de Geòrgia conquerí la fortalesa turca de Samchvilde a la regió del Somkhèti, una de les que restaven dins Geòrgia, i els turcs van evacuar una part del Baix Kartli.
El 1407 la Somkhètia fou escenari de la batalla de Nakhiduri.
El 1619, el rei Simó II de Kartli, nomenat pels perses i de religió musulmana només va poder dominar aquesta regió i la veïna de Sabaratiano, i la capital Tblisi.
El 1748 el rei Teimuraz havia sortit cap a Pèrsia i a Tblisi es va revoltar Abdullah Beg, fill de Iesse i nebot de Vakhtang VI, que va obtenir el suport de la guarnició persa de la ciutat, dels nòmades turcmans de Bortxalo i Kazakh-Baidar i dels lesguians de Daguestan, aconseguint força suport a la Kàrtlia del sud (Somkhètia-Sabaratiano) on era el governador de la fortalesa de Samchvilde. Però van ser derrotats a la rodalia de Tblisi.

## Referències

Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Steven Defour

Steven Arnold Defour (Malines, el 15 d'abril de 1988) és un jugador professional de futbol belga que juga com a migcampista al Burnley Football Club anglés.
Ha jugat a clubs com el Standard Liége, FC Porto, RSC Anderlecht i la selecció de futbol de Bèlgica.

## Referències

* ↑ «Comunicado» (en portuguès). FC Porto, 15-08-2011. Arxivat de l'original el 24 desembre 2011. [Consulta: 18 agost 2011].
* ↑ «Standard Liege: Steven Defour sent off after fans' horror banner». BBC Sport, 25-01-2015 [Consulta: 25 gener 2015].
* ↑ «René Vandereycken roept negen debutanten op» (en dutch). Het Belang van Limburg, 06-05-2006 [Consulta: 9 gener 2014].
# Conill del desert

El conill del desert (Sylvilagus audubonii) és una espècie de conill del gènere Sylvilagus. El conill del desert viu al centre dels Estats Units des de l'est de Montana fins a l'oest de Texas i al nord de Mèxic. A l'oest, la seva difusió arriba fins al centre de Nevada, el sud de Califòrnia i la Baja California. Viu a altituds de fins a 2.000 metres. Està particularment associat amb les zones herboses seques gairebé desèrtiques del sud-oest americà.

## Referències

Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# EudraCT

EudraCT (acrònim de European Union Drug Regulating Authorities Clinical Trials) és una base de dades europea d'assajos clínics amb medicaments en recerca en els quals participi, com a mínim, un hospital, centre sanitari, entitat docent, etc., de la Unió Europea.
En aquesta base de dades s'han d'incloure, d'acord amb la Directiva 2001/20/CE del Parlament Europeu, tots els assajos clínics en els quals el procés de sol·licitud d'autorització s'iniciï a partir de l'1 de maig de 2004. A Espanya, d'acord amb el Reial Decret 1090/2015, de 4 de desembre de 2015, aquesta autorització va condicionada a l'obtenció d'un dictamen favorable emès per un Comitè d'Ètica d'Investigació clínica amb medicaments (CEIm), i a l'autorització per l'Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris (AEMPS).
La inclusió en EudraCT d'un assaig clínic comporta l'assignació d'un codi identificatiu únic per a tots els països de la Unió Europea (denominat número EudraCT), amb el format AAAA-NNNNNN-CC, on:
* AAAA és l'any en què s'emet el codi,
* NNNNNN és un número seqüencial de sis dígits,
* CC és un dígit de control per comprovar que la resta del codi és correcte.
Aquest número és independent del codi intern que cada promotor li assigni als seus assajos, i sempre ha de constar en totes les sol·licituds o notificacions que es presentin a les autoritats competents d'algun estat membre de la Unió, així com en alguns documents relacionats amb l'assaig, com poden ser els informes d'esdeveniments adversos als medicaments en estudi.
A Espanya, el nombre EudraCT no s'ha de confondre en amb el codi que se'ls assigna als assajos clínics fase IV, o estudis de farmacovigilància, ja que és diferent i ve regulat per l'Ordre SAS/3470/2009.

## Enllaços externs

* Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris
* EudraCT Base de dades EudraCT
* Directiva 2001/20/CE del Parlament Europeu
# Sterlin

Sterlin és un grup de música pop mallorquí que canta en anglès. Publicà el seu primer disc el 4 d'abril de 2005 amb el nom de The loneliest girl in the world. El 20 de febrer de 2007 publicà el seu segon àlbum, Destroy.

## Components

* Adela Peraita: vocalista del grup. Coneguda per ser la vocalista del grup Sunflowers.
* Steve Withers: compositor i guitarra. Anteriorment formà part dels grups The Fits o Baby Powder (Regne Unit) i actualment viu a Mallorca.
* Toni Toledo: bateria. És també bateria d'un altre grup mallorquí, Sexy Sadie.
* Paco Torres: guitarra.
* Juanjo Rosselló: baix.
* Jaume Amengual: piano.

## Discografia

* 2005: The loneliest girl in the world
* 2007: Destroy

## Enllaços externs

* Sterlin a MySpace
* Sterlin a Last.fm
* Subterfuge Arxivat 2006-12-18 a Wayback Machine.
# Steinsel

Steinsel (luxemburguès Steesel) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó de Luxemburg. Comprèn les viles de Steinsel, Heisdorf i Mullendorf.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 2.666 | 60,56% |
| Forasters | 1.736 | 39,44% |
| - portuguesos | 428 | 9,72% |
| - francesos | 238 | 5,41% |
| - italians | 242 | 5,50% |
| - belgues | 122 | 2,77% |
| - alemanys | 160 | 3,63% |
| - iugoslaus | 12 | 0,27% |
| - altres | 534 | 12,13% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 4.402 |
| 01/01/2002 | 4.443 |
| 01/01/2003 | 4.413 |
| 01/01/2004 | 4.448 |
| 01/01/2005 | 4.508 |

## Agermanaments

* Pacé (Ille i Vilaine)

## Galeria d'imatges

* Església de Steinsel
* Església de Steinsel
# Stra

Stra és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Venècia. L'any 2007 tenia 7.632 habitants. Limita amb els municipis de Dolo, Fiesso d'Artico, Fossò, Noventa Padovana (PD), Vigonovo i Vigonza (PD).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Piera Bumma | |
# Eugeni Alexandre de Thurn i Taxis

Eugeni Alexandre de Thurn i Taxis (en alemany Eugen Alexander Franz Fürst von Thurn und Taxis) va néixer a Brussel·les (Bèlgica) l'11 de gener de 1652 i va morir a Frankfurt el 21 de febrer de 1714. Era el segon fill del comte Claudi Lamoral II (1621-1676) i d'Anna Francesca de Horn (1629-1693).
Després de la mort del seu pare, Eugeni Alexandre el va succeir en el càrrec de Postmaster General del Sacre Imperi Romanogermànic i dels Països Baixos sota dominació espanyola. El 1681, el darrer rei espanyol de la Casa dels Habsburg Carles II de Castella va ascendir-li el rang de comte a príncep, i l'emperador Leopold I del Sacre Imperi Romanogermànic el va fer príncep imperial el 1695.
Després de l'ocupació francesa dels Països Baixos durant la Guerra de Successió espanyola, el nou rei espanyol Felip V, net de Lluís XIV de França, va destituir-lo dels seus càrrecs. I el 1702 va traslladar el seu sistema d'organització postal de Brussel·les a Frankfurt d'on era originari.

## Matrimoni i fills

Eugen Alexander es va casar dues vegades. El 24 de març de 1678 es va casar a Viena amb la princesa Anna Adelaida de Fürstenberg-Heiligenberg, filla de Herman de Fürstenberg-Heiligenberg (1627-1674) i de Francesca de Furstenberg-Stuhlingen (1638-1680). Fruit d'aquest matrimoni nasqueren:
* Dorotea, (1679-1681).
* Un fill nascut mort el 1680.
* Anselm Francesc (1681-1739), casat amb Maria Lluïsa Anna de Lobkowicz (1683-1750).
* Jacob Lamoral (?-?)
* Enric Francesc (1682-1700.
* Anna Francesca (1683-1763), casada amb Francesc Ernest de Salm-Reifferscheidt. .
* Elionor Ferranda (1685-1721), casada amb Felip Hug de Manderscheid-Kail.
* Inigo Lamoral (1686-1717).
* Anna Teresa, (1689-1706).
* Maria Elisabet (1691-1764, casada amb Guillem Alexandre de Lannoy.
Havent enviudat, Eugeni Alexandre es va casar amb Anna Augusta de Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst, filla de Lluís Gustau i d'Anna Barbara de Schönborn. D'aquest segons matrimoni en nasqueren:
* Lothar Francesc (1705-1712).
* Maximilià Felip, nascut i mort el 1706.
* Felip Lamoral, nascut i mort el 1708.
* Maria Josepa, nascuda i morta el 1711.

## Bibliografia

* Wolfgang Behringer, Thurn und Taxis, Piper, München/Zürich 1990 ISBN 3-492-03336-9
* Martin Dallmeier, Quellen zur Geschichte des europäischen Postwesens 1501−1806, Teil II, Urkunden-Regesten, Verlag Michael Lassleben, Kallmünz 1977
* Martin Dallmeier, in: De post van Thurn und Taxis, La Poste des Tour et Tassis 1489 – 1794, Brüssel 1982
* Europäische Stammtafeln Band V, Haus Thurn und Taxis, Tafel 129 und 130
* Martin Dallmeier, Martha Schad: Das Fürstliche Haus Thurn und Taxis, 300 Jahre Geschichte in Bildern. Friedrich Pustet, Regensburg 1996, ISBN 3-7917-1492-9

## Enllaços externs

* geneall.net
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Eugeni Alexandre de Thurn i Taxis
# Exochochromis anagenys

Exochochromis anagenys és una espècie peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els adults poden assolir 20 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja peixos.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 23-27 °C de temperatura i entre 5-126 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* 1 2 Eccles, D. H. & E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes. The classification of some Haplochromine genera. Lake Fish Movies, H. W. Dieckhoff. Malawian cichlid fishes: 1-334.
* 1 2 Binohlan, Crispina B.; Bailly, Nicolas. «Exochochromis anagenys Oliver, 1989 Threespot torpedo» (en anglès). FishBase.
* ↑ Greenwood, P.H.; Daget, J.; Gosse, J-P.; Thys van den Audenaerde, D.F.E.. «Exochochromis». A: Check-list of the freshwater fishes of Africa = Catalogue des poissons d'eau douce d'Afrique (en francès, anglès). 4. París: Office de la Recherche Scientifique et Technique Outre-Mer, 1984-, p. 89. ISBN 9073242037.
* ↑ Snoek, Jos; Konings, Ad (il·l.). «Identification guidelines to other non-mbuna». A: The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution, and taxonomy. El Paso, TX, U.S.A.: Cichlid Press, 2004, p. 266-310. ISBN 0966825586.

## Bibliografia

* Axelrod, H.R.. The most complete colored lexicon of cichlids. Neptune City, Nova Jersey: T.F.H. Publications, 1993.
* Goldstein, Robert Jay. Cichlids of the world (en anglès). Neptune City, N.J.: T.F.H. Publications, 1988, p. 382. ISBN 0866228934.
* Konings, Ad. Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. Neptune City, NJ: T.F.H. Publications, 1990. ISBN 0866225277.
* Nsiku, Edward. University of British Columbia. Changes in the fisheries of Lake Malawi, 1976-1996: ecosystem-based analysis (en anglès), 2009. DOI 10.14288/1.0074834.
# Constantí Ribalaiga i Vert

Constantí Ribalaiga i Vert, també conegut amb el sobrenom de Constante (Lloret de Mar, la Selva, 2 de març de 1888 - l'Havana, Cuba, 2 de desembre de 1952) fou un empresari hoteler català.
Nascut al carrer del Carme de Lloret de Mar, el petit de tres germans, fill de Salvador Ribalaigua i de Cristina Vert, quan encara era jove, a principis del segle xx, emigrà a Amèrica amb el seu pare, i s'establí a Cuba, a l'Havana, en el moment en què el país acabava d'independitzar-se d'Espanya. A l'Havana, començà a treballar com a bàrman o "cantinero", tal com s'anomenava allà. Amb el temps, esdevingué propietari de l'establiment 'La Florida', que passà a dir-se 'Floridita'. El bar era un lloc de trobada molt conegut i acreditat, sobretot entre els intel·lectuals bohemis. Fou el creador del combinat alcohòlic anomenat daiquiri, amb el qual la seva fama i la del Floridita s'escampà més enllà de les Antilles. Ribalaiga fou també conegut arreu amb el sobrenom de Constante. L'escriptor Ernest Hemingway fou un client habitual del 'Floridita', durant vint-i-dos anys, i en deixa constància en la seva novel·la pòstuma, Illes en el Golf.
L'any 2020 el periodista Ramon Vilaró Giralt va fer un documental titulat Constante i el Floridita de Hemingway, on s'explica la seva història.

## Referències

* 1 2 «Constantí Ribalaiga i Vert». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Ferrer, Jordi «L'ànima del Floridita és de Lloret. Constantí Ribalaigua va anar a fer les Amèriques de jove i és un referent de la cocteleria cubana. Després d'entrar-hi de bàrman, el lloretenc va ser l'amo del local del centre de l'Havana». El Punt Avui, 16-02-2020 [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ Sala i Egea, Montserrat; Barba i Serra, David «El Floridita: un trosset de Lloret a l'Havana». Sesmont, 2018, pàgs. 18-21 [Consulta: 22 maig 2021].
# Farmàcia Saguer

La Farmàcia Saguer (antiga Farmàcia Masó) és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Inclosa dins l'inventari de botigues noucentistes i art-déco gironines conserva l'interior modernista de 1908 projectat per Rafael Masó Valentí però revela una forta empremta racionalista a l'exterior, fruit de la reforma executada el 1935 per l'arquitecte Josep Claret Rubira, La farmàcia, era regentada pel germà de l'arquitecte, Joan Masó i per Lluís Puig i es troba a pocs metres de la casa pairal dels Masó, reedificada per Rafael Masó i avui convertida en la seu de la Fundació i Museu Casa Masó. L'encàrrec de Joan Masó era de reconvertir un local de planta baixa en una farmàcia. El vincle familiar va permetre una gran llibertat que es va veure traduïda en la creació d'una obra d'art total que tenia en compte cada detall. Masó va posar especial èmfasi en els materials i els dissenys pensant en la combinació de l'estètica i el disseny amb la facilitat de manteniment i neteja, imprescindible per una farmàcia.
El refinament dels materials, bàsicament majólica blanca, juntament amb l'harmonia i suavitat de les formes orgàniques, combinades amb la iconografia simbòlica de la salut i les herbes medicinals, configuraven el disseny d'aquella primera façana, desapareguda el 1935. L'actual, dissenyada per Josep Claret el 1935, està revestida de marbre rosat, i emfasitza la línia corba desproveïda de decoració, en tots els elements. El rètol amb tipografia futura és un clar element identificador de l'estètica dels anys 30.
Pel que fa a l'interior, és on millor podem apreciar el gaudinisme de joventut de Masó. Els materials emprats en la decoració són la ceràmica blanca pel revestiment dels murs, el ferro forjat per la construcció de prestatges on es col·loquen els flascons de medicaments -també dissenyats pel projecte i molt propers al disseny de l'ampolla d'aigua per la Casa de la Caritat de Barcelona que feu Antoni Gaudí Per dur a terme la creació del mobiliari va comptar amb la col·laboració de nombrosos artesans.

## Referències

* 1 2 «Farmàcia Saguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
* 1 2 Falgàs, Jordi. Ruta Rafael Masó Modernisme i Noucentisme (en català, castellà, anglès, francès). Girona: Ajuntament de Girona i Fundació Rafael Masó, 2009.
* ↑ GIL TORT, Rosa Maria i DOMÈNECH, Gemma.. Masó Explica Masó. Girona: Col·legi d'Arquitectes de Catalunya. Dem. Girona, 2001, p.64 i ss.. ISBN 84-88258-47-X.

## Enllaços externs

* Farmàcia Saguer (antiga Farmàcia Masó i Puig) a la Fundació Rafael Masó.
# Comunitat de comunes del País d'Ancenis

La comunitat de comunes del país d'Ancenis (en francès communauté de communes du pays d'Ancenis) és una estructura intercomunal francesa, situada al departament del Loira Atlàntic a la regió País del Loira. Té una extensió de 798,06 kilòmetres quadrats i una població de 64.234 habitants (2014).

## Composició

Agrupa 25 comunes :
* Ancenis
* Bonnœuvre
* Le Cellier
* Couffé
* Ingrandes-Le Fresne-sur-Loire (Maine i Loira)
* Joué-sur-Erdre
* La Roche-Blanche
* Le Pin
* Ligné
* Loireauxence
* Maumusson
* Mésanger
* Montrelais
* Mouzeil
* Oudon
* Pannecé
* Pouillé-les-Côteaux
* Riaillé
* Saint-Géréon
* Saint-Mars-la-Jaille
* Saint-Sulpice-des-Landes
* Teillé
* Trans-sur-Erdre
* Vair-sur-Loire
* Vritz

## Vegeu també

* Intercomunalitats del Loira Atlàntic

## Enllaços externs

* Comunitat de comunes del país d'Ancenis
# Comunitat de comunes del País de La Gacilly

La Comunitat de comunes del País de La Gacilly (en bretó Kumuniezh kumunioù Bro Gazilieg) és una estructura intercomunal francesa, situada al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió Bretanya, al País de Redon i Vilaine. Té una extensió de 189,14 kilòmetres quadrats i una població de 10.480 habitants (2006).

## Composició

Agrupa 9 comunes :
* Carentoir ;
* La Chapelle-Gaceline ;
* Cournon ;
* Les Fougerêts ;
* La Gacilly ;
* Glénac ;
* Quelneuc ;
* Saint-Martin-sur-Oust ;
* Tréal.

## Administració

Llista de presidents successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Pierrick Lelièvre | | |
| Les dades anteriores no són pas conegudes. ||||

## Vegeu també

* Intercomunalitats de Morbihan

## Enllaços externs

* Comunitat de comunes del País de La Gacilly
* (francès) (bretó) Geografia de Bretanya : portal geogràfic, cartogràfic i estadístic
# Comunitat de comunes del Pays fertois (Sena i Marne)

La Comunitat de comunes del Pays fertois (oficialment: Communauté de communes du Pays fertois) és una Comunitat de comunes del departament de Sena i Marne, a la regió de l'Illa de França.
No s'ha de confondre amb l'antiga Comunitat de comunes del Pays fertois situada al departament de l'Orne.
Creada al 1970, està formada 19 municipis i la seu es troba a La Ferté-sous-Jouarre.

## Municipis

* Bassevelle
* Bussières
* Chamigny
* Changis-sur-Marne
* Citry
* La Ferté-sous-Jouarre
* Jouarre
* Luzancy
* Méry-sur-Marne
* Nanteuil-sur-Marne
* Pierre-Levée
* Reuil-en-Brie
* Saâcy-sur-Marne
* Saint-Jean-les-Deux-Jumeaux
* Sainte-Aulde
* Sammeron
* Sept-Sorts
* Signy-Signets
* Ussy-sur-Marne

## Referències

* ↑ CC du Pays Fertois

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2018-02-09 a Wayback Machine.
# Steven Knight

Steven Knight (Malborough, Anglaterra, 5 d'agost de 1959) és un escriptor i guionista anglès. És conegut per escriure el guió de la pel·lícula Promeses de l'est i per ser el creador de la sèrie britànica Peaky Blinders. També ha fet guions basats en llibres com L'Illa Sinistra juntament amb Laeta Kalogridis, basada en la novel·la de Dennis Lehane. Creador de la sèrie See, protagonitzada per Jason Momoa.

## Adaptacions i guions

* Dirty Pretty Things (2002)
* Amazing Grace (2006)
* Eastern Promises (2007)
* Shutter Island (amb Laeta Kalogridis) (2010)
* Les cròniques de Narnia: la travessia del viatger de l'alba (amb Christopher Markus, Stephen McFeely, Michael Petroni i Richard LaGravenese) (2010)
* Peaky Blinders (2013) Sèrie de televisió, creador i guionista principal.
* La dona que va davant (2017) Guionista
* Taboo (2017) Sèrie de televisió, creador i guionista principal.

## Pel·lícules com a director

* Hummingbird (2013) Director i guionista.
* Locke (2013) Director i guionista principal.
* Serenity (2019) Director i guionista.

## Referències

* 1 2 3 Mantilla, Daniel Martínez. «'Woman Walks Ahead': el histórico encuentro de Jessica Chastain y Toro Sentado» (en castellà). Fotogramas.es, 11-09-2017. [Consulta: 9 març 2022].
# Eurillas

Eurillas és un dels gèneres d'ocells, de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae).

## Llistat d'espècies

Segons el Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023), aquest gènere conté 5 espècies:
* Eurillas ansorgei - bulbul verdós d'Ansorge.
* Eurillas curvirostris - bulbul verdós beccorbat.
* Eurillas gracilis - bulbul verdós gràcil.
* Eurillas latirostris - bulbul verdós bigotut.
* Eurillas virens - bulbul verdós menut.

## Referències

* 1 2 Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List v13.2. Congrés Ornitològic Internacional, 2023. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 614. ISBN 978-84-16728-37-4.