OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esclat de passions

Esclat de passions (títol original: Talk of Angels) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Nick Hamm, estrenada l'any 1998. Ha estat doblada al català.

## Argument

Basada en una història real. Narra la història romàntica d'una institutriu en una Espanya a la vora de la guerra civil (1936-1939).

## Repartiment

* Polly Walker: Mary Lavelle
* Vincent Pérez: Francisco Areavaga
* Franco Nero: Dr. Vicente Areavaga
* Frances McDormand: Conlon
* Ruth McCabe: O'Toole
* Marisa Paredes: Doña Consuelo
* Francisco Rabal: Don Jorge
* Penélope Cruz: Pilar
* Ariadna Gil: Beatriz
* Rossy de Palma: Elena
* Óscar Higares: Matador

## Crítica

* "No hi ha per on agafar-la per la seva impersonalitat"
* "Massa melodrama"

## Referències

* ↑ «Esclat de passions». esadir.cat.
* ↑ «Talk of Angels». Allociné.
* ↑ Ocaña, Javier «Pasiones rotas». Cinemanía.
* ↑ Belinchón, Gregorio «Pasiones rotas». Cinemanía.
# Enric VII de Caríntia

Enric VII de Caríntia i V de Sponheim († 12 d'octubre de 1161) de la casa de Sponheim, va ser duc de Caríntia i marcgravi de Verona des 1144 a 1151.
Enric V era el fill gran del duc Ulric I i de Judit, filla de Herman II, marcgravi de Baden. Va succeir al seu pare quan aquest va morir el 7 d'abril de 1144, quan encara era jove, però en el seu breu regnat va haver de patir diversos cops. El seu besoncle, el comte Bernat de Marburg († 1147) va llegar els seus rics alous incloent terres a Estíria, al marcgravi Ottokar III; el 1151 el marcgraviat de Verona, en unió personal amb el ducat de Caríntia, va quedar en mans del marcgravi Hermann III de Baden, oncle d'Enric.
Com partidari dels Hohenstaufen va donar suport a Frederic Barba-roja i el va acompanyar en alguns viatges. En tornar d'un d'aquestos viatges Enric es va ofegar a la desembocadura del riu Tagliamento a Itàlia. Està enterrat al monestir Rosazzo a Friül. El seu successor com a duc de Caríntia fou el seu germà Herman.
Enric es va casar amb Isabel, filla del marcgravi Leopold d'Estíria el Fort, que era vídua del comte Rudolf de Stade II († 1144), i no van tenir fills.

## Referències

* Friedrich Hausmann: Die Grafen zu Ortenburg und ihre Vorfahren im Mannesstamm, die Spanheimer in Kärnten, Sachsen und Bayern, sowie deren Nebenlinien, erschienen in: Ostbairische Grenzmarken – Passauer Jahrbuch für Geschichte Kunst und Volkskunde, Nr. 36, Passau 1994
* Dr. Eberhard Graf zu Ortenburg-Tambach: Geschichte des reichsständischen, herzoglichen und gräflichen Gesamthauses Ortenburg: Das herzogliche Haus in Kärnten., Vilshofen 1932
# Houstonia

Houstonia és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 275 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Houstonia tenia 275 habitants, 99 habitatges, i 73 famílies. La densitat de població era de 530,9 habitants per km².
Dels 99 habitatges en un 45,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,6% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,7% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.219 $ i la renda mediana per família de 34.531 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.000 $ mentre que les dones 18.500 $. La renda per capita de la població era de 12.490 $. Entorn del 20,8% de les famílies i el 24,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Houstonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Houstonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Herrin (Illinois)

Herrin és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 11.835 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Herrin tenia 11.298 habitants, 4.831 habitatges, i 3.014 famílies. La densitat de població era de 532 habitants/km².
Dels 4.831 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,2% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 33,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 20,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.532 $ i la renda mediana per família de 39.108 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.545 $ mentre que les dones 22.321 $. La renda per capita de la població era de 16.782 $. Aproximadament el 13,6% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Herrin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Herrin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vicenç Furió Kobs

Vicenç Furió Kobs. (Palma, 1864 — Palma, 1956) fou un pintor i historiador mallorquí.
Començà els seus estudis artístics a l'Acadèmia Provincial de Belles Arts de Palma, amb els pintors Francesc Parietti i Faust Morell, mort aquest, continuà treballant al seu taller instal·lat en el Palau Solleric. El 1893 estudià dibuix a Madrid, a l'escola de Sant Ferran. Fou professor de dibuix a l'Escola d'Arts i Oficis de Palma durant més de 30 anys. Ha estat la figura més representativa dins la tendència dels darrers brots del realisme i de supervivència acadèmica a Mallorca. Es dedicà a la pintura de paisatges i de temes religiosos, i destacà en la realització de retrats de personatges il·lustres, com els dels generals Franco i Goded, de l'arquebisbe Miralles, de Josep Quint Safortesa i de Miquel Rosselló Alemany. Cal destacar també les composicions florals a la manera holandesa dels segles XVII-XVIII. Acadèmic corresponent de l'Acadèmia de la Història des de 1923. Com a arqueòleg assistí a les excavacions que efectuà Josep Colomines a Llucmajor, Sencelles i Santa Eugènia, etc, per encàrrec de l'Institut d'Estudis Catalans. Col·laborà al diari "La Almudaina" des de la seva fundació el 1887, i al Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana. Són seus els treballs d'història "En Guillem Mesquida, pintor mallorquí" (1919), "Dels anys que visqué a Mallorca el pintor vilafranquí Adrià Ferran" (1922), "Els pintors cartoixos fra Joaquim Juncosa i fra Bayeu" (1925) i "Imatges xilogràfiques mallorquines" (1928). Políticament milità en el tradicionalisme.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 92-93. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Vicenç Furió Kobs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vicenç Folch de Juan

Vicenç Folch de Juan (Reus, 8 de març de 1755 - l'Havana (Cuba), 9 de novembre de 1829) va ser un militar català que va arribar a governador de la Florida Occidental entre 1796 i 1811.
Nebot d'Esteve Rodríguez i Miró, s'incorporà, amb 17 anys a l'Acadèmia Militar de Barcelona. El 1771 és nomenat subtinent del 2n. Regiment d'Infanteria de Catalunya. El 1774, acabats els estudis de matemàtiques i enginyeria, va participar en el setge de Melilla (1774-1775), a l'expedició d'Alger (1775) i al setge de Gibraltar (1780). Marxà el mateix 1780 a Amèrica amb l'Exèrcit d'Operacions comandat per Victoriano de Navia. El 1781 va ser comandant del Fuerte de Mobile, acabat de conquerir als anglesos per Bernardo de Gálvez, on organitzà columnes de descoberta, atac i càstig contra els negres cimarrons. El 1774 és ascendit a tinent i el 1776 a capità. El 1795 és tinent coronel i destinat al comandament de la plaça de Pensacola. El juny de 1796 va ser nomenat governador de la Florida Occidental Visità freqüentment Baton Rouge i Nova Orleans, a la Louisiana, promogué la construcció de carreteres i reforçà les guarnicions de Pensacola i Mobile. El 1802 és ascendit a coronel, i el 1810 a brigadier, càrrec amb el qual va passar a l'Havana el 1811, on va ser membre de l'Estat Major de l'illa i segon comandant de l'Illa de Cuba. Abans de la seva mort, el 1829, va ser nomenat Mariscal de Camp. Estava condecorat amb la Creu, Placa i Gran Creu de Sant Hermenegild.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 267.
* ↑ «Governors». Florida's Genealogy Project. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14-XI-2014].

## Enllaços externs

* Correspondència de Vicenç Folch
# Vicenç Genovart i Alsina

Vicenç Genovart i Alsina (Barcelona, 9 de setembre de 1851 - Barcelona, 28 d'agost de 1914) fou un pintor vuitcentista català, especialitzat en natures mortes. Es pot considerar un dels integrants del fortunyisme imperant en l'època, i un dels darrers representants de l'escola romàntica catalana. Hi ha obra seva al fons de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi.

## Biografia

Va néixer a Barcelona, fill dels taverners Francisco Genovart i Pujol i de Rosa Alsina i Faura, ambdós de Barcelona, sent inscrit al Registre amb els noms de Vicenç Jaume Francesc de Paula.
Es va casar amb Ramona Boixet i Castells (1857-1919), germana del periodista i escriptor, director de La Vanguardia, Ezequiel Boixet. El també pintor i fotògraf Manuel Genovart i Boixet fou fill del matrimoni Vicenç Genovart i Ramona Boixet.

## Referències

* ↑ Torrella, Engràcia (coord). Inanimats? La natura morta a la col·lecció. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 2009, p. 26. ISBN 978-84-87221-98-9.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1851, número de registre 3028.
* ↑ «Notes locales». La Vanguardia, 19-06-1919, pàg. 6.
* ↑ «Esquela funerària». La Vanguardia, 18-06-1919, pàg. 17.

## Bibliografia

* J.F. RÀFOLS (dir.): Diccionario biogràfico de artistas de Cataluña, desde la época romana hasta nuestros días. Volum 1. Barcelona: Millà, 1951
# Westbound

Westbound és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Budd Boetticher i estrenada el 1959.

## Argument

Als Estats Units d'Amèrica, el 1864, en la Guerra de Secessió, un capità de la Unió està encarregat d'escortar un carregament d'or cap als bancs de Califòrnia. Xocarà amb els opositors dels Estats del Sud i sobretot s'haurà de mesurar amb un oficial particularment agressiu de la Confederació.

## Repartiment

* Randolph Scott: el capità John Hayes
* Virginia Mayo: Norma Putnam
* Karen Steele: Jeannie Miller
* Michael Dante: Rod Miller
* Andrew Duggan: Clay Putnam
* Michael Pate: Mace
* Wally Brown: Stubby
* John Day: Russ
* Walter Barnes: Willis
* Fred Sherman: Christy
* Mack Williams: el coronel Vance

## Al voltant de la pel·lícula

* És una de les pel·lícules que Jean-Luc Godard fa referència a Sense alè. Una de les innovacions del cinema Nouvelle vague va ser inserir un esdeveniment d'actualitat en el relat. Els dos protagonistes de la seva pel·lícula, Michel Poiccard (Jean-Paul Belmondo) i Patricia Franchini (Jean Seberg) ajuden a la projecció de Westbound.
# Hidroxilwagnerita

La hidroxilwagnerita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la wagnerita. Rep el seu nom per la seva relació amb la wagnerita.

## Característiques

La hidroxilwagnerita és un fosfat de fórmula química Mg₂(PO₄)(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2004. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hidroxilwagnerita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al massís de Dora Maira, que es troba a la província de Cuneo, al Piemont, Itàlia. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hydroxylwagnerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 setembre 2017].
# Voleibol platja als Jocs Olímpics d'estiu de 2008

La competició de voleibol platja dels Jocs Olímpics d'Estiu 2008 es jugarà a la Beach Volleyball Ground a Chaoyang Park. Les competicions es jugaran des del 9 al 24 d'agost de 2008.

## Calendari de classificació
### Masculí

| Voleibol Platja Masculí | Places | Classificat |
| País amfitrió | 1 | Xina |
| Ranking Olímpic FIVB de Voleibol Platja Masculí | 23 | |
| TOTAL | 24 |

### Femení

| Voleibol Platja Femení | Places | Classificat |
| País amfitrió | 1 | Xina |
| Ranking Olímpic FIVB de Voleibol Platja Femení | 23 | |
| TOTAL | 24 |

## Resultats
### Homes

| Event | Or | Plata | Bronze |
| Voleibol platja | Estats Units Todd Rogers Phil Dalhausser | Brasil Fábio Luiz Magalhães Márcio Araújo | Brasil Ricardo Santos Emanuel Rego |

### Dones

| Event | Or | Plata | Bronze |
| Voleibol platja | Estats Units Kerri Walsh Misty May-Treanor | R.P. de la Xina Wang Jie Tian Jia | R.P. de la Xina Zhang Xi Xue Chen |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Estats Units | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Brasil | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 2 | R.P. de la Xina | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |
# Voleibol platja als Jocs Olímpics

El voleibol platja és un esport que forma part del programa oficial dels Jocs Olímpics d'Estiu des de l'edició de 1996 disputada a Atlanta (Estats Units d'Amèrica), tant en categoria masculina com femenina.
Anteriorment, però, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a la ciutat de Barcelona es realitzà una exhibició d'aquest esport amb la victòria dels nord-americans Sinjin Smith i Randy Stoklos en categoria masculina i Karolyn Kirby i Nancy Reno en categoria femenina.
Els grans dominadors d'aquest esport són els Estats Units i el Brasil.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Edició | Or | Argent | Bronze |
| 1996 Atlanta | Estats Units | Estats Units | Canadà |
| 2000 Sydney | Estats Units | Brasil | Alemanya |
| 2004 Atenes | Brasil | Espanya | Suïssa |
| 2008 Pequín | Estats Units | Brasil | Brasil |
| 2012 Londres | Alemanya | Brasil | Letònia |
| 2016 Rio | Brasil | Itàlia | Països Baixos |

### Categoria femenina

| Edició | Or | Argent | Bronze |
| 1996 Atlanta | Brasil | Brasil | Austràlia |
| 2000 Sydney | Austràlia | Brasil | Brasil |
| 2004 Atenes | Estats Units | Brasil | Estats Units |
| 2008 Pequín | Estats Units | R.P. de la Xina | R.P. de la Xina |
| 2012 Londres | Estats Units | Estats Units | Brasil |
| 2016 Rio | Alemanya | Brasil | Estats Units |

## Medaller

    en cursiva: comitès nacionals desapareguts.
    Actualització: Jocs Olímpics de Rio 2016.
| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Estats Units | 6 | 2 | 2 | 10 |
| 2 | Brasil | 3 | 7 | 3 | 13 |
| 3 | Alemanya | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 4 | Austràlia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 | R.P. de la Xina | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Letònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 12 | 12 | 12 | 36 |

## Medallistes més guardonats
### Categoria masculina

| Nom | CON | Anys | | | | Total |
| Emanuel Rego | Brasil | 1996-2012 | 1 | 1 | 1 | 3 |
| Ricardo Santos | Brasil | 2000-2012 | 1 | 1 | 1 | 3 |
| Alison Cerutti | Brasil | 2012-2016 | 1 | 1 | 0 | 2 |

### Categoria femenina

| Nom | CON | Anys | | | | Total |
| Kerri Walsh | Estats Units | 2004-2016 | 3 | 0 | 1 | 4 |
| Misty May | Estats Units | 2004-2012 | 3 | 0 | 0 | 3 |
| Kerri-Ann Pottharst | Austràlia | 1996-2004 | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Natalie Cook | Austràlia | 1996-2012 | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Sandra Pires | Brasil | 1996-2004 | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Adriana Behar | Brasil | 2000-2004 | 0 | 2 | 0 | 2 |
| April Ross | Estats Units | 2012-2016 | 0 | 1 | 1 | 2 |

## Vegeu també

* Llista de medallistes olímpics de voleibol platja
# Hui (llengua)

La llengua de Huizhou (en xinès simplificat: 徽州话; en xinès tradicional: 徽州話; huīzhōu-huà) o llengua hui (en xinès simplificat: 徽语; en xinès tradicional: 徽語; huī-yǔ), és, de totes les llengües xineses, la que es parla en un territori més petit: a la regió històrica de Huizhou i al seu voltant, en una part muntanyosa al sud d'Anhui, i molt menys a les províncies de Zhejiang i Jiangxi.Tot i la petitesa del seu domini lingüístic, i que només són 4,6 milions de parlants, s'hi reconeix una gran varietat de dialectes, de manera que gairebé cada comarca té el seu propi dialecte, pràcticament ininteligible per a la població que viu poques comarques més enllà. Això provoca que el bilingüisme i el multilingüisme siguin molt habituals entre els parlants de hui.
El xinès Huizhou es va classificar originalment com a mandarí del Mandarí jianghuai, però actualment es classifica per separat. L'Acadèmia Xinesa de Ciències Socials va donar suport a la separació de Huizhou del mandarí del Baix Yangtze el 1987. La seva classificació és discutida, amb alguns lingüistes com Matisoff classificant-lo com a xinès Wu, d'altres com Bradley (2007) com a Gan, i d'altres encara el destaquen com a branca primària del xinès.

## Història

Durant les dinasties Ming i Qing, els parlants del Mandarí jianghuai es van traslladar a les zones de dialectes Hui.
Algunes obres de literatura produïdes a Yangzhou, com ara Qingfengzha, es poden reconèixer com a novel·la escrita en mandarí Jianghuai. La gent de Yangzhou s'identifica pel dialecte que parlen, els locals parlaven el dialecte, a diferència dels forasters, que parlaven altres varietats com Huizhou o Wu. Això va conduir a la formació d'una identitat basada en el propi dialecte. Un gran nombre de comerciants de Huizhou vivien a Yangzhou i eren efectivament responsables de mantenir la ciutat a flot. Els comerciants del període imperial posterior també van patrocinar òperes i representacions en el dialecte hui.

## Referències

* ↑ «Hui». Cercaterm - Termcat. [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ Ethnologue : languages of the world. Dallas, Tex. : SIL International, 2005, p. 404. ISBN 978-1-55671-159-6.
* ↑ Ji, Xiao-bin. Facts about China (en anglès). H.W. Wilson, 2003, p. 70. ISBN 978-0-8242-0961-2.
* ↑ Chappell, Hilary. Chinese Grammar: Synchronic and Diachronic Perspectives (en anglès). Oxford University Press, 2004-01, p. 17. ISBN 978-0-19-927213-6.
* ↑ Olivová, Lucie B.; Børdahl, Vibeke. Lifestyle and Entertainment in Yangzhou (en anglès). NIAS Press, 2009, p. 184. ISBN 978-87-7694-035-5.
* ↑ Guo, Qitao. Ritual Opera and Mercantile Lineage: The Confucian Transformation of Popular Culture in Late Imperial Huizhou (en anglès). Stanford University Press, 2005. ISBN 978-0-8047-5032-5.
Viccionari
# Wonderwall

«Wonderwall» és una cançó del grup de britpop Oasis. Va ser escrita per Noel Gallaagher i és una de les cançons més populars de la banda. La cançó va ser produïda per Gallagher i Owen Morris per al segon àlbum d'estudi del grup (What's the Story) Morning Glory?, publicat el 1995. Segons Gallagher, «Wonderwall» descriu «un amic imaginari que vindrà a salvar-te de tu mateix».
La cançó va ser llançada com el quart senzill de l'àlbum el 30 d'octubre de 1995. «Wonderwall» va encapçalar les llistes a Austràlia i Nova Zelanda i va arribar al top 10 en 13 països més, així com el número 2 al UK Singles Chart. El senzill va ser certificat com a sèxtuple platí per la Indústria Fonogràfica Britànica i or per la Recording Industry Association of America.
El videoclip de la cançó va ser rodat pel director Nigel Dick a la unitat 217B de Woolwich, el 30 de setembre de 1995, durant el breu període en què el baixista Guigsy va deixar la banda per neurastènia i va ser substituït per Scott McLeod, que apareix al videoclip juntament amb els altres quatre membres del grup. La cançó va guanyar el British Video of the Year als Brit Awards de 1996.
Alguns artistes també n'han fet versions, com Ryan Adams, Cat Power, Paul Anka i Brad Mehldau. L'octubre de 2020, es va convertir en la primera cançó de la dècada del 1990 que va arribar als mil milions de reproduccions a Spotify.
«Wonderwall» és la cançó que el Minnesota United Football Club de la Major League Soccer canta després de cada victòria a casa. També sona després de tots els partits a casa del Manchester City Football Club.

## Referències

* ↑ «BBC Radio 2 interview, October 2002». BBC News, 17-10-2002 [Consulta: 8 agost 2006].
* ↑ «PRODUCTIONS 1995». Nigel Dick – Director. [Consulta: 23 octubre 2020].
* ↑ Robinson, John «Not here now» (en anglès). The Guardian, 19-06-2004. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Brad Mehldau Trio Add To The "Wonderwall" Cover Canon, Ryan Adams To Tour with the Guys Who First Recorded That Song». Stereogum, 10-04-2008. [Consulta: 8 setembre 2015].
* ↑ Jones, Damian. «Oasis' classic hit single 'Wonderwall' has clocked up more than one billion streams». NME, 13-10-2020. [Consulta: 20 octubre 2021].
* ↑ «Why ‘Wonderwall’? The story behind the Minnesota United singalong» (en anglès americà), 12-04-2019. [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ Keidel, Phil. «20 Chants Every True Manchester City Fan Should Know». Bleacher Report, 18-09-2013. [Consulta: 27 març 2021].