OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Musée de l'Homme

El Musée de l'Homme ("Museu de l'Home") és un museu d'antropologia situat a París, França (place Trocadéro, 17). Va ser fundat per Paul Rivet l'any 1937 per a l'exposició Exposition Internationale des Arts et Techniques dans la Vie Moderne d'aquell mateix any. És el successor del Musée d'Ethnographie du Trocadéro, fundat l'any 1878. El Musée de l'Homme és un centre de recerca científica regit per diversos ministeris francesos i agrupa diverses entitats del CNRS. El Musée de l'Homme és una de les set seccions del Muséum national d'histoire naturelle. El Musée de l'Homme ocupa gran part del Palais de Chaillot al 16è arrondissement.
Diversos membres del Musée de l'Homme, com Paul Rivet, durant el Govern de Vichy, formaren un Grup de resistència.

## Missió

La seva intenció és la de recollir en un lloc tot allò que pugui definir la humanitat: la seva evolució, la seva unitat i la seva varietat i la seva expressió cultural i social.
La creació del nou Musée du quai Branly i MUCEM treuran del Musée de l'homme les seves col·leccions etnogràfiques i li llevaran la seva missió originària. Aquest museu de l'home té més de 15.000 artefactes, el Quai Branly, tanmateix, només en té 3.500.
Aquesta situació porta al Musée de l'Homme a una redefinició de la seva missió.

## Directors notables

* René-Yves Creston, director de la Secció àrtica
* Maurice Leenhardt
* André Leroi-Gourhan
* Paul Rivet
* Jacques Soustelle (vicepresident el 1938)
* Claude Lévi-Strauss (director interí 1949-1950)
* Henri Victor Vallois

## Peces notables

* Fins al 1974 es mostrava el cos de Sarah Baartman.
* Una calavera de cristall.
* La calavera de René Descartes es troba a aquest museu.
* La calvera de Suleiman al-Halabi (1777–1800), un kurd de síria que va assassinar el General Kléber.

## Referències

* ↑ Gilles Aubagnac, "En 1878, les "sauvages" entrent au musée de l'Armée" in Zoos humains. De la Vénus hottentote aux reality shows, Nicolas Bancel, Pascal Blanchard, Gilles Boëtsch, Eric Deroo, Sandrine Lemaire, edition La Découverte (2002), p.349-354 (francès)
* ↑ Bouquet, Mary. Academic anthropology and the museum : back to the future. Berghahn Books, 2006, p. 80. ISBN 1-57181-825-1. OCLC 454423778.
* ↑ See Quai Branly Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Informació del museu Arxivat 2007-10-21 a Wayback Machine. (francès)
* Bibliothèque du Musée de l'Homme Arxivat 2007-10-21 a Wayback Machine. (francès)
# Cui Zi'en

Cui Zi'en (en xinès tradicional i simplificat: 崔子恩; en pinyin: Cuīzi'ēn; Harbin, Heilongjiang, 1958) és director de cinema, assagista i novel·lista xinès. Es va donar a conèixer a la dècada dels noranta pel seu activisme públic en l'escena queer xinesa. Se'l considera un cineasta d'avantguarda i underground a la Xina, on ha realitzat films de temàtica homosexual. En destaquen els documentals Queer China, Comrade China (2008) i Zhi Tongzhi (2009), que tracta sobre els canvis en la cultura LGBT xinesa dels últims trenta anys. Autor de llibres de crítica i teoria, ha publicat també nou novel·les a la Xina i Hong Kong, una de les quals, Uncle's Past (2001), va guanyar el premi Radio Literature Awarda Alemanya. Actualment és professor a l'Institut de Recerca del Cinema de Pequín.

## Referències

* ↑ «Cui Zi'en». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Yaammu Nubwoserre

Yaammu Nubwoserre fou probablement el segon faraó de la dinastia XIV d'Egipte. Va succeir a Yakbim Sekhaenre. El seu regnat va durar uns 10 anys. El seu nom sembla indicar un origen asiàtic (hikse). El va succeir Qareh Khawoserre.
# Pål Bye

Pål Bye (21 de maig de 1946) és un porter d'handbol noruec ja retirat que va competir als Jocs Olímpics d'estiu de 1972.
Va néixer a Oslo i va representar el club Oppsal IF. El 1972 va formar part de l'equip noruec que va quedar novè en el torneig olímpic, en el qual va jugar quatre partits. En total, va ser convocat 150 vegades amb la selecció entre 1965 i 1980.

## Referències

* ↑ «Pål Bye». Sports-Reference.com. Arxivat de l'original el 18 abril 2020. [Consulta: 4 maig 2010].
* ↑ Henriksen, Petter. (en noruec).
# Françoise Ozanne-Rivierre

Françoise Ozanne-Rivierre (Saint Julien-sur-Calonne, Calvados, Normandia, 2 de gener de 1941 - Montreuil, París, 11 de novembre de 2007) va ser una lingüista francesa, encarregada d'investigacions al LACITO-CNRS, coneguda pels seus treballs sobre les llengües de Nova Caledònia i els seus estudis sobre les llengües oceàniques. Françoise Ozanne-Rivierre era casada amb Jean-Claude Rivierre, també especialista en llengües canac.
La seva carrera començà sota la direcció d'André-Georges Haudricourt, amb qui va publicar nombrosos treballs (gramàtiques, diccionaris, articles científics) sobre el iaai, les llengües de Hienghène (fwâi, pije, jawe, nemi), el fagauvea i el nyâlayu.

## Publicacions

* Ozanne-Rivierre, Françoise. Le Iaai: langue mélanésienne d'Ouvéa (Nouvelle-Calédonie). Phonologie, morphologie, esquisse syntaxique (en francès). París: Société d'études linguistiques et anthropologiques de France, 1976, p. . .
* Ozanne-Rivierre, Françoise. Dictionnaire iaai (en francès). París: Société d'études linguistiques et anthropologiques de France, 1984, p. . .
* Ozanne-Rivierre, Françoise. «L'aire coutumière iaai». A: Les Langues de France (en francès). París: PUF, 2003, p. . .
* Ozanne-Rivierre, Françoise. «Spatial deixis in Iaai (Loyalty Islands)». A: Spatial deixis in Oceanic languages. Canberra: Pacific Linguistics, 2004, p. . .
* Tryon, Darrell «In Memoriam, Françoise Ozanne-Rivierre, 1941–2007». Oceanic Linguistics, 47, 1, 2008, p. 233–239. DOI: 10.1353/ol.0.0005 [Consulta: 23 juny 2012]..

## Notes

* ↑ Tryon, Darrell. «A Memoriam, Françoise Ozanne-Rivierre, 1941–2007». Projecte Muse, 01-06-2008. [Consulta: desembre 2019].
* ↑ «Llista de publicacions». Arxivat de l'original el 2014-11-11. [Consulta: 25 gener 2019].
# Marc Hottiger

Marc Hottiger (Lausana, Suïssa, 7 de novembre de 1967), és un exfutbolista internacional suís, s'exercia com a defensa o lateral, sent un jugador molt polivalent.

## Clubs

| Club | País | Any | Partits | Gols |
| FC Lausanne Sports | Suïssa | 1988 - 1992 | 123 | 5 |
| FC Sion | Suïssa | 1992 - 1994 | 67 | 13 |
| Newcastle United | Anglaterra | 1994 - 1996 | 39 | 1 |
| Everton FC | Anglaterra | 1996 - 1997 | 17 | 1 |
| FC Lausanne Sports | Suïssa | 1997 - 1999 | 45 | 1 |
| FC Sion | Suïssa | 1999 - 2002 | 82 | 1 |

## Referències

* ↑ «Marc's hot for Everton. - Free Online Library». Thefreelibrary.com. [Consulta: 15 novembre 2011].
* ↑ Alan Nixon «Doubts over the future of Kinnear - Sport». The Independent, 13-06-1997.
# Tifernum Metaurense

Tifernum Metaurense va ser una antiga ciutat romana situada a la vall del riu Metaurus.
Només en parla Plini el Vell d'entre els autors clàssics, però el nom s'ha trobat en diverses inscripcions, on els ciutadans s'anomenen, com fa Plini, Tifernates Metaurenses. Claudi Ptolemeu parla d'un Tifernum, però se suposa que es refereix a Tifernum Tibierinum, situat a la vall del Tíber.
És l'actual Sant'Angelo in Vado, prop de les fonts del Metaure i a uns 30 km de Fossombrone (Fòrum Sempronii).

## Referències

* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 114
* ↑ Smith, William (ed.). «Tifernum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ Stillwell, Richard (et al.) (eds.). «Tifernum Metaurense». The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. [Consulta: 6 juliol 2022].
# Carolyn Carlson

Carolyn Carlson (Oakland, 1943) és una coreògrafa de dansa contemporània d'origen finlandès. És la directora del Centre de Chorégraphique National a Roubaix i de La Cartoucherie d'Atelier de París Vincennes, a París. Se li va concedir el títol de Chevalier des Arts et des Lettres de la República Francesa.

## Carrera

Inicialment estudiava dansa a la San Francisco School of Ballet i a Utah University. El 1965 va entrar a formar part de la companyia de dansa d'Alwin Nikolaïs a Nova York convertint-se en una ballarina excepcional. El 1968 guanyava el Festival de Dansa Internacional a París com millor ballarina (Meilleur Danseur). El 1971 passava a formar part de la companyia de dansa Anne Béranger i el 1972 presentava Rituel pour un rêve mort al Festival d'Avignon. Posteriorment se la va convidar a formar part de l'Escola de Londres de Dansa Contemporània com a instructora, artista i coreògrafa.
El 1974 va conèixer Rolf Liebermann i va ser convidada a participar en l'Òpera de París com a coreògrafa. El 1975 dirigia el Groupe de Recherches Théâtrales (GRTOP). Les creacions d'aquest període inclouen Densitat 21,5; Els Arquitectes;Això, allò i l'altre; Lent, pesat i blau. Al començament del 1974 ensenyava improvisació i tècniques de composició a l'Òpera de París. El 1980 va estar al Teatro la Fenice a Venècia. Els treballs d'aquest període inclouen Undici Onde; Underwood; Blue Lady.
El 1985 tornava a París on actuava al Théâtre de la Ville on presentava Dark; Still Waters i uns altres treballs més. En 1991-1992 va estar a Finlàndia (Elokuu; Syskuu; Maa). També va dirigir el Ballet Cullberg d'Estocolm durant dos anys. Va presentar unes quantes coreografies on actuava ella sola com Dark Lady (1984), Vu d'ici (1995). També va fer coreografies per a ballarins com Nina Hyvärinen, Talia Paz, Marie-Claude Pietragalla, Tero Saarinen. Va ser la directora del sector de Dansa de la Biennal de Venècia (Biennale Danza - Venècia, Itàlia) de 1999 a 2002. Allà va incloure obres com Paràbola (1999), Light Bringers (2000), J. Beuys Song (2001), Writings on water (2002). A Venècia va obrir l'acadèmia de dansa contemporània Accademia Isola Danza i va crear un festival.
Ha actuat en improvisacions amb artistes com Larrio Ekson, Jorma Uotinen, Malou Airaudo, i amb músics com Michel Portal, John Surman, René Aubry, Joachim Kuhn, Trilok Gurtu. També ha creat peces de repertori per a Opéra de Paris (Signes), Òpera de Bordeus (Hidrogen Jukebox).

## Referències

* ↑ Bill Marshall and Cristina Johnston 2005. France and the Americas: culture, politics, and history, a multidisciplinary encyclopedia. Volume 3. ABC-CLIO. Pages 213–214
* ↑ Craine, Debra; Mackrell, Judith. The Oxford Dictionary of Dance (en anglès). Oxford University Press, 2010, p. 112. ISBN 0199563446.
* ↑ The New York Times, December 3, 1968 (Article preview)

## Enllaços externs

* Biografia
# Partit Liberal (Japó, 1890)

El Partit Liberal (自由党, Jiyū-tō) fou un partit polític del Japó. El partit fou fundat l'agost de 1890 per 130 membres de la Cambra de Representants del Japó elegits a les primeres eleccions generals de juliol del mateix any, sent anomenat inicialment Partit Liberal Constitucional (立憲自由党, Rikken Jiyū-tō). Fou resultat de la fusió del Partit Públic Patriòtic, el Club dels Pensadors Afins i altres partits menors locals, tots ells de tall liberal. Liderat inicialment per Itagaki Taisuke, qui ja havia fundat un altre Partit Liberal l'any 1881, el partit fou reanomenat Partit Liberal el març de 1891. El partit va perdre alguns diputats quan la facció de Kentarō Ōi de Kantō va escindir-se per tal de formar el Partit Liberal Oriental. Tot i ser el partit amb major representació, mai no va poder formar govern i el 1891 va unir-se amb el Partit Reformista Constitucional (PRC) per tal de fer un front comú contra l'increment dels impostos a la terra.
A les eleccions generals de 1892 només va aconseguir 94 diputats i va perdre 14 el desembre de 1893 a causa d'una escissió produïda pel reprovament al lider del partit, Hoshi Tōru, per corrupció, creant-se així la Societat Política dels Camarades. Tot i haver guanyat 120 escons a les eleccions generals de març de 1894, amb un augment de 36 escons respecte el 1892, les eleccions anticipades de setembre de 1894 van reduir la representació del partit a 107 escons. L'abril de 1896 el partit es va unir al govern de Hirobumi Itō, sent nomenat el líder liberal Itagaki Taisuke com a Ministre d'Afers Interns. Després de perdre altres dos escons a les eleccions generals de març de 1898, el partit es va fussionar amb el Partit Progressista (PP) al juny de 1898 per tal de crear el Partit Constitucional (PC).

## Referències

* 1 2 3 4 5 Haruhiro Fukui (1985) Political parties of Asia and the Pacific, Greenwood Press, pp469–471
* ↑ Fukui, p476
* ↑ Fukui, p493
# Prudkí (Volgograd)

* Per a altres significats, vegeu «Prudkí».
Prudkí (en rus: Прудки) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 62 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Gabriele Bosisio

Gabriele Bosisio (Lecco, Llombardia, 6 d'agost de 1980) és un ciclista italià, professional des del 2004. Va estar sancionat des del setembre del 2009 fins al 5 d'octubre de 2011 per haver donat positiu per EPO en un control antidopatge.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 2008. En aquesta mateixa edició vestí la maglia rosa durant una etapa.

## Palmarès

* 2003
** 1r al Trofeu Raffaele Marcoli
* 2007
** 1r al Giro del Laci
** 1r a la cursa en línia test dels Jocs Olímpics de Pequín
* 2008
** 1r al Giro d'Oro
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa del Brixia Tour

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2004. 137è de la classificació general
* 2008. 22è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta la maglia rosa durant 1 etapa
* 2009. 27è de la classificació general

## Referències

* ↑ El italiano Bosisio inhabilitado dos años por un dar positivo de EPO en un control sorpresa a marca.com (28 d'abril de 2010)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Mark VIII (tanc)

El Tanc Mark VIII o Liberty va ser un model de tanc angloamericà de la 1a Guerra Mundial. En un principi amb l'objectiu de donar suport a les tropes a França, tant els anglesos com els americans amb un sol disseny de tanc diferent, però no se'n va obtenir els resultat necessaris fins al final de la guerra i se'n van construir pocs.

## Usuaris

* Estats Units
* Regne Unit
* Canadà

## Curiositats

El tanc apareix en la pel·lícula de 1989, Indiana Jones i l'última croada, però en aquest cas es va construir una rèplica, seguint amb el disseny i forma del buc del Mark VIII però afegint-li una torreta.

## Referències

* ↑ Chris Ballance. «The Beast from the "Last Crusade"». Arxivat de l'original el 2009-06-04. [Consulta: 10 octubre 2008].
* http://worldatwar.net/chandelle/v2/v2n1/1919.html
* «Mark VIII Liberty Tank» (en anglès). [Consulta: 22. 10. 2007].
* «Heavy Tank Mark VIII» (en anglès). [Consulta: 22. 10. 2007].

## Vegeu també

* Tanc Mark
# Cap de Peñas

El cap Peñas (cabu Peñes en asturià) és el cap més septentrional del Principat d'Astúries, Espanya, i està situat en el concejo de Gozón.
Està compost per roca quarsita armoricana amb una marcada resistència a l'abrasió. Coronat pel Faro de Cap Peñas que és el més important i de major abast del litoral asturià i que des de 1852 és llum i guia de marins. Aquesta última llanterna va ser adquirida en l'Exposició Universal de Barcelona de 1929. Les seves característiques tècniques són:
* Plànol focal sobre el nivell mitjà del mar: 119 m.
* Plànol focal sobre el terreny: 19 m.
* Abast amb bon temps: 41 milles
* Abast amb boira: 18 milles
* Centelleigs: grup de 3 centelleigs.
Amb anterioritat a 1852 se senyalitzava amb foc, cremant troncs en una pantalla de pedres que il·luminava la nit en Peñas i indicava el camí de tornada a casa als mariners. Això també es feia en les rodalies dels ports com en Candás i en Luanco. Avui dia el procés està automatitzat i informatitzat, no sent necessària la manipulació diària, però si una contínua supervisió que garanteixi el seu funcionament, especialment quan els temporals i les tempestes assoten la rasa costanera, posant a prova tant els propis sistemes del far com el subministrament elèctric i les comunicacions.
Actualment, en la planta baixa del far de Peñas se situa el Centre de recepció de visitants i interpretació del medi marí de Penyes (MEMAP), configurat per cinc sales:
* Sala dels fars: història dels fars i vida dels farers.
* Sala de les tempestes i galernes: simulació d'una galerna.
* Sala de l'home i el mar: relació ancestral de l'home amb el mar, la pesca, la religió, etc.
* Sala de la biodiversitat marina: espècies marines de l'entorn de Peñas.
* La finestra de Gozón: principals recursos turístics del concejo de Gozón.
També resulten interessants les maquetes a escala de taurons, balenes i catxalots. El centre ha estat guardonat amb la Bandera Blava l'any 2006 i 2007; i amb el distintiu temàtic per la Informació i Educació Ambiental en 2007.
Des de la penya la Gaviera (a 94 metres) es pot albirar Cap Vidio i fins i tot Cap Bust cap a l'oest, i la Punta del Castro, Punta de la Narvata, Punta el Aguión, Punta la Vaca, i Punta de Bols cap a l'est.

## Enllaços externs

* Wikimedia Commons alberga contingut multimèdia sobre Cap Penyes. Commons
* Ajuntament de Gozón
* Informació turística sobre Cap Penyes
* Centre de recepció de visitants i interpretació del mitjà marí de Penyes
# Moskalenski

Moskalenski (en rus: Москаленский) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Omsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 2.468 habitants. Pertany al districte rural de Mariànovka.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ Топографическая карта Омской области
# Cyprinodon inmemoriam

Cyprinodon inmemoriam és una espècie extinta de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava a Nord-amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Cyprinodon inmemoriam» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# CMW

CMW té els següents significats:
* Concentus Musicus Wien, conjunt instrumental austríac especialitzat en música barroca
* Canadian Music Week, festival musical anual celebrat a Toronto (Canadà)
# Propulsió a reacció

La propulsió a reacció és una tècnica que permet fer avançar un cos. Es basa sobre el principi d'acció-reacció de Newton. La força de propulsió és de fet una aplicació de la conservació de la quantitat de moviment d'un sistema global (vehicle + combustible + aire contingut dins de les turbines). Quan el gas és expulsat per la part de darrere, la conservació de la quantitat de moviment implica que el vehicle avança.
Per tal que funcioni, un sistema de propulsió a reacció necessita una font d'energia i una font de massa. En funció d'aquestes fonts, ho dividim en diferents classes.
# Fòrum Democràtic Caldeu

Fòrum Democràtic Caldeu és un partit polític caldeu de l'Iraq, dirigit per Saeed Shama, defensor de la separació de la identitat caldea dels assiris i arameus/siríacs.
No va prendre part directament a les eleccions del gener del 2005 (a les governacions provincials, assemblea regional del Kurdistan iraquià i constituents de l'Iraq, donant suport a la llista de l'Aliança Democràtica i Patriòtica del Kurdistan. A les eleccions iraquianes parlamentàries del desembre del 2005 va participar com a part de la Llista Nacional Nahrain, que no va aconseguir representació (8.710 vots tots els partits de la llista). A les eleccions a les governacions del 2009 va anar amb la llista Patriòtica Ishtar que va aconseguir els representants de Niniveh i Bagdad que no obstant foren per altres partits de la coalició. El mateix 2009 a les eleccions legislatives regionals del Kurdistan va anar en la llista Unificada Caldea amb el Partit de la Unió Democràtica Caldea (amb suport del Congrés Nacional Caldeu) però va quedar en tercera posició (1.700 vots, 8,6%) sense representació. Finalment a les eleccions del març del 2010 va anar en la llista Democràtica Ishtar, obtenint 3.077 vots (4,2%) i cap diputat.
# Mark Twain (cràter)

Mark Twain és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 142 km de diàmetre. Porta el nom del novel·lista estatunidenc Samuel Clemens (Mark Twain) (1835-1910), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Mark Twain». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 14 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Tino Chrupalla

Tino Chrupalla (Weißwasser, Saxònia, Alemanya; 14 d'abril de 1975) és un empresari i polític alemany i membre del Bundestag des de 2017 en representació del partit Alternativa per Alemanya. El novembre de 2019 va ser nomenat per Alexandre Gauland per reemplaçar-ho com a copresident de la formació. És el portaveu de la formació al Bundestag des de 2019.

## Biografia

Chrupalla va néixer el 1975 a Weißwasser, a l'antiga República Democràtica Alemanya, i va aprovar el seu examen Meister (Meisterprüfung) com a pintor i decorador de cases el 2003. Chrupalla es va afiliar els anys 90 a les Joventuts Demòcrates Cristianes, vinculades a la CDU. El 2015, es va unir al partit Alternativa per Alemanya (AfD) i va ascendir ràpidament a les seves files. Va derrotar a Michael Kretschmer (CDU) al districte electoral de Görlitz a les eleccions federals alemanyes de 2017.
Considerat el protegit de Steve Bannon, va ser nomenat portaveu de l'AfD el desembre de 2019. Representant de l'ala dura del partit, propera a Björn Höcke, demana no obstant als militants que evitin un "llenguatge massa dràstic" que impedeixi l'obertura "a nous electorats, especialment a les dones". No obstant això, la premsa assenyala que ell mateix va utilitzar el terme "Umvolkung" (transformació ètnica), pres del vocabulari nazi, per referir-se a la immigració.
Al congrés de l'AfD d'abril de 2021 va criticar durament el president del partit, Jörg Meuthen. Les tensions van ser tan elevades que es va pensar que podrien provocar una escissió.
Des del 2017 fins al 2021 va ser un dels cinc vicepresidents del grup parlamentari federal de l'AfD.
El 2021, en iniciar-se la nova legislatura, va ser elegit president del grup parlamentari de l'AfD juntament amb la ja titular Alice Weidel. El 2022 va ser elegit com a president del partit, aquesta vegada al costat de Weidel.

## Referències

* ↑ Fromm, Anne. «„Sächsische Zeitung“ und die AfD: „Dona gehört er hin“». Taz.de, 02-01-2018. [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «/nachrichten/afd-gewinnt-an-der-neisse-3781245.html AfD gewinnt an der Neiße» (en alemany). Sächsische Zeitung, 24-09-2017 [Consulta: 4 desembre 2019].
* ↑ «Parteien: AfD-Fraktion wählt Weidel und Chrupalla als Vorsitzende» (en alemany), 30-09-2021. [Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ «Chrupalla und Weidel führen die weidel-101.html». Tagesschau, 18-06-2022 [Consulta: 18 juny 2022].
# Cap de Plan-de-riba

Cap de Plan-de-riba és una muntanya del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situat al nord-oest de Bóixols, al damunt i al nord de la Gavernera, al nord-est de Cal Mascarell i a ponent del Grau de Queralt.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim compost, que cal entendre pas a pas. És l'extrem -cap- superior del Plan de Riba. Plan és la forma que adopta el mot comú pla, com explica Joan Coromines, en l'ús proclític; és a dir, quan és només el primer element d'un topònim compost. Riba, finalment, derivat del llatí ripa (ensulsiada, despreniment), fa referència a la mateixa cinglera. És per tant, l'extrem de dalt del pla de la cinglera.

## Referències

* ↑ Coromines, 1996.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Pla". A Onomasticon Cataloniae. VI O-Sai. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona "La Caixa", 1996. ISBN 84-7256-852-0.

## Enllaços externs

* El Cap de Pla-de-riba en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya