# Infibulació

La infibulació és l'eliminació ritual dels genitals externs femenins i la sutura de la vulva, una pràctica que es troba principalment al nord-est d'Àfrica, particularment a Djibouti, Eritrea, Etiòpia, Somàlia i Sudan. L'⁣Organització Mundial de la Salut fa referència al procediment com a mutilació genital femenina tipus III. La infibulació també pot referir-se a col·locar un fermall a través del prepuci en els homes.

## Dones

La infibulació femenina, coneguda com a mutilació genital femenina (MGF) tipus III, i als països on es practica com a circumcisió faraònica, és l'extirpació dels llavis interns i externs i la sutura de la vulva. Normalment, s'acompanya de l'extirpació del gland del clítoris. La pràctica es concentra a Djibouti, Eritrea, Etiòpia, Somàlia i Sudan. Durant una enquesta del 2014 al Sudan, més del 80% de les persones que havien patit qualsevol forma de MGF havien estat cosides.
El procediment deixa una paret de pell i carn a través de la vagina i la resta de la zona púbica. En introduir una branca o objecte similar abans que la ferida cicatritzi, es crea un petit forat per al pas de l'orina i la sang menstrual. Les cames estan lligades entre dues i quatre setmanes per permetre la curació.
La vagina sol ser penetrada en el moment del matrimoni d'una dona pel penis del seu marit, o tallant el teixit amb un ganivet. La vagina s'obre més per al part i normalment es torna a tancar després, un procés conegut com a desfibulació (o desinfibulació) i reinfibulació. La infibulació pot causar dolor i infecció crònics, danys a l'òrgan, micció prolongada, incontinència urinària, incapacitat per quedar-se embarassada, dificultat per part, fístula obstètrica i sagnat mortal.

## Homes

La infibulació també es refereix a col·locar un fermall a través del prepuci masculí. A l'antiga Grècia, els atletes masculins, cantants i altres intèrprets públics utilitzaven un fermall o corda per tancar el prepuci i estirar el penis cap a un costat, una pràctica coneguda com a kynodesmē (literalment "corbata de gos"). Molts kynodesmē es representen en gerros, gairebé exclusivament confinats a simposistes i komasts, que per regla general són homes més grans (o almenys madurs). A Roma, una fíbula era sovint un tipus d'anell que s'usava de manera similar a un cinodesme.
Kynodesmē era vist com un signe de contenció i abstinència, però també estava relacionat amb preocupacions de modèstia; en les representacions artístiques, es considerava obscè i ofensiu mostrar un penis llarg i el gland en particular. Lligar el penis amb una corda era una manera d'evitar el que es veia com l'espectacle vergonyós i deshonrós d'un penis de gland, quelcom associat a persones sense fama, com els esclaus i els bàrbars. Per tant, transmetia la vàlua moral i la modèstia del tema.

## Referències

* 1 2 Yoder, P. Stanley; Khan, Shane «[http://dhsprogram.com/pubs/pdf/WP39/WP39.pdf Numbers of women circumcised in Africa: The Production of a Total]». Numbers of women circumcised in Africa: The Production of a Total, 39, 01-03-2008, pàg. 13–14.
* ↑ El Dareer, Asma. Woman, Why Do You Weep: Circumcision and its Consequences. Londres: Zed Books, 1982, p. 1–2. ISBN 978-0862320997.
* ↑ For "pharaonic circumcision", also see Gruenbaum, Ellen (2001). The Female Circumcision Controversy: An Anthropological Perspective. University of Pennsylvania Press. pp. 43–45.
* ↑ «Sudan Multiple Indicator Cluster Survey 2014». UNICEF, 2014. Arxivat de l'original el 2019-07-06. [Consulta: 20 juliol 2022].
* 1 2 Abdulcadira, Jasmine, et al. (January 2011). "Care of women with female genital mutilation/cutting" Arxivat 2016-07-18 a Wayback Machine.. Swiss Medical Weekly, 6(14). PMID: 21213149
* ↑ Momoh, Comfort (2005). "Female genital mutilation" in Comfort Momoh (ed.). Female Genital Mutilation. Radcliffe Publishing. p. 7.
* ↑ Favazza, Armando R. (1996).Bodies Under Siege: Self-mutilation and Body Modification in Culture and Psychiatry. Johns Hopkins University Press. pp. 190–191.
* 1 2 Schmidt, Michael (2004). The First Poets. Weidenfeld & Nicolson. p. 263.
* 1 2 Zanker, Paul and Shapiro, Alan (1996). The Mask of Socrates: The Image of the Intellectual in Antiquity. University of California Press. pp. 28–29.