OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temporada del 2007 de pilota valenciana

Heus ací un resum de les principals competicions de Pilota valenciana jugades íntegrament o acabades l'any 2007.

## Professionals
### Escala i corda

| Competició | Campió | Subcampió |
| Circuit Bancaixa | Núñez, Melchor i Tino | Mezquita, Sarasol II i Oñate |
| Individual | Álvaro | Genovés II |
| Màsters Ciutat de València | Genovés II, Jesús i Canari | Mezquita, Dani i Melchor |
| Trofeu Ciutat de Dénia | | |
| Trofeu Ciutat de Llíria | Genovés II i Sarasol II | Núñez i Dani |
| Trofeu Hnos. Viel | Adrián I, Fèlix i Tino | Genovés II i Jesús |
| Trofeu Mancomunitat de la Ribera Alta | Pedro, Fèlix i Oñate | Núñez i Dani |
| Trofeu Nadal de Benidorm | | |
| Trofeu Universitat de València | Genovés II i Grau | Víctor, Solaz i Oñate |
| Trofeu Vidal | Genovés II, Dani i Oñate | Álvaro, Sarasol II i Canari |

### Frontó

| Competició | Campió | Subcampió |
| Obert d'Albal | Mezquita i Pasqual II | Núñez i Espínola |
| Trofeu Platges de Moncofa | Álvaro i Espínola | Cervera i Salva |
| Trofeu President de la Diputació de València | Álvaro i Espinola | Genovés II i Raül II |

### Galotxa

| Competició | Campió | Subcampió |
| Trofeu Moscatell | Álvaro, Melchor i Jaime | Genovés II, Jesús i Juan |

### Raspall

| Competició | Campió | Subcampió |
| Individual | Waldo | Armando |
| Campionat per equips | Malonda IV, Alberto i Leandro III | Loripet, Salva i Dorín |
| Trofeu Gregori Maians | Tur, Salva i Leandro III | Waldo i Dorín |
| Mancomunitat de municipis de la Safor | Loripet, Agustí i Salva | Armando, Alberto i Dorín |

## Aficionats
### Escala i corda

| Competició | Campió | Subcampió |
| Lliga Caixa Popular | Pasqual II, Aucejo i Hèctor II | Fran, Gerardo i Monrabal |

### Frontó

| Competició | Campió | Subcampió |
| Individual | Lemay | José de Moixent |
| Parelles | Lemay i Zacarías (Quart de Poblet) | José i Vicent (Càrcer) |

### Galotxa

| Competició | Campió | Subcampió |
| El Corte Inglés | CP Beniparrell | Godelleta |
| Interpobles | Godelleta | Albuixec |
| Supercopa | Caja Campo Godelleta | Aj. de Beniparrell |
| Copa Generalitat | Caja Campo Godelleta | Aj. de Beniparrell |

### Llargues

| Competició | Campió | Subcampió |
| Lliga a Llargues d'Alacant | El Campello | Murla |

#### Palma

| Competició | Campió | Subcampió |
| Lliga a Palma | CEM Murla | Benasau |

### Perxa

| Competició | Campió | Subcampió |
| Lliga a Perxa | Sella A | Benasau A |

### Raspall

| Competició | Campió | Subcampió |
| Autonòmic de Raspall al carrer | Beniarrés | Rafelbunyol |
| Autonòmic de Raspall en trinquet | Beniarrés | Xeraco |

## Internacionals

| Competició | Campió | Subcampió |
| Campionats Internacionals de Pilota |
| VII Campionat Europeu |
| Frontó internacional | França | Bèlgica |
| Joc internacional | Sel. valenciana | Països Baixos |
| Llargues | Bèlgica | Sel. Valenciana |
| Campió absolut | Sel. valenciana |
| Precedit per: Temporada del 2006 de pilota valenciana | Temporada del 2007 de pilota valenciana 2007 | Succeït per: Temporada del 2008 de pilota valenciana |
# Branta

Branta és un gènere d'ocells de la tribu Anserini, dins la subfamília dels anserins (Anserinae) i la família dels anàtids (Anatidae), que cria a les zones septentrionals de l'Hemisferi Nord, migrant cap al sud en hivern, a excepció d'una de les espècies, l'oca de Hawaii, que és sedentària.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere conté 6 espècies:
* Oca coll-roja (Branta ruficollis).
* Oca de collar (Branta bernicla).
* Oca de galta blanca (Branta leucopsis).
* Oca de les Hawaii (Branta sandvicensis).
* Oca de Hutchins (Branta hutchinsii).
* Oca del Canadà (Branta canadensis).
B. hutchinsii és sovint considerada una subespècie de B. canadensis.

## Bibliografia

* Carles Carboneras (1992): Family Anatidae (Ducks, Geese and Swans). Josep del Hoyo, Andrew Elliott i Jordi Sargatal (editors): Handbook of Birds of the World, Volum 1: Ostrich to Ducks: 536-629. Lynx Edicions, Barcelona ISBN 84-87334-10-5
# Speyer

«Speyer» té aquests significats:
* Speyer o Espira (Alemanya), ciutat de la regió del Palatinat de l'estat de Renània-Palatinat, a Alemanya
* Dieta de Speyer
* Wilhelm Speyer (Offenbach, 1790-1878), compositor alemany del Romanticisme
* catedral de Speyer o Catedral d'Espira
* bisbat de Speyer o bisbat d'Espira
# Ascas

* Per a altres significats, vegeu «Ascas (Tarn i Garona)».
Ascas (occità) o Asques (francès) és un municipi francès al departament de la Gironda (regió de la Nova Aquitània).
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 315 | 378 | 382 | 414 | 444 | 474 | 476 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Cala Mendia

Cala Mendia és una cala de la costa de Manacor, situada al sud de Portocristo.
Està envoltada de dos complexos hotelers, malgrat aquests dos no li treuen encant. Aquesta cala posseeix un llarg braç d'arenes molt fines i aigües molt netes i tranquil·les. S'hi accedeix per un camí lateral de la urbanització.

## Referències

* ↑ «Cala Mendia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Fitxa de la platja a Mallorcabeachguide.com Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Pseudobulb

Un pseudobulb (fals bulb) és un òrgan de reserva derivat de la part de la tija d'una planta que està entre dos nusos de les fulles.
Aquest terme s'aplica a la família de les orquídies (Orchidaceae), específicament a certs grups d'orquídies epífites, i pot ser simple o compost de diversos entrenusos amb fulles pernnifòlies o caducifòlies en la sevallargada.
En algunes espècies sembla una tija normal amb moltes fulles, mentre que al contrari en altres, com en el gènere Bulbophyllum tenen pseudobulbs simples i esfèrics amb una o dues fulles a l'àpex de cadascun.
Tant en les canyes (com Arundo donax) que tenen molts entrenusos o en els pseudobilbs esfèrics (amb un o pocs entrenusos), es produeixen a partir d'una tija reptant de llarga vida que s'anomena rizoma el qual pot ser enfiladís o pèndol.
Els pseudobulbs són decurta vida (1–5 anys), però es produeixen contínuament des de la punta en creixement d'un rizoma.
L'altre tipus de creixement que fan servir les orquídies epífits tropical rep el nom de monopòdic.

## Alguns exemples d'orquídies amb psedobulbs

* Laelia
* Ada
* Cattleya
* Sobralia
* Thunia
* Bulbophyllum
* Cirrhopetalum
* Dendrobium
* Oncidium
* Odontoglossum
* Miltonia
* Brassia
* Cymbidium
* Stanhopea
* Lycaste
* Catasetum
* Gongora
* Coryanthes
# Agèsies

Agèsies (en grec Ἀγησίας Agesias) va ser un esportista i endeví grec nascut a Siracusa a la primera meitat del segle v aC. Era membre de la branca siracusana dels Iàmides, una família que custodiava l'oracle de Zeus a Olímpia. Va ser cap militar i endeví a les ordres del tirà Hieró I de Siracusa (478-466 aC), del qual va fer-se amic. Es diu que va destacar en els combats pel seu valor personal.
Píndar li va dedicar la seva sexta Olímpica, pel seu triomf en la cursa de carros de mules als Jocs Olímpics de l'any 468 aC. La victòria de la cursa es va celebrar a Estimfal, una ciutat d'Arcàdia d'on era originària la seva mare. Píndar va compondre aquesta oda a Tebes per a acompanyar aquesta celebració.
Agèsies va morir assassinat l'any 466/465 durant una revolució interna a la ciutat de Siracusa, pocs mesos després de la mort del tirà Hieró.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 47-48. ISBN 8481641618.
# Therese Rosenbaum

Therese Rosenbaum (originalment Maria Theresia Josepha Gassmann: 1 d'abril de 1774 - 8 de setembre de 1837) va ser una soprano operística austríaca. El seu paper més famós va ser la de la reina de la nit a La flauta màgica de Mozart.

## Biografia

Va néixer a Viena l'any 1774, filla del compositor Florian Leopold Gassmann. La seva germana Anna (1771–1858) també es va convertir en soprano d'òpera. Teresa va estudiar cant amb Antonio Salieri, i des de 1790 es va dedicar al Theater am Kärntnertor, el teatre de l'Òpera de la Cort de Viena.
Va aparèixer el 1801 a la primera producció al Theater am Kärntnertor de La flauta màgica de Wolfgang Amadeus Mozart, com la reina de la nit. Aquest va ser el seu paper més famós, ja que es considerava que s'adaptava a la seva veu de coloratura, que vol dir que podia executar notes ràpides de vegades de forma melismàtica. Va tornar a aparèixer en el paper de 1812 a 1814. Entre altres papers, també va fer d'Elisetta a El matrimoni secret de Cimarosa, la comtessa a Les noces de Fígaro de Mozart i Donna Elvira a Don Giovanni de Mozart.
El 1800 es va casar amb Joseph Carl Rosenbaum, secretari de Nikolaus II, el príncep Esterházy. Ella i Rosenbaum eren amics de Joseph Haydn, i ella va cantar a les estrenes de la seva música eclesiàstica, en particular la versió coral de Les set últimes paraules de Crist.
Therese Rosembaum es va retirar de l'Òpera de la Cort de Viena el 1824. Va morir a Viena el 1837.

## Referències

* 1 2 3 "Rosenbaum-Gassmann, Therese"Carl-Maria-von-Weber-Gesamtausgabe. Retrieved 6 May 2021.
* ↑ "Gaßmann, Familie" Oesterreichisches Musiklexikon online. Retrieved 6 May 2021.
* 1 2 3 "Rosenbaum, Therese (1774–1837), Sängerin" Österreichisches Biographisches Lexikon. Retrieved 6 May 2021.
* ↑ "Rosenbaum, Joseph Carl" Oesterreichisches Musiklexikon online. Retrieved 6 May 2021.
# Bodianus speciosus

Bodianus speciosus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Madeira, les Canàries i Cap Verd fins a Angola.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bowdich, S. L. 1825. Fishes of Madeira. Pp. 121-125 and 233-238. In: T. E. Bowdich. Excursions in Madeira and Porto Santo during the autumn of 1823, while on his third voyage to Africa. Londres. Fish. Madeira: i-xii + 1-278, 11 pls. + 10 pls.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sphaenorhynchus dorisae

Sphaenorhynchus dorisae és una espècie que es troba al Brasil, Colòmbia, l'Equador, Perú i, possiblement també, Bolívia.

## Referències

* Fordham et al (2006). Sphaenorhynchus dorisae. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Gneu Genuci

Gneu Genuci (en llatí Cnaeus Genucius) va ser un magistrat romà.
Va ser tribú de la plebs l'any 473 aC i va defensar amb vehemència la llei agrària d'Espuri Cassi aprovada el 476 aC. Acusats d'eludir la llei va presentar una acusació formal contra els cònsols Luci Furi i Gneu Manli, cònsols del 474 aC. Alarmats els patricis van assassinar Genuci al seu propi llit, la nit abans que l'acusació fos portada davant el poble.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 245.
# Búnquers de les Torres

Els Búnquers de les Torres són una construcció catalogada com a monument del municipi de Garriguella (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situats al sud-oest del nucli urbà de la població de Garriguella, a poca del puig de la Mala Veïna, al quilòmetre 50 de la carretera C-252.
Conjunt de quatre búnquers situats en un camp d'olivars, al costat de la carretera. Es tracta de construccions mig soterrades, que presenten plantes més o menys rectangulars, i que estan bastides amb formigó. Les cobertes són planes i conserven terra al damunt, fruit del camuflatge original de les fortificacions. El búnquer central és de mides força més grans que la resta i correspon probablement a la direcció de tir. Té dues grans obertures rectangulars, una porta i una finestra espitllerada, d'accés a l'interior, el qual conserva les restes de l'encofrat al parament. Els tres búnquers restants són de mides més petites i segueixen el mateix patró. Cadascun presenta una petita obertura rectangular per disparar i una porta d'accés rectangular, mig colgada de terra.

## Història

Construcció militar portada a terme per l'organisme franquista denominat "Servicio Militar de Construcción". Aquestes fortificacions pertanyen a l'extensa i àmplia xarxa de búnquers i nius de metralladora, bastides entre els anys 1940-45, que s'estén tot al llarg de les terres properes a la frontera i al litoral nord de l'Empordà. Aquesta va ser nomenada "linea P" o "linea Peréz", encara que també és coneguda com a "línia Gutierrez", potser pel fet que el coronel d'enginyer Manuel Duelo Gutiérrez, va participar en una reunió relativa a la fortificació d'aquesta línia.
Realment, l'origen del nom ve donat per la posició geogràfica de la línia en qüestió que abastava tota la part del Pirineus, d'aquí que s'anomenés P. Totes aquestes construccions foren bastides després d'acabar-se la guerra del 1936-39 pels serveis de l'exèrcit del govern dictatorial, en resposta a una possible invasió procedent de França.

## Referències

* 1 2 3 4 «Búnquers de les Torres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Pseudobrookita

La pseudobrookita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom del grec ψευδής (pseudo), fals, i brookita, perquè la seva semblança amb aquesta espècie mineral és enganyosa.

## Característiques

La pseudobrookita és un òxid de fórmula química Fe₂TiO₅. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. Forma una sèrie de solució sòlida amb l'armalcolita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pseudobrookita pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, auroantimonita, romanita, tistarita, avicennita, bixbyita, armalcolita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-6N12S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiita, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, sil·lenita, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1878 al mont Uroi (Arany Hill), a Simèria, a la província de Hunedoara (Romania). Als territoris de parla catalana se n'ha trobat pseudobrookita al Carxe, a les mines de Nuestra Señora del Carmen, situades a Jumella (comarca de l'Altiplà), i a El Pont de Suert (Alta Ribagorça).

## Referències

* ↑ «Pseudobrookite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r abril 2017].
* ↑ «Armalcolite-Pseudobrookite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r abril 2017].
* ↑ Venturelli, G.; Salvioli-Mariani, E.; Toscani, L.; Barbieri, M.; Gorgoni, C. «Post-magmatic apatite + hematite + carbonate assemblage in the Jumilla lamproites. A fluid inclusion and isotope study». Lithos, 30, 2, 01-06-1993, pàg. 139–150. DOI: https://doi.org/10.1016/0024-4937(93)90012-2 [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ Calvo Rebollar, Miguel; Rewitzer, Christian. Atlas de minerales de España. Saragossa: Prames, 2022 [Consulta: 29 gener 2024].
# Caixa

«Caixa» té aquests significats:
* Caixa (contenidor)
* Caixa de morts o taüt
* Acústica:
** Caixa acústica, element reverberatori que augmenta la intensitat de so d'algun aparell
** Caixa (instrument musical), instrument musical derivat del tambor militar
* Màquines:
** Caixa negra, artefacte que enregistra els paràmetres de vol dels avions, vegeu
** Caixa registradora, aparell destinat a registrar el valor de les vendes i a guardar-hi provisionalment els documents de pagament
** Caixa de canvis
** Caixa de música
** Caixa de cabals, recipient destinat a guardar-hi coses de valor
** Caixa (fusteria)
* Economia: caixa d'estalvis, tipus d'entitat financera
# Star (Carolina del Nord)

Star és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 807 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Star tenia 807 habitants, 335 habitatges i 211 famílies. La densitat de població era de 257,5 habitants per km².
Dels 335 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 37% no eren unitats familiars. En el 33,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.845 $ i la renda mediana per família de 32.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.563 $ mentre que les dones 22.344 $. La renda per capita de la població era de 20.300 $. Entorn del 12,1% de les famílies i el 18,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Star». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Star». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Gorges de Galamús

Les gorges de Galamús o Galamors (segons Joan Coromines) són un congost i pas de muntanya natural d'uns 2 quilòmetres que permetia l'accés cap a Catalunya des de la zona de l'Aude. Obert a la roca i en llocs difícils i sovint amb el riu Aglí que ve del puig de Bugarag (de 1.240 metres) a la vora, té com a lloc principal del recorregut l'ermita de Sant Antoni de Galamús, que és almenys del segle vii; la capella de la gran cova fou construïda el 1782 després d'un suposat miracle; és dedicada a sant Antoni el Gran, nascut a Egipte el 251 i eremita a Tebes (Luxor).
És un lloc natural classificat de notable interès turístic -disposa d'autobusos i aparcament i a l'estiu l'accés hi és a peu- que es troba als termes de Cubièra a l'Aude i de Sant Pau de Fenolhet, a la comarca homònima (l'ermita és en aquest darrer terme).
# Búnquers de les Omaneres

Els Búnquers de les Omaneres són una obra del municipi de Vilajuïga (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situats al nord del nucli urbà de la població de Vilajuïga, al quilòmetre 23 de la carretera N-260, dos d'ells situats al nord de la via, sector de les Omaneres i l'altre al sud, sector de Montperdut.
Conjunt de tres búnquers soterrats de planta quadrada amb els angles arrodonits, bastits amb formigó i totxo, i coberts amb terra i pedres de la zona, a manera de camuflatge. Presenten obertures rectangulars apaïsades per a la defensa de la via i una porta rectangular d'accés a l'interior en una de les parets laterals. De les tres fortificacions existents, només es va poder accedir a l'interior del búnquer del sector de Montperdut, el qual presentava un ampli espai intern. Les altres dues casamates estaven tancades amb portes de reixa de ferro.

## Història

Construcció militar portada a terme per l'organisme franquista denominat "Servicio Militar de Construcción". Aquestes fortificacions pertanyen a l'extensa i àmplia xarxa de búnquers i nius de metralladora, bastides entre els anys 1940-45, que s'estén tot al llarg de les terres properes a la frontera i al litoral nord de l'Empordà. Aquesta va ser nomenada "linea P" o "linea Peréz", encara que també és coneguda com a "línea Gutierrez", potser pel fet que el coronel d'enginyer Manuel Duelo Gutiérrez, va participar en una reunió relativa a la fortificació d'aquesta línia.
Realment, l'origen del nom ve donat per la posició geogràfica de la línia en qüestió que abastava tota la part del Pirineus, d'aquí que s'anomenés P. Totes aquestes construccions foren bastides després d'acabar-se la guerra del 1936-39 pels serveis de l'exèrcit del govern dictatorial, en resposta a una possible invasió procedent de França.
L'any 1985 es va decidir suprimir els regiments de defensa i desmantellar les bateries.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Búnquers de les Omaneres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Pseudobulweria

Pseudobulweria és un gènere d'ocells marins de la família dels procel·làrids (Procellariidae). Aquests petrells eren inclosos al gènere Pterodroma, però hi ha diferències estructurals que s'han vist recolzades per estudis genètics. Les diferents espècies són aus d'hàbits pelàgics que habiten als oceans Índic i Pacífic.
Representen o bé un llinatge plesiomòrfic que encara comparteix alguns trets dels ancestrals Procellariidae amb el gènere Pterodroma, o bé l'evolució convergent d'una baldriga cap al nínxol ecològic dels petrells.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 4 espècies vives.
* Petrell de Beck (Pseudobulweria becki).
* Petrell de les Fiji (Pseudobulweria macgillivrayi).
* Petrell de la Reunió (Pseudobulweria aterrima).
* Petrell de Tahití (Pseudobulweria rostrata).
P. becki era considerada una subespècie de P. rostrata.

## Referències

* ↑ Winkler, David W.; Billerman, Shawn M.; Lovette, Irby J. «Shearwaters and Petrels (Procellariidae), version 1.0» (en anglès). Birds of the World. Cornell Lab of Ornithology, 2020. DOI: 10.2173/bow.procel3.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Bretagnolle, Vincent; Attié, Carole; Pasquet, Eric «Cytochrome-B Evidence for Validity and Phylogenetic Relationships of Pseudobulweria and Bulweria (Procellariidae)». The Auk, 115, 1, 1998, pàg. 188–195. DOI: 10.2307/4089123. ISSN: 0004-8038.
* ↑ IUCN «Pseudobulweria becki» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2018:, 07-08-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t22697913a132612218.en.
* ↑ IUCN «Pseudobulweria macgillivrayi» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2018:, 07-08-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t22697935a132613365.en.