OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Poena

Poena era el nom llatí donat a l'antiga Roma al càstig que corresponia a una ofensa (noxa). Era el nom genèric per qualsevol càstig mentre que multa era una pena de tipus pecuniari d'una ofensa particular. Per imposar una pena el càstig havia d'estar regulat per la llei. Ulpià deia que poena era el nom genèric per a qualsevol càstig de qualsevol delicte i multa era la pena per un delicte particular, que en temps d'Ulpià s'abonava en diners. Ulpià també diu que la Llei de les dotze taules, determinava que la multa havia de consistir en un cert nombre de bous i ovelles. Si no s'imposava cap poena, es podia imposar una multa.

## Referències

* ↑ Long, George. «Poena». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1875). [Consulta: 1r maig 2022].
# Reitano

Reitano (sicilià Ritanu) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2009 tenia 895 habitants. Limita amb els municipis de Mistretta, Motta d'Affermo, Pettineo i Santo Stefano di Camastra.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Sebastiano Dragotto | Llista cívica |
# Districte de Luxemburg

El Districte de Luxemburg és un dels tres districtes del Gran Ducat de Luxemburg. Està format per quatre cantons, dividits en 47 municipis:
* Capellen
** Bascharage
** Clemency
** Dippach
** Garnich
** Hobscheid
** Kehlen
** Koerich
** Kopstal
** Mamer
** Septfontaines
** Steinfort
* Esch-sur-Alzette
** Bettembourg
** Differdange
** Dudelange
** Esch-sur-Alzette
** Frisange
** Kayl
** Leudelange
** Mondercange
** Pétange
** Reckange-sur-Mess
** Roeser
** Rumelange
** Sanem
** Schifflange
* Luxemburg
** Bertrange
** Contern
** Hesperange
** Luxemburg
** Niederanven
** Sandweiler
** Schuttrange
** Steinsel
** Strassen
** Walferdange
** Weiler-la-Tour
* Mersch
** Bissen
** Boevange-sur-Attert
** Colmar-Berg
** Fischbach
** Heffingen
** Larochette
** Lintgen
** Lorentzweiler
** Mersch
** Nommern
** Tuntange
Fa frontera amb el Districte de Grevenmacher a l'est, amb el Districte de Diekirch al nord, la província belga de Luxemburg a l'oest i el departament francès de Mosel·la al sud. Té la renda per capita més alta de tot Luxemburg, 72,300 $.

## Enllaços externs

* Mapes dels districtes de Luxemburg
* Informació sobre Luxemburg Arxivat 2005-07-07 a Wayback Machine.
# Zosterop de coroneta rogenca

El zosterop de coroneta rogenca (Sterrhoptilus capitalis) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clars de les terres baixes de les illes de Dinagat, Mindanao i Basilan, a les Filipines meridionals.

## Referències

* ↑ «Zosterop de coroneta rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Lamberto Dini

Lamberto Dini va néixer l'1 de març de 1931, i és un polític i economista italià, exprimer ministre i exministre de relacions exteriors d'Itàlia .
Proper a la Democràcia Cristiana en els seus inicis, va participar en el primer govern de Berlusconi com a ministre d'Economia el 1995. Després de la caiguda d'aquest govern, va abandonar les files del centre-dreta i es va convertir en primer ministre amb el suport del centre-esquerra. El seu govern va durar fins a les eleccions de 1996 que van donar la victòria a Romano Prodi que li va convertir en primer ministre, càrrec que posseiria fins al 2001. Al Parlament va formar el grup de Renovació Italiana el 1996, amb 26 diputats i 11 senadors.

## Referències

* ↑ Maria Green Cowles. Transforming Europe: Europeanization and Domestic Change. Cornell University Press, 2001, p. 79. ISBN 978-0-8014-8671-5 [Consulta: 5 octubre 2012].
* ↑ «Italy Names Banker With No Party Ties New Prime Minister». The New York Times, 14-01-1995, p. 1.
# Timoteu (escultor)

Timoteu (en grec antic: Τιμόθεος, llatí: Timotheus) fou un escultor de l'antiga Grècia que va pertànyer a l'escola àtica, i va viure al temps d'Escopes i Praxíteles. Va actuar sobretot a Epidaure.
Va ser un dels artistes que va executar els baixos relleus que adornaven el fris del Mausoleu d'Halicarnàs aproximadament a 107 Olimpíada (any 352 aC) on li va correspondre la paret sud (Escopes, Briaxis i Leòcares van fer les altres tres). Plini diu que no va quedar determinat quin dels quatre artistes havia fet la millor obra. Alguns autors grecs no obstant no esmenten a Timoteu i atribueixen l'obra d'aquell costat del fris a Praxíteles, segons diu Vitruvi.
També va esculpir una estàtua d'Àrtemis col·locada al costat de l'Apol·lo d'Escopes i la Latona de Praxíteles al temple que August va construir al Palatí. Pausànies l'esmenta com l'autor d'una estàtua a Trezè que els ciutadans pensaven que representava a Hipòlit, però ell va considerar que era una estàtua d'Asclepi. Plini també diu que va fer estàtues que representaven homes armats, atletes, caçadors i sacerdots.
Treballava especialment el marbre i si va tocar també el bronze, no es pot assegurar.

## Referències

* ↑ Timotheus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1150-1151
# Rubricacaecilia monbaroni

Rubricacaecilia monbaroni és una espècie extinta d'amfibi gimnofió que visqué a principis del període Cretaci al territori que avui dia és el Marroc.

## Referències

* ↑ Evans, Susan E.; Sigogneau-Russell, Denise (març de 2001). «A stem-group caecilian (Lissamphibia: Gymnophiona) from the Lower Cretaceous of North Africa». Palaeontology (en anglès) 44 (2): 259-273. doi:10.1111/1475-4983.00179
# Potencial hídric

El potencial hídric és una característica física que permet explicar la circulació de l'aigua en les plantes. És la base biofísica del moviment de l'aigua i del creixement cel·lular.
Consta de diversos components:
Potencial Hídric = Potencial osmòtic + Potencial de Pressió + Potencial Matricial + Potencial Gravitacional
On,

## Referències

* ↑ «Plant Physiology|Digital Textbook Library» (en hongarès). [Consulta: 10 setembre 2018].
# Reisdorf

Reisdorf (luxemburguès Reisduerf, alemany Reisdorf) és una comuna i vila al nord-est de Luxemburg, que forma part del cantó de Diekirch. Comprèn les viles de Reisdorf, Bigelbach, Hoesdorf i Wallendorf-Pont.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 562 | 75,84% |
| Forasters | 179 | 24,16% |
| - portuguesos | 68 | 9,18% |
| - francesos | 7 | 0,94% |
| - italians | 4 | 0,54% |
| - belgues | 18 | 2,43% |
| - alemanys | 22 | 2,97% |
| - iugoslaus | 26 | 3,51% |
| - altres | 34 | 4,59% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 741 |
| 01/01/2002 | 752 |
| 01/01/2003 | 795 |
| 01/01/2004 | 810 |
| 01/01/2005 | 854 |
# Timoteu I

Timoteu I (en llatí: Timotheus, en grec antic: Τιμόθεος Α') va ser patriarca de Constantinoble de l'any 511 al 518.
Era sacerdot i guardià dels ornaments de la catedral de Santa Sofia de Constantinoble, i l'emperador Anastasi I el va nomenar patriarca en substitució de Macedoni II, que havia estat deposat i exiliat acusat de nestorianisme. L'emperador el va elegir per les seves afinitats amb els monofisistes. Anastasi I estava influït per Sever d'Antioquia.
L'any 512 Timoteu va introduir a la litúrgia del Trisagi unes addicions fetes per Pere Ful·ló i això va provocar aldarulls dirigits pels sacerdots de la capital. L'emperador Anastasi va haver de fugir de Constantinoble (4-5 de novembre del 512) i el cònsol Flavi Areobindus, marit de la princesa Anícia Juliana, va ser aclamat emperador per la multitud. Anastasi va recuperar el tron amb dificultat, fent un hàbil discurs a l'Hipòdrom.
Timoteu va seguir en el seu càrrec fins que va morir l'any 518.

## Referències

* ↑ Wace, Henry (et al.) (eds.). A Dictionary of Christian Biography and Literature to the end of the sixth century A.D., with an account of the principal sects and heresies. Londres: John Murray, 1911, p. 987.
# Dolors Prats i Marganet

Dolors Prats Marganet (Ripoll, 1905 - 2005) fou una militant anarquista i teixidora catalana).

## Biografia

Als 14 anys es posa a treballar al tèxtil i ingressa a Filatures Gratallops, on va treballar fins al 1936, en què passà a exercir de secretària sindical de la secció de la Confederació Nacional del Treball. El 1919 havia participat en les vagues en demanda de les 8 hores que tingueren lloc en tot el Ripollès i que van comportar que nombrosos esquirols, custodiats per la guàrdia civil, ocupessin el lloc dels vaguistes entre les protestes dels treballadors. La vaga va durar 9 setmanes, durant les quals els treballadors no van cobrar. Dolors va participar-hi i va confeccionar cartells (era de les poques que sabien llegir i escriure), que van enganxar per totes les poblacions cridant a la vaga i en contra dels patrons.
El 1936 formà part dels col·lectivitzadors de la indústria tèxtil, sobretot a Cal Boter, on per primera vegada va haver-hi igualtat de salaris entre homes i dones i es treballava en millors horaris. Aquest mateix any, casada amb Joan, va acollir un nen refugiat de Madrid, Carlos, que s'emportà en la seva diàspora cap a França, juntament amb la seva germana Clara. Era conscient que corria un gran perill de ser denunciada pel seu passat anarcosindicalista i perquè havia amagat armes a casa seva. Són internats al camp de concentració de Magnac-Laval prop de Llemotges. El febrer de 1940 són retornats a Espanya sense el seu consentiment per les autoritats col·laboracionistes, com altres centenars de refugiats. Veient el perill de ser denunciada igual que molts dels seus veïns, Dolors està dos mesos clandestinament a Barcelona, però decideix a la fi passar una altra vegada la frontera. Les seves peripècies per poder treballar són incontables, no disposa de papers que regularitzin la seva situació. Treballarà com a dona de fer feines, en una pedrera, o cosint. Al desembre de 1940 decideix amb dues amigues marxar cap a Tolosa de Llenguadoc. Durant tots aquests anys forma part del nucli anarcosindicalista tolosenc que resideix a l'exili, i intervé en episodis de la resistència armada antifranquista, fins als anys 50.
A la mort del dictador, Dolors retorna a Ripoll, l'any 1976, tot i que segueix molt vinculada a França, i a les lluites socials, i participa activament, per exemple, en el moviment dels "Sans papiers" del 1999.

## Referències

* 1 2 3 4 «Dolors Prats Marganet». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Euphorbia canariensis

Euphorbia canariensis, Cardón, Eufòrbia de les Illes Canàries o Hercules Club (en jardineria) és una planta suculenta del gènere Euphorbia que creix en ambients àrids i humits en les zones de baixa altitud de les Illes Canàries d'on és un endemisme. Es troba a la franja litoral, des del nivell del mar fins a 1.100 metres.

## Descripció

És un arbre de mida petita en forma de canelobre que fa fins a 3-4 m d'alt. Els troncs són carnosos quadrangulars o pentagonals similars a un cactus, essent tiges crasses, substituint les fulles per espines curtes que surten al llarg de la tija. Les flors són verd-vermelloses i apareixen a la part superior dels vèrtexs de les tiges. Aquestes es ramifiquen d'una manera molt característica, atorgant a la planta un aspecte general de canelobre molt espectacular. Tant és així, que des del 1991 és símbol vegetal de Gran Canària. Resisteix fins -2 °C.
El seu làtex conté diterpens que es consideren molt tòxics.
Tant Euphorbia canariesis com Euphorbia balsamífera, són les dues úniques eufòrbies de caràcter arbustiu (d'un total de 12 espècies) comunes a totes les illes de l'arxipèlag canari, a diferència de les altres eufòrbies arbustives que s'han especialitat en illes concretes de l'arxipèlag.

## Referències

* 1 2 Germplasm Resources Information Network (GRIN). «Taxon: Euphorbia canariensis L.» (HTML). Taxonomy for Plants. USDA, ARS, National Genetic Resources Program, National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland, 29-10-1998. Arxivat de l'original el 2011-06-05. [Consulta: 22 març 2008].
* ↑ «Euphorbia canariensis» a EOL. Data consulta: 09 de gener de 2014.
* ↑ Barbara J. Collins, Ph.D. «Photographs of succulents Euphorbia canariensis 4744» (HTML). Photographs of succulents. California Lutheran University, 09-08-2007. [Consulta: 23 març 2008].
* 1 2 «Canary Islands Flora - Arid Habitat» (HTML). Arxivat de l'original el 2015-08-13. [Consulta: 2 març 2008].
* 1 2 University of Connecticut. «Euphorbia canariensis L.» (HTML). EEB Greenhouse Accession Data. Ecology & Evolutionary Biology Greenhouses, 18-03-2008. [Consulta: 23 març 2008].
* ↑ Thijs de Graaf. «Euphorbia» (HTML). euphorbia engels. [Consulta: 23 març 2008].
* ↑ Marco, J.A. : Sanz Cervera, J.F. : Yuste, A., J «Ingenane and lathyrane diterpenes from the latex of Euphorbia canariensis.». Phytochemistry-Oxford. Elsevier Science Ltd., 45, 3, 1997 June, pàg. 563–570. Arxivat de l'original el 2008-08-07. DOI: 10.1016/S0031-9422(97)00018-6 [Consulta: 23 març 2008]. Arxivat 2008-08-07 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Decandolle, A.P.. «Illustration of Euphorbia canariensis». A: Plantarum historia succulentarum = Histoire des plantes grasses (HTML), 1837 [Consulta: 22 març 2008].
# Pine Lawn

Pine Lawn és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 4.204 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine Lawn tenia 4.204 habitants, 1.469 habitatges, i 1.066 famílies. La densitat de població era de 2.660,9 habitants per km².
Dels 1.469 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 24% hi vivien parelles casades, en un 42,1% dones solteres, i en un 27,4% no eren unitats familiars. En el 23,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.500 $ i la renda mediana per família de 23.217 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.542 $ mentre que les dones 22.399 $. La renda per capita de la població era d'11.908 $. Entorn del 34,3% de les famílies i el 36,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine Lawn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine Lawn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Carcassonne

«Carcassonne» té aquests significats:
* Geografia: el nom oficial francès de la ciutat de Carcassona, al Llenguadoc; vegeu Carcassona.
* Jocs: un joc de tauler, el nom del qual està basat en la ciutat llenguadociana; vegeu Carcassonne (joc)
# Lampanyctus simulator

Lampanyctus simulator és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,3 cm de longitud total.

## Depredadors

A les Filipines és depredat per Lagenodelphis hosei.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 500 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord.

## Referències

* ↑ Bonaparte C. L., 1840. Iconografia della fauna italica per le quattro classi degli animali vertebrati. Tomo III. Pesci. Roma. Iconografia, v. 3. Fasc. 27-29, puntata 136-154.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Beamish, R.J., K.D. Leask, O.A. Ivanov, A.A. Balanov, A.M. Orlov i B. Sinclair, 1999. The ecology, distribution, and abundance of midwater fishes of the Subarctic Pacific gyres. Prog. Oceanog. 43:399-442.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI; París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Paxton, J.R., 1979. Nominal genera and species of lanternfishes (Family Myctophidae). Contrib. Sci. Natur. Hist. Mus. Los Angeles County, 322:1-28.
* Paxton, J.R. i P.A. Hulley, 1999. Myctophidae. Lanternfishes. p. 1957-1964. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Wang, S. (ed.), 1998. China red data book of endangered animals. Pisces. National Environmental Protection Agency. Endangered Species Scientific Commision. Science Press, Beijing, Xina. 247p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Timoteu IV d'Alexandria

Timoteu IV d'Alexandria o Timoteu III per l'Església Copta que no reconeix com a patriarca a Timoteu Salofaciol, va ser patriarca d'Alexandria de l'any 517 al 535.
El seu mandat es va veure força alterat per les seves creences monofisistes. L'any 518 o potser el 519 va arribar a Alexandria Sever d'Antioquia fugint de la persecució que havia ordenat l'emperador Justí I el Vell. Timoteu i Sever van viatjar per pobles i ciutats del seu territori confirmant la fe monofisista.
Quan va pujar al tron Justinià I els monofisites van recuperar l'esperança, ja que si bé Justinià era seguidor del Concili de Calcedònia, la seva dona Teodora era monofisita. Per la seva influència Sever va poder tornar a Constantinoble. Allí es va trobar que Àntim, que acabava de ser nomenat patriarca de Constantinoble, era també monofisita. Amb dos patriarques monofisites (a Constantinoble i Alexandria) el partit ortodox es va alarmar. Àntim i Timoteu van ser deposats en els Concilis de Constantinoble i Jerusalem l'any 535. Timoteu va ser condemnat a l'exili, però el dia que havia de marxar els fidels s'hi van oposar, i les forces imperials van fer una gran matança. Tant Timoteu com Sever van marxar a l'exili. L'Església Ortodoxa Copta considera sant a Timoteu. Els monofisites es van separar de l'Església mentre diversos Sínodes i concilis declaraven heretge el monofisisme.

## Referències

* ↑ «Timotheos IV». Previous patriarchs. Patriarchate of Alexandria. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ «The Departure of St. Timothy III, 32nd Pope of Alexandria». Synaxarium. copticchurch.net. [Consulta: 2 setembre 2023].
# Roger Nsengiyumva

Roger Jean Nsengiyumva és un actor de cinema nascut a Ruanda i que va créixer a Norfolk i al Regne Unit després de fugir del genocidi de Ruanda a mitjans de la dècada de 1990. Nsengiyumva va néixer a Kigali, pertany a l'ètnia tutsi i va perdre al seu pare en els genocidi.
Ha protagonitzat les pel·lícules Africa United i Sixteen, i actualment fa el paper de DC Slater a Armchair Detectives.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2010 | Africa United | Fabrice | |
| 2013 | Sixteen | Jumah | |
| 2017 | Wale | Rondo | Curtmetratge |
| 2018 | Tomb Raider | Rog | |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Canal | Notes |
| 2011 | Postcode | Jamal | CBBC | |
| 2011 | Planet of the Apemen: Battle for Earth | Baako | BBC One | |
| 2014 | Chasing Shadows | Cole Eli | ITV | Off Radar: Part One Off Radar: Part Two |
| 2017 | Armchair Detectives | DC Slater | BBC One | |
| 2018 | Informer | Dadir Hassan | BBC One | |

## Referències

* ↑ «Norfolk boy stars in Africa film». BBC, 15-10-2010. [Consulta: 16 juliol 2018].
* ↑ Brown, Rob. «SIXTEEN. A New British Feature Film». Kickstarter. [Consulta: 16 juliol 2018].
* ↑ Brown, Maggie. «CBBC to air gritty new drama aimed at pre-teenage audience» (en anglès). the Guardian, 20-11-2011. [Consulta: 16 juliol 2018].
* ↑ «Homo Erectus, Planet of the Apemen: Battle for Earth - BBC One». BBC. [Consulta: 16 juliol 2018].
* ↑ Lines, Craig. «Armchair Detectives: brilliant new daytime TV murder mystery» (en anglès). Den of Geek. [Consulta: 16 juliol 2018].
* ↑ «BBC - Filming begins on contemporary thriller Informer produced by Neal Street Productions for BBC One - Media Centre». www.bbc.co.uk. [Consulta: 16 juliol 2018].
# Richard Eyre

Sir Richard Eyre, nascut Richard Charles Hastings Eyre, CBE (Barnstaple, 28 de març de 1943) és un director de cinema, teatre i televisió anglès.

## Biografia

Va néixer a Devon, va estudiar a Peterhouse, el college més antic de la Universitat de Cambridge. Va ser director artístic del Royal National Theatre de 1988 a 1997, realitzant obres com L'òpera dels tres rals, El rei Lear i Ricard III.
El 1994 posa en escena a la Royal Opera House La Traviata, interpretada per Angela Gheorghiu. Per la seva tasca teatral ha guanyat diversos premis, incloent-hi un premi Laurence Olivier.
Debuta com a director de cinema el 1983 amb The Ploughman's Lunch, seguit per Laughterhouse, de 1984. En els anys següents treballa principalment per a la televisió, dirigint alguns telefilms, incloent Suddenly, Last Summer , adaptació televisiva de De sobte l'últim estiu de Tennessee Williams.
Torna a la direcció al cinema el 2001, dirigint Judi Dench a Iris, el 2004 dirigeix Bellesa prohibida mentre que el 2006 treballa amb Dench novament junta amb Cate Blanchett a Notes on a Scandal.
El 2008 va dirigir la pel·lícula Crònica d'un engany, amb Laura Linney, Liam Neeson i Antonio Banderas, rodada a Cernobbio, al Llac de Como.

## Filmografia
### Cinema

* The Ploughman's Lunch (1983)
* Laughterhouse (1984)
* Iris (2001)
* Bellesa prohibida (Stage Beauty) (2004)
* Notes on a Scandal (2006)
* Crònica d'un engany (The Other Man) (2008)
# Polydor Records

Polydor Records és una discogràfica amb seu al Regne Unit, filial de Universal Music Group. El seu estil és pop, rock i rhythm and blues en el qual es troben molts dels artistes del panorama pop britànic, com és el cas de Sophie Ellis-Bextor, Ronan Keating, Girls Aloud, Scissor Sisters, The Jam o Take That i artistes dels Estats Units, com Black Eyed Peas, Nelly Furtado o Eminem. També treballa amb artistes francesos com ara Louane, Guillaume Grand o Soprano.