OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Jaume de Frontanyà Vell

Sant Jaume de Frontanyà Vell és una obra del municipi de Sant Jaume de Frontanyà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Consisteix en les restes de l'antiga església preromànica de Sant Jaume de Frontanyà. En queden solament uns murs, rectangulars, arran de terra amb unes mides de 9,40 per 3 metres aproximadament. Dels vestigis s'abstreu que devia ésser una construcció massissa, amb unes parets molt gruixudes (1 m de gruix) i amb capçalera carrada. A ponent, les restes presenten un mur de pedra escairadada de difícil identificació. A migdia de l'església, sorprèn la presencia d'un mur que tanca un espai d'uns 6 metres.

## Història

La primera església de Sant Jaume de Frontanyà fou consagrada l'any 905 pel bisbe de la Seu d'Urgell Nantigís, i fou advocada a l'apòstol Sant Jaume. En l'acta de consagració s'esmenten els límits d'aquesta: Sant Vicenç de Castell de l'Areny, Santa Maria de Lillet, el serrat de Cosp, i la serralada de Montner, i també la riera de Merlès. La consagració de dita església fou presenciada, també, per Miró el Jove i Guifré II, ambdós fills de Guifré el Pelós, així com abats, sacerdots, clergues i laics que no s'esmenten particularment.
L'església fou abandonada a mitjans del segle xi, després de la construcció del nou temple corresponent al primer romànic. L'església de Sant Jaume tingué una preeminència sobre les seves veïnes: Sant Cristòfol de les Planes, Sant Esteve de Montner o Tubau, Santa Eugènia de Solls, Sant Llorenç Corrubí, Sant Julià de Cosp, Santa Magdalena de Malosa i Santa Maria d'Oms. A partir del segle xi començaren les donacions i la construcció d'una nova església que fou la seu de la comunitat agustina que s'hi va constituir.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Jaume de Frontanyà Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Rentadors de Can Pòlit

Els rentadors de Can Pòlit són una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Els rentadors de can Pòlit, situats sobre el mur del canal de can Guetes, tenen forma corba i estan integrats per un espai a l'aire lliure, el més llarg i quatre de coberts. La llargada total és d'uns 24 m, el rentador exterior fa 7,35m. L'amplada és d'uns 2m. Quatre pilars de formigó sustenten l'espai cobert dels quatre rentadors. Aquests coberts descansen sobre unes parets de totxo arrebossades, que es recolzen en unes bases de ciment i morter.

## Referències

* ↑ «Rentadors de Can Pòlit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Sansol

Sansol és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Occidental, dins la merindad d'Estella. Limita al nord amb Desojo, a l'est amb El Busto i Los Arcos i a l'oest amb Armañanzas i Torres del Río.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 127 | 124 | 123 | 123 | 125 | 120 | 113 | 110 | 113 | 123 | 119 |
| Fonts: Sansol i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Marransó

Marransó, o lo Marransó, és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Sapeira.
Està situat a l'esquerra del barranc d'Espills, a la part alta de la vall d'aquest barranc, en un dels contraforts septentrionals del Serrat de la Sarga. És al sud-oest de la Masia de Barravés i al sud-oest de los Pouets.
Li dona noma una antiga casa, actualment desapareguda (Marransó), mentre que el territori que depenia directament de la casa és el que es denomina amb article (lo Marransó).

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Wilton (Maine)

Wilton és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 4.123 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilton tenia 4.123 habitants, 1.667 habitatges, i 1.148 famílies. La densitat de població era de 38,6 habitants/km².
Dels 1.667 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.563 $ i la renda mediana per família de 42.679 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.175 $ mentre que les dones 20.300 $. La renda per capita de la població era de 17.702 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Francis Fox

Francis Fox (Brentford, 1675 -1738) va ser un diví anglès. Fox entrà a Saint Edmund Hall, Oxford, com un plebeu l'abril de 1698, després d'haver, segons Hearne, servit sis anys i mig del seu temps com a aprenent d'un guanter a Londres. Va prendre el grau de B.A. el 1701, i de MA el 1704. El 1705 va ser capellà del senyor alcalde, Sir Owen Buckingham, i pel que sembla en aquesta època va ser "comunament conegut com el pare de Fox". El bisbe Burnet el va nomenar rector de Boscombe, Wiltshire, el 1708, i el va ascendir llavors a la rectoria de Potterne el 1711. Va ser capellà de Lord Cadogan, i, a partir de 1713 fins a la seva mort, la prebenda de Salisbury. El 1726 el senyor canceller li va regalar la parròquia de St Mary's a Reading. Allí va morir el juliol de 1738.
Va ser, en tot cas, per a la major part de la seva vida, un whig fort, i el 1727 va predicar en el que es va anomenar la conferència llegint un sermó que va donar gran ofensa a diversos dels clergues que formaven l'audiència. Després es va repetir com un sermó de penal a Abingdon, es va publicar sota el títol de «la justícia, la misericòrdia i la fidelitat, el més important o els deures de la llei" (Mateu xxiii. 23). Es va considerar a subestimar l'eficàcia dels sagraments, i per depreciar indegudament el benefici de predicar contra els dissidents. Es van intercanviar cartes irades sobre ella entre Fox i el reverend Joseph Slade de St Laurence, Lectura, que finalment va publicar un sermó en resposta a aquesta, amb les lletres prefixades. Això, al seu torn, va ser atacat pel reverend Lancelot Carleton a 'Una Carta al reverend Jos. Slade'.

## Referències

* ↑ Leslie, Stephen. Dictionary of national biography (en anglès). New York Macmillan, 1885, p.117.
# Consorci de l'Àrea Metropolitana de Barcelona

El Consorci de l'Àrea Metropolitana de Barcelona (CAMB) és un consorci que aplega 36 municipis de la província de Barcelona al voltant de la ciutat homònima i que exerceix de govern metropolità tot i que només de part de l'àrea metropolitana de Barcelona.
Es va constituir el 2009. L'antic govern metropolità, Corporació Metropolitana de Barcelona, fou extingit el 1987 pel Govern de Catalunya presidit en aquella època per Jordi Pujol. Va ser reemplaçat pel Consell Metropolità de l'Àrea Metropolitana de Barcelona (CMAMB) després de l'aprovaciò de la Llei 31/2010, de l'Àrea Metropolitana de Barcelona.

## Vegeu també

* Àrea Metropolitana de Barcelona (territori)
* Àmbit Metropolità de Barcelona (territori)
* Corporació Metropolitana de Barcelona (administració)

## Referències

* 1 2 ORGANITZACIÓ TERRITORIAL. LLEI DE L'ÀREA METROPOLITANA DE BARCELONA Arxivat 2016-05-16 a Wayback Machine., Maria Xalabarder, 31 de desembre de 2010
* ↑ 3cat24, El Consorci de l'Àrea Metropolitana de Barcelona es constitueix sense llei pròpia.
* ↑ L'Àrea Metropolitana de Barcelona aprova el Consorci previ a la creació per llei d'un nou ens a 324 hores

## Enllaços externs

* Observatori de projectes i debats territorials de Catalunya. Organització territorial. Llei de l'Àrea Metropolitana de Barcelona Arxivat 2016-05-16 a Wayback Machine..
* L'àrea metropolitana de Barcelona: organització institucional i gestió de polítiques públiques al CCCB
# Sisbert

Sisbert o Sisebert fou arquebisbe metropolità de Toledo elegit després de la mort de Julià II de Toledo el 6 de març del 690 i fins al 693.
La insistència del rei Ègica en castigar a la família de Ervigi, va provocar l'hostilitat del clero encapçalat per Sisbert. El rei es va valer del clero de la Tarraconense, que li era favorable, i el va oposar al de la Cartaginesa, per imposar les seves decisions, el que perjudicava notablement la condició primada de Toledo.
Segurament cap al 692, Sisebert, i diversos nobles liderats per Sunifred, comte palatí, van tramar un complot per enderrocar al rei. Els conjurats pretenien assassinar al rei i a una sèrie de nobles de palau (Frogellis, Teodomir, Liuvila, Tecla i altres). Segurament Ègica va aconseguir sortir indemne de l'intent d'assassinat, i va poder traslladar-se molt aviat a algun altre lloc (segurament a Cesaraugusta). Els rebels van col·locar en el tron a Suniefred o Sunifred, que segurament va ser coronat per Sisbert. Però el rei va reunir les seves tropes, va tornar a la capital, i la va prendre.
Sisfred fou condemnat pel XVI Concili de Toledo (683) a perdre la seu i a la confiscació dels seus béns
# SATB

En música, SATB és un acrònim per a soprano, contralt, tenor i baix, on queden definits els tipus de veu presents en un cor per a interpretar una obra musical concreta. Les peces escrites per a SATB –que és la combinació més habitual, i utilitzada en la majoria d'himnes– pot ser cantat per cors mixtos (homes i dones), per cors d'homes i nens, o per quatre solistes.
Hi ha menys acord en relació a altres acrònims i abreviatures: Tr per a triple, Mz (o similar) per a mezzosoprano, Ba, Bar o Bari pel baríton, mentre C podria estar relacionat amb canto (la part més aguda), o amb contralt, veu referida a la dona cantant alto en oposició al contratenor (Ct). SCTB és molt habitual en els cors d'òpera italiana del Romanticisme on les "alto" són un grup de dones protagonistes en escena.
SATB div. (divisi, o dividit) denota que una o més d'una de les parts es subdivideixen en dues o més parts en algun moment de l'obra, generalment amb una redistribució vocal dels mateixos cantants. Un cor sol amb dos tipus de veu hauria de ser identificat com a SSAATTBB, llevat que siguin dos cors idèntics; en aquest cas, seria SATB/SATB. Els solistes són identificats amb lletres minúscules, p. ex. satb/SATB. En ambdós aquests casos un espai pot ser substituït per la barra (/). Els editors normalment inclouen aquestes descripcions en els seus catàlegs d'obres corals, tot i que sovint no es proporciona tota la informació; per exemple, ometent el terme "div.".

## Música antiga

En música antiga, particularment en la del Renaixement, l'ús dels termes soprano, alto, tenor i baix per les parts de veu no haurien de ser enteses en el sentit modern dels tipus de veus que cal utilitzar. Això és perquè en aquell temps molta de la música vocal a 4 veus posseeix un àmbit més estret, típic de la música vocal amb només homes, amb un contratenor en la part superior (soprano). La transposició descendent apropiada basada en el chiavette sempre hauria de estar considerada.

## Música instrumental

SATB també pot referir a conjunts de quatre instruments de la mateixa família, com saxòfons (soprano, alto, tenor i baríton) o flauta dolça. També, veus individuals en les parts contrapuntístiques de moltes composicions instrumentals, particularment en les fugues, com apareix a L'art de la fuga i Ofrena Musical de Bach, també pot incorporar l'acrònim SATB.

## Vegeu també

* Cor (música)
# Sandnæs

Sandnæs, era la granja nòrdica més gran de l'Assentament Occidental de la Groenlàndia medieval. De la mateixa manera que la ciutat noruega de Sandnes, el seu nom volia dir "cap sorrós" en nòrdic antic. Es va establir al voltant de l'any 1000 i fou abandonada a finals del segle XIV- Era situada al lloc conegut com a Kilaarsarfik sctualment, i el cap del fiord Ameralla al sud de l'actual península de Nuuk.
La granja estava ben situada i posseïa un gran pasturatge que permetia als seus propietaris mantenir amb èxit el bestiar, en comparació amb les cabres i ovelles a les altres granges de l'Assentament Occidental. També va incloure l'església de la zona. Tanmateix, les condicions a tota l'existència del lloc eren aparentment dures.
El lloc ha estat excavat, demostrant, entre altres coses, que els vikings continuaren comercialitzant amb el continent americà després del fracassat intent de colonització de Leif Ericson. Ha estat trobada una punta de fletxa similar a les de la cultura de Point Revenge dels nadius americans a Labrador al cementiri de Sandnæs. També hi ha evidències d'extracció de ferro al lloc.

## Referències

* 1 2 Miller, Barbara. "The History and Development of the Needle Case Arxivat 2012-09-13 a Wayback Machine.". Accessed 16 May 2012.
* ↑ Pronunciat Kilærsavik després de l'aprovació de l'autogovern en 1979.
* 1 2 Enghoff, Inge B. Meddelelser om Grønland: Man and Society 28: "Hunting, Fishing and Animal Husbandry at the Farm Beneath the Sand, Western Greenland". Museum Tusculanum Press, 2003.
* ↑ Buckland, P.C. & al. "Bioarchæological and Climatological Evidence for the Fate of the Norse Farmers in Medieval Greenland". Antiquity 70 (1996), 88–96. Accessed 16 May 2012.
* ↑ Guðrún, Anna & al. Sailing West to Vinland. "Archaeological finds in Greenland Arxivat 2016-04-01 a Wayback Machine.". Accessed 16 May 2012.
* ↑ Smithsonian Museum of Natural History. The Viking Voyage. "Markland and Helluland: Archaeology". Accessed 16 May 2012.
* ↑ Nielsen, Niels. Meddelelser om Grønland: "Evidence of iron extraction at Sandnes, in Greenland's west settlement". C.A. Reitzel (Copenhagen), 1936.
# Menan

Menan és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 707 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Menan tenia 707 habitants, 220 habitatges, i 187 famílies. La densitat de població era de 287,3 habitants/km².
Dels 220 habitatges en un 44,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,7% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 15% no eren unitats familiars. En l'11,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,51.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,1% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.406 $ i la renda mediana per família de 40.357 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.531 $ mentre que les dones 21.750 $. La renda per capita de la població era de 13.464 $. Aproximadament el 7,3% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Menan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Menan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Émile Masson (ciclista 1915)

Émile Masson (Hollogne-aux-Pierres, Grâce-Hollogne, província de Lieja, 1 de setembre de 1915 - 2 de gener de 2011) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1935 i 1952. Era fill del també ciclista Émile Masson.
Durant la seva carrera aconseguí 13 victòries, destacant una Fletxa Valona, una París-Roubaix, una Bordeus-París i una etapa al Tour de França de 1938.
En retirar-se del ciclisme passà a fer de periodista pels diaris Les Sports i La Vallonie. També va presidir l'organització de la Lieja-Bastogne-Lieja.

## Palmarès

* 1935
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 1937
** 1r a la Beringen-Koersel
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1938
** 1r a la Fletxa Valona
** 1r a la Brussel·les-Hozémont
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1939
** 1r a la París-Roubaix
** 1r a la Stal-Koersel
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 1946
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r a la Bordeus-París
* 1947
** Campió de Bèlgica en ruta
* 1949
** 1r a la Lieja-St Hubert
* 1950
** 1r a Lieja

### Resultats al Tour de França

* 1938. 34è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ Emile Masson est décédé a velochrono.fr (3 de gener de 2011) (francès)

## Enllaços externs

* Palmarès i biografia d'Émile Masson (italià)
# Font del mas Sovelles

La font del mas Sovelles, mas antigament citat amb la grafia Sobeies, és una font al terme municipal de la Vall de Bianya (Garrotxa) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La majoria de les masies importants de la Vall de Bianya estan ubicades a l'obaga, sota la serra de Sant Miquel del Mont, lloc on les deus proporcionaven aigua als masos durant tot l'any. Una de les més abundoses és, encara avui, la de Socarrats. Va ser construïda per Simon Socarrants l'any 1735, coincidint amb les grans obres de remodelació del mas i de l'església de Sant Andreu. La inscripció en pedra diu:

## Notes

* ↑ «Antiga font del Mas Sobeies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].

## Enllaços externs

* http://lagarrotxa.net/geografia/la-vall-de-bianya/mas-sovelles/ Arxivat 2016-10-30 a Wayback Machine.
# Consorci de la Ribera

El Consorci de la Ribera és consorci format per les mancomunitats Intermunicipal de la Ribera Baixa i la de la Ribera Alta. El consorci presta serveis comuns per ambdues comarques tal com:
* L'Agència Energètica de la Ribera
* El Pacte Territorial per a l'Ocupació a la Ribera (PATER): un organisme autònom de caràcter local creat el 26 de juliol de 2004. Té personalitat jurídica pròpia. Les seues finalitats són el disseny i promoció d'accions per a la creació d'ocupació, la inserció sociolaboral i el desenvolupament econòmic de la Ribera així com el consell en les polítiques d'infraestructures i ordenació del territori, la política agrària, comercial i industrial. Hi participen les mancomunitats, i els organismes patronals (CEV, Fedalcis, i l'Associació Empresarial d'Alzira) i sindicals (CCOO i UGT).
* Riberaturisme: un ens autònom de promoció del turisme, format per diverses institucions, tant públiques com privades: Consorci de la Ribera, Mancomunitat de la Ribera Alta, Mancomunitat de la Ribera Baixa, Cambra de Comerç de València, Confederació Empresarial Valenciana (CEV), Federació d'Agrupacions Locals de Comerç, Indústria i Serveis de les Riberes (Fedalcis), Associació Empresarial d'Hoteleria de Cullera i la seua Comarca, Associació Empresarial d'Alzira.
* El condicionament de rius i barrancs i projectes de millora ambiental i paisatgística.

## Presidents

* Francesc Signes i Núñez (1996-2001)
* Matilde Ferrà Perelló (2001-2003)
* Joaquín Martín (2003-2007)
* Rosa Sebastià (2007 - 2011)
* Cristóbal García (2011-2015)
* Txema Peláez (2015-)

## Referències

* ↑ Presidència del MANRA
* ↑ «Web de l'Agència Energètica de la Ribera». Arxivat de l'original el 2017-09-28. [Consulta: 18 març 2017].
* ↑ Web del PATER
* ↑ Web de Riberaturisme
* ↑ La Ribera participa en un projecte internacional per a formar a voluntaris davant les catàstrofes naturals, riberabaixainfo, 31 de maig de 2015
# Sisar

Sisar fou una població medieval del Kurdistan, situada entre Hamadan, Dinawar i l'Azerbaidjan, a la ruta entre Dinawar i Maragha a 3 etapes al nord de la primera.
La zona eren terres de pastura sota el califat abbàssida d'al-Mahdi (775-785) que es van omplir de delinqüents fins que el califa va autoritzar la construcció d'una població que va formar un districte amb terres dels districtes de Dinawar i de Barza (i el cantó de Khanidjar que no se sap d'on procedia). Harun ar-Raixid hi va establir una guarnició. Fou escenari tot seguit de lluites entre Mura al-Rudayni al-Idjli i els kharigites d'Ithman al-Awdi. Al-Mamun en va donar el govern a Humam ibn Hani al-Abdi. Ja no apareix esmentada al segle xiv quan comença a aparèixer la població de Sinna (Sina, Sena o Sinne) moderna Sanandaj. En la campanya del 1630, l'otomà Khusrew Pasha va destruir Hasanabad que havia estat la capital dels príncep d'Ardalan i Sinna fou la seva nova capital on ja estaven establerts el 1642 quan Tavernier va visitar la seva cort.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, IX, 709 i 710
# SATA Internacional

El Servei de Transport Aeri Açorià PE (SATA) és una companyia aèria de la Regió autònoma de les Açores, amb seu a Ponta Delgada. Inclou les empreses SATA Air Açores i Azores Airlines.
El seu president és Luís Rodrigues. En el plànol internacional, realitza vols cap a Madeira i destinacions a Europa i Amèrica del Nord.

## Enllaços externs

* SATA Internacional - Lloc web oficial
* Fotos de la SATA Arxivat 2007-10-23 a Wayback Machine.
# Enérguia (empresa)

La Corporació Espacial i Coets Enérguia S.P. Koroliov (oficialment en rus: Раке́тно-косми́ческая корпора́ция «Эне́ргия» и́мени С.П. Королёва, Raketno-kosmítxeskaia korporàtsia “Enérguia” ímeni S.P. Koroliova), també coneguda com a RSC Enérguia (РКК «Эне́ргия», RKK “Enérguia”), és una empresa russa fabricant de components de naus i estacions espacials. L'empresa és la principal desenvolupadora i contractista del programa de vol espacial tripulat rus; també és propietari majoritari de Sea Launch. El seu nom deriva de Serguei Koroliov, el primer cap de la seva oficina de disseny, i la paraula russa d'energia.

## Referències

* ↑ «Business briefs». Arxivat de l'original el 12 novembre 2010. [Consulta: 10 novembre 2010].

## Vegeu també

* Enérguia

## Enllaços externs

* Enérguia - Lloc web oficial (anglès)
* Rocket and space corporation Energia (1946-1996). The book for the 50th anniversary of the enterprise
* The history of RSC Energia, from 1946 to 2011. Three volumes in electronic form.
* RSC Energia museum Arxivat 2018-06-19 a Wayback Machine.
# Sandnes (Finnmark)

Sandnes és una vila que pertany administrativament al municipi de Sør-Varanger, al comtat noruec de Finnmark. No hi ha dades de població ni de superfície. El poble compta amb una escola d'educació primària. També gaudeix d'un club d'esport local, on s'hi practica l'esquí i esports d'hivern.

## Referències

* ↑ «Nuclis urbans. Població i superfície dels municipis» (en noruec). Statistisk sentralbyrå, 01-01-2013.