OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johnny Van Zant

John Roy "Johnny" Van Zant (Jacksonville, 27 de febrer de 1960) és un dels membres actuals de la banda de southern rock Lynyrd Skynyrd. És el germà petit de Ronnie Van Zant, membre cofundador i ex-cantant de Lynyrd Skynyrd, i Donnie Van Zant, fundador del grup .38 Special.

## Biografia

Van Zant va començar en la banda The Austin Nickels Band durant els anys setanta. Posteriorment van canviar el nom per The Johnny Van Zant Band llançant el primer àlbum titulat No More Dirty Deals l'any 1980. Van publicar tres treballs més fins al 1985 però llavors decidí realitzar un descans del món de la música. Retornà per liderar la reunificació de la banda Lynyrd Skynyrd, que s'havia desfet l'any 1977 després de la mort de tres dels músics en un accident aeri, entre els quals s'hi trobava el seu germà Ronnie. Des de llavors ha seguit lligat a aquest grup, tot i que també va llançar un àlbum en solitari el 1990. Esporàdicament també va enregistrar algunes cançons i actuacions junt al seu germà Donnie amb el nom Van Zant a partir del 1998.
És un gran seguidor de l'equip de futbol americà Jacksonville Jaguars, i fins i tot, va enregistrar un vídeo amb la resta de membres de Lynyrd Skynyrd que s'emet en les pantalles de l'estadi EverBank Field, on juguen els Jaguars com a equip local.

## Discografia

| Any | Àlbum | Banda |
| 1980 | No More Dirty Deals | Solitari |
| 1981 | Round Two | Solitari |
| 1982 | The Last of the Wild Ones | Solitari |
| 1985 | Van Zant | Van Zant |
| 1990 | Brickyard Road | Solitari |
| 1991 | Lynyrd Skynyrd 1991 | Lynyrd Skynyrd |
| 1993 | The Last Rebel | Lynyrd Skynyrd |
| 1997 | Twenty | Lynyrd Skynyrd |
| 1998 | Edge of Forever | Lynyrd Skynyrd |
| 1998 | Brother to Brother | Van Zant |
| 2001 | Van Zant II | Van Zant |
| 2003 | Vicious Cycle | Lynyrd Skynyrd |
| 2005 | Get Right with the Man | Van Zant |
| 2007 | My Kind Of Country | Van Zant |
| 2009 | God & Guns | Lynyrd Skynyrd |
| 2012 | Last of a Dying Breed | Lynyrd Skynyrd |

## Referències

* ↑ «Lynyrd Skynyrd» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 03-07-2023. [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ «Johnny Van Zant Band» (en anglès). Puresouthernrock.com. [Consulta: 5 agost 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial de Lynyrd Skynyrd (anglès)
* Web oficial de The Van Zants Arxivat 2007-01-13 a Wayback Machine. (anglès)
# Johnny Tarradellas

Johnny Tarradellas (Joan Tarradellas Giménez, Barcelona, 9 d'agost de 1958) és un músic català d'ètnia gitana. Es va criar al carrer de la Cera, al barri del Raval.
El 1966, amb només vuit anys, va gravar el seu primer disc amb Andrés Batista per la discogràfica Belter. El 1971, amb 11 anys, va fundar el grup Los Calós amb els seus amics Ramoncito Giménez, Joan Ximénes el Petitet i Rafalet Laceras. Cap el 1977 el grup canviaria el nom pel de Tobago, amb el que gravarien dos elapés, Rumbamanía (1978) i Piña Colada (1980). Durant aquells anys també va col·laborar amb altres artistes de la rumba catalana com Los Amaya i El Chacho, amb qui va gravar el seu èxit Usted abusó (Ariola, 1978).
Entre 1980 i 1992 va treballar amb Peret. Quan aquest va deixar la música per dedicar-se a la religió, ell i Peret Reyes van fundar el duo Chipén. El 2000 va col·laborar al disc col·lectiu Som la rumba. i el 2006 fou nominat a la millor música als V Premis Barcelona de Cinema pel seu treball a pel·lícula El triunfo, que li va valer també la Bisnaga de Plata a la millor música del Festival de Màlaga.

## Discografia
### Amb Chipén

* Rumbamanía (1978)
* Piña Colada (1980)
* Volao (1984)
* Peret & Johnny, Johnny & Peret (1989)
* Verdad (1990)

### Bandes sonores

* El triunfo (2006)
* Down n'hi do (2018)

## Referències

* ↑ Johnny Tarradellas: “La rumba catalana s'està perdent”, entrevista a RAC1, 10 de setembre de 2018
* ↑ Honors a Johnny Tarradellas a enderrock.cat, 2 de desembre de 2016
* ↑ Johnny Tarradellas a bbop.eu
* ↑ 'El triunfo' a Rumbàlia, enderrock.cat, 4 d'octubre de 2012
* ↑ Palmarés de la 9ª edición del Festival de Málaga, El Mundo, 25 de març de 2006
# Jorxey

Jorxey és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 91 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Jorxey era de 91 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. 36 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 35 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Jorxey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 34 eren actives i 14 eren inactives. De les 34 persones actives 30 estaven ocupades (16 homes i 14 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Jorxey hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 360 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Jorxey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Jorxey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Joaquim Salvi Mas

Joaquim Salvi Mas és un enginyer i professor català, elegit rector de la Universitat de Girona el 2017. Llicenciat en informàtica per la Universitat Politècnica de Catalunya i doctor en Enginyeria Industrial -Premi Extraordinari d'Enginyeria- per la Universitat de Girona. Catedràtic d'Universitat del Departament d'Arquitectura i Tecnologia de Computadors i Investigador del grup de recerca en Visió per Computador i Robòtica, VICOROB de la Universitat de Girona. Professor visitant del Ocean Systems Lab de la Universitat de Heriot-Watt (UK). Investigador principal de diversos projectes de recerca competitius i de transferència de tecnologia a nivell nacional i europeu en visió per computador i robòtica submarina.
Ha sigut soci fundador de les empreses AQSense i BonesNotes. Ha estat el director de l'Escola Politècnica Superior de la Universitat de Girona des del 2011 fins al 2017. Va ser escollit rector de la Universitat de Girona el 30 de novembre de 2017.

## Referències

* ↑ «Quim Salvi, proclamat nou rector de la UdG». Diari de Girona, 30-11-2017.
# Jordan Pickford

Jordan Pickford (Washington, Tyne and Wear, 7 de març de 1994) és un futbolista britànic que juga com a porter amb l'Everton FC de la Premier League anglesa. És internacional amb la selecció anglesa.

## Internacional

Després de jugar sis partits amb la selecció d'Anglaterra sub-16, la sub-17, la sub-18, sub-19, sub-20 i la sub-21, finalment el 10 de novembre de 2017 debutà amb la selecció absoluta en un partit amistós contra la selecció alemanya que va acabar amb un resultat d'empat a zero.

## Clubs

| Club | País | Any | Partits | Gols |
| Sunderland | Anglaterra | 2011-2017 | 0 | 0 |
| Darlington | Anglaterra | 2012 | 17 | 0 |
| Alfreton Town | Anglaterra | 2013 | 12 | 0 |
| Burton Albion | Anglaterra | 2013 | 13 | 0 |
| Carlisle United | Anglaterra | 2014 | 18 | 0 |
| Bradford City | Anglaterra | 2014 - 2015 | 34 | 0 |
| Preston North End | Anglaterra | 2015 - 2016 | 27 | 0 |
| Everton FC | Anglaterra | Des del 2017 - present | 46 | 0 |

## Referències

* ↑ Ruben Loftus-Cheek and Jordan Pickford head ‘real positives' for England

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a footballdatabase
* Fitxa del jugador a eu-football
Jordan Pickford amb la selecció anglesa - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol 2018
1 Pickford •
2 Walker •
3 Rose •
4 Dier •
5 Stones •
6 Maguire •
7 Lingard •
8 Henderson •
9 Kane  •
10 Sterling •
11 Vardy •
12 Trippier •
13 Butland •
14 Welbeck •
15 Cahill •
16 Jones •
17 Delph •
18 Young •
19 Rashford •
20 Alli •
21 Loftus-Cheek •
22 Alexander-Arnold •
23 Pope •
Entrenador: Southgate
Selecció de futbol d'Anglaterra – Eurocopa 2020
1 Pickford •
2 Walker •
3 Shaw •
4 Rice •
5 Stones •
6 Maguire •
7 J. Henderson •
8 Lallana •
9 Kane  •
10 Sterling •
11 Rashford •
12 Trippier •
13 D. Henderson (primer partit) / Ramsdale (partits restants) •
14 Phillips •
15 Mings •
16 Coady •
17 Sancho •
18 Calvert-Lewin •
19 Mount •
20 Foden •
21 Chilwell •
22 White •
23 Johnstone •
24 James •
25 Saka •
26 Bellingham •
Entrenador: Southgate
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol 2022
1 Pickford •
2 Walker •
3 Shaw •
4 Rice •
5 Stones •
6 Maguire •
7 Grealish •
8 Henderson •
9 Kane  •
10 Sterling •
11 Rashford •
12 Trippier •
13 Pope •
14 Phillips •
15 Dier •
16 Coady •
17 Saka •
18 Alexander-Arnold •
19 Mount •
20 Foden •
21 White •
22 Bellingham •
23 Ramsdale •
24 Wilson •
25 Maddison •
26 Gallagher •
Entrenador: Southgate
Selecció de futbol d'Anglaterra – Eurocopa 2024
1 Pickford •
2 Walker •
3 Shaw •
4 Rice •
5 Stones •
6 Guéhi •
7 Saka •
8 Alexander-Arnold •
9 Kane  •
10 Bellingham •
11 Foden •
12 Trippier •
13 Ramsdale •
14 Konsa •
15 Dunk •
16 Gallagher •
17 Toney •
18 Gordon •
19 Watkins •
20 Bowen •
21 Eze •
22 Gomez •
23 Henderson •
24 Palmer •
25 Wharton •
26 Mainoo •
Entrenador: Southgate :
# Joan Busquets i Queralt

Joan Busquets i Queralt (Valls, 1909 - Tarragona, 1940) va ser un sindicalista i polític anarquista català.
Membre del Sindicat Agrícola de Valls, amb la proclamació de la Segona República el 1931 es va incorporar al Sindicat de Treballadors del Camp, vinculat a la Confederació Nacional del Treball (CNT). Va presidir la Societat Agrícola local fins ben entrada la Guerra Civil, el 1938. Va ser regidor de Valls durant el conflicte. Va desenvolupar una intensa tasca en la formació de la cooperativa agrícola local que va permetre mantenir les terres productives i dignificar el treball dels camperols locals. Gairebé al final de la guerra va ser cridat a files, i fou detingut per les tropes franquistes a Cardona.
Denunciat per tretze veïns de la localitat, entre els quals es trobaven l'alcalde nomenat per la tropes ocupants, membres de falange i propietaris de terres que se sentien perjudicats per la cooperativa local, sis d'ells van mantenir que Joan Busquets havia participat en el comitè antifeixista de Valls que hi havia comesa diversos crims en la rereguarda republicana. A pesar que els sis denunciants van ser declarats perjurs pel mateix consell de guerra que ho va jutjar, va ser condemnat a mort i executat a Tarragona. Els perjurs mai van ser jutjats.

## Bibliografia

* Gavaldá, Antoni. Joan Busquets Queralt afusellat. La repressíó franquista a Valls. Tarragona: El Medol, 2005. ISBN 84-96294-00-5.

## Referències

* Martínez de Sas, María Teresa; Pagès i Blanch, Pelai. Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Barcelona: Universidad de Barcelona / Abadía de Monserrat, 2000, p. 278. ISBN 84-8338-227-X.
* VV.AA. «Recensió: Joan Busquets Queralt afusellat. La repressió franquista a Valls». A Carn! Publicación electrónica de historia militar catalana, 2007. pàgina, 7.
# Josep Fernández i Puig

Josep Fernández i Puig (Barcelona, 1899 - ?) fou un periodista i home de negocis català. Durant els anys de la Segona República Espanyola va militar a Acció Catalana i després a Esquerra Republicana de Catalunya, treballant com a funcionari de l'ajuntament de Barcelona i com a cap de redacció del periòdic L'Opinió.
Poc abans d'esclatar la guerra civil espanyola es va integrar en el Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC). En acabar la guerra es va exiliar a Casablanca (Marroc) i d'allí marxà cap a Mèxic, on va intentar muntar una empresa de conserves de peix.

## Referències

* ↑ María Teresa Martínez de Sas i Pelai Pagès. Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans. Universitat de Barcelona-Publicacions de l'Abadia de Montserrat, p. 549.
* ↑ Riera i Llorca, Vicenç. Els exiliats catalans a Mèxic. Barcelona: Editorial Curial, 1994, p. 268.
# Josep Feliu i Ferrusola

Josep Feliu i Ferrusola fou un professor de música de la segona meitat del segle xix.
Va néixer a Girona el 16 de març de 1862 i amb 11 anys va marxar amb la seva família a Barcelona, on va ingressar a la capella de música de la catedral sent alumne del mestre Josep Marraco. Va cursar la carrera de Piano al Conservatori Superior de Música del Liceu, sent alumne del mestre Rodoreda.
Anys més tard va tornar a Girona on va començar la creació d'una banda musical i d'una escola municipal de música, però cap dels dos projectes van arribar a prosperar.
La data i el lloc de la seva mort són desconeguts.

## Referències

* ↑ Civil i Castellví, F. El fet musical a les comarques gironines en el lapse de temps 1800-1936. Girona: Caja de Pensiones para la Vejez y de Ahorros de Cataluña y Baleares, 1970.
* ↑ Rifé i Santaló, Jordi. Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Vol. 5. Madrid: SGAE, 1999, p. 18. ISBN 84-8084-308-3.
# Josep Mir i Marcet

* Per a altres significats, vegeu «Josep Mir».
Josep Mir i Marcet (Sabadell, 10 de març de 1858 - 20 d'octubre de 1926) fou un metge i regidor de Sabadell.

## Biografia

Va néixer a Sabadell en el si d'una família humil de treballadors tèxtils. El doctor Mir va exercir de barber durant 15 anys. Es llicencià en medicina l'any 1883 per la Universitat de Barcelona. Va fundar la Lliga d'Higiene Escolar de Sabadell i va cofundar els serveis de Maternologia i Puericultura de la ciutat. Durant 40 anys va exercir de metge a l'Hospital i Casa de Beneficència de Sabadell. Va presidir l'Acadèmia Catòlica en dos períodes, el 1887-1888 i el 1905-1906. Va ser regidor de l'Ajuntament de Sabadell. Va escriure diversos opuscles sobre qüestions mèdiques, d'entre els quals destaca: "Un nou establiment de beneficència", projecte de creació d'un sanatori popular per a malalties infeccioses al paratge del Taulí, que va ser realitat el 1908.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer del Metge Mir». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 3 juny 2016].
# Josep Maria Baiges i Jansà

Josep Maria Baiges i Jansà (Riudoms, 1924 - Reus, 1991) fou un dibuixant, artista i compositor de sardanes català. Nascut a Riudoms, va viure la major part de la seva vida a Reus.
Va estudiar a Riudoms i després a Barcelona. Va fer oposicions a telègrafs i va guanyar la plaça de Reus i aviat s'hi va traslladar a viure esdevenint un gran reusenc sense renunciar a Riudoms. Són molt conegudes les seves caricatures de quasi tots els personatges de la ciutat. Va exposar les seves obres de pintura a la Llotja, la Caixa d'Estalvis de Tarragona, la Caixa, Centre de Lectura i la Galeria Anquin's a Reus, i la Torre Vella de Salou i va decorar molts locals de reusencs. Com a músic va destacar en la composició de sardanes, la més coneguda de les quals és Peret Ganxet que és quasi un himne reusenc. Va compondre també altres obres, com ara una comèdia musical en un acte i caramelles. Va formar part de diferents orquestrines com a bateria i també com a cantant. A la radio (Radio Reus) va dirigir el programa Néixer una cançó on cada setmana presentava una nova cançó. Als darrers anys va obrir un estudi a un carrer proper al Passeig de Prim i es va dedicar principalment a la decoració.
El seu fill, Josep Baiges va organitzar fa poc (2013) una exposició de les seves caricatures, i n'ha editat un catàleg.
La ciutat de Reus li ha dedicat un carrer.

## Referències

* 1 2 3 Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cosserània, 2010, p. 78. ISBN 9788497916929.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 78.
* ↑ «Josep Maria Baiges i Jansà: un artista polifacètic». ReusDiari.cat. [Consulta: 4-VI-2015].
* ↑ «Josep Maria Baiges i Jansà». Catàleg Argus. [Consulta: 4-VI-2015].
# Joan de Sant Boi

Joan de Sant Boi (segle XII - 9 d'agost de 1206) va ser un sacerdot vinculat amb la Seu de Tarragona.
Era canonge de la catedral tarragonina el 1155 i havia de ser un personatge força destacat, ja que consta com a secretari de l'arquebisbe Bernat Tort des de temps anteriors. Va ser el primer cambrer de la ciutat de Reus. L'arquebisbe de Tarragona era senyor de Reus i havia donat dos terços del govern de la ciutat al castlà, fins que el 1159 va cedir la senyoria a la cambreria de la catedral, i va nomenar un cambrer, iniciant-se així la duplicitat de la senyoria sobre la vila de Reus en la qual el cambrer tenia un terç i a més l'alta i baixa jurisdicció i el mer i mixt imperi, i la totalitat del seu terme parroquial. De fet, la primera notícia coneguda de Joan de Sant Boi com a cambrer és datada el 1173, però el nomenament es va fer el 1159. L'historiador reusenc Andreu de Bofarull sospita de l'existència d'un cambrer anterior, nomenat el 1159, del qual se'n desconeixeria el nom. El 1183 el seu nom consta en una butlla del Papa Luci III on es citen totes les possessions de l'església de Tarragona, vinculant-lo a Reus. El 1186 va signar una carta de població a favor dels veïns de la vila, tres anys després de la atorgada pel castlà Bernat de Bell-lloc.
Joan de Sant Boi va ser cambrer de Reus fins al 1193, any en què va passar a ocupar la Pabordia de la seu de Tarragona, càrrec que va ocupar fins al 1199. El va substituir en la cambreria de Reus Berenguer de Castellet. Mentre era paborde va ocupar provisionalment la mitra tarragonina dues vegades, per la mort dels titulars. També va rebre de mans del rei Alfons I la missió de repoblar i crear un monestir a Escornalbou, del que en va ser prior fins a la seva mort, i va propiciar el repoblament del terme. Quan va deixar la Pabordia, Joan de Sant Boi va dedicar la seva atenció al monestir d'Escornalbou. Va morir el 9 d'agost de 1206.

## Referències

* 1 2 Gort, Ezequiel. Els senyors feudals de Reus. Reus: Carrutxa, 1989, p. 15-16.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. 1a. ed. Reus: Imprenta y librería de Pedro Sabater, 1845, p. 177.
# Joan de Safont i de Ferrer

Joan de Safont i de Ferrer (Besalú, Garrotxa, 15 de juliol de 1789 - Barcelona, 23 de febrer de 1847) fou un abat benedictí del monestir de Sant Pau del Camp, historiador i filòsof.
Va néixer a Casa de l'Abat Sa Font de Besalú, fill de Joan Francesc de Çafont-Cella i Pou donzell de Besalú i de Maria-Antònia de Ferrer-Adroher i Ribes també de Besalú. Net de Francisco de Çafont i Cella, donzell de Besalú i de Isabel Pou i de Jaume Ferrer i Adroher, ciutadà honrat i Teresa Ribes.
Catedràtic de filosofia al Col·legi de Sant Pau del Camp fins a l'exclaustració de 1835. Exclaustrat, fou professor i divulgador de les ciències físiques. Organitzà un notable museu i una biblioteca. Dins dels seus treballs d'home estudiós i encuriosit per tot el que l'envoltava, destaca per la seva raresa l'esfera copernicana el·líptica que va construir amb la col·laboració de Francesc Arau i Sapons, l'any 1835.

## Referències

* ↑ «Arxiu Parroquial de Sant Vicenç de Besalú.Baptismes 1782-1802.pàg.182». Arxiu Diocesà de Girona, 17-07-1789. [Consulta: 27 juny 2019].
* ↑ «Registre de Defuncions.1847.Llibre 1.Registre núm.744». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 23-02-1847. [Consulta: 27 juny 2019].
* ↑ «Dispensa per quart grau de consanguinitat núm.3025.». Arxiu Diocesà de Girona, 1776. [Consulta: 27 juny 2019].
# Julia et Titia

La lex Julia et Titia va ser una llei establerta l'any 31 aC per August, quan eren cònsols Gai Censorí Octavià i Marc Tici el Jove.
Aquesta llei donava poder als governadors o praeses provincials pel nomenament de tutors per les dones i els menors o incapacitats que no en tenien, ja que la llei Atilia no estenia el nomenament de tutors a les províncies, i a Roma aquest poder el tenia el pretor urbà). Alguns erudits pensen que hi hauria una llei anterior (Titia de tutoribus) datada el 315 aC (o el 227 aC) i obra del tribú de la plebs Quint Tici, i una altra del temps d'August. La primera tractaria sobre la tutoria, però no a les províncies.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 96 [Consulta: 28 abril 2022].
# Jocelyn Pook

Jocelyn Pook (Birmingham, 14 de febrer de 1960) és una violista, pianista i compositora britànica.

## Biografia

Pook va estudiar viola en el Guildhall School of Music and Drama a Londres. Durant la seva carrera ha col·laborat amb diversos artistes de trajectòria internacional com ho son Peter Gabriel, Massive Attack, Nick Cave, Laurie Anderson, Ryuichi Sakamoto o PJ Harvey. En els seus projectes ha experimentat amb una àmplia varietat de gèneres, fet que la dota d'una gran versatilitat i originalitat musical.
Pook ha compost música per a teatre, televisió i cinema. Va debutar amb la banda sonora del film de Stanley Kubrick Eyes Wide Shut (1999), que li va suposar nominacions als premis Chicago Film Award i als Golden Globe. Des d'aquest moment va continuar amb la composició de música per a pel·lícules: Gangs of Nova York (2002) de Martin Scorsese, Habitació a Roma (2010) dirigida per Julio Medem, o King Charles III (2017) de Rupert Goold, adaptació a pel·lícula de televisió de l'obra de teatre amb un text de Mike Bartlett, amb la qual va obtenir el BAFTA 2018 de la British Academy Television Craft Awards a la Millor Banda Sonora Original. També, l'any 2008 va obternir un Premi Laurence Olivier per l'adaptació teatral de St. Joan per al National Theatre of Great Britain i dos British Composer Award.
Amb l'agrupació musical "The Jocelyn Pook Ensemble" fa una proposta musical inclassificable i eclèctica, en la qual fusiona diversos instruments de corda i cant amb sons tradicionals de diferents cultures. En el seu repertori s'inclouen cançons de l'àlbum Untold Things (2001), així com una selecció de les seves millors composicions per a bandes sonores.

## Referències

* ↑ «Jocelyn Pook» (en anglès). BBC. [Consulta: 2 febrer 2019].
* 1 2 3 «Jocelyn Pook» (en anglès). Music Sales Classical. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 febrer 2019].
* 1 2 3 «Jocelyn Pook». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona. [Consulta: 1r febrer 2019].
* ↑ «Jocelyn Pook» (en anglès). National Theatre of Sctotland. Arxivat de l'original el 3 de febrer de 2019. [Consulta: 2 febrer 2019].