OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thalassoma lutescens

Thalassoma lutescens és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.
Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.
Es troba des de Sri Lanka fins al sud del Japó, les Hawaii i el sud-est d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Thalassoma rueppellii

Thalassoma rueppellii és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Klunzinger, C. B. 1871. Synopsis der Fische des Rothen Meeres. II. Theil. Verh. K.-K. Zool.-Bot. Ges. Viena, v. 21: 441-688.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Echidna nocturna

Echidna nocturna és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 71 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf de Califòrnia fins al Perú, incloent-hi les Illes Galápagos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kê Morabeza

El Grupo Desportivo Kê Morabeza és un club de futbol de l'illa de São Tomé, a São Tomé i Príncipe. L'equip té la seva base a la localitat de Bela Vista, al districte de Lobata i des de 2013 està fora de la competició juntament amb tres altres clubs.
Fins 2012 el club s'anomenava Grupo Desportivo Vitória Bela Vista. Una vegada s'havia anomenat Vitória, però mai ha estat predominantment afiliat al club portuguès Vitória FC de Setúbal.
El club va jugar en la segona divisió, i en 2001 va quedar el vuitè, en 2002/03 va quedar cinquè. El club mai va guanyar la promoció per ascendir a la Primera Divisió.
En 2012 va canviar el nom a Kě Morabeza, nom que vol dir "hospitalitat". Va quedar entre les dues primeres posicions en la Segona Divisió regional en 2014. Va pujar a Primera Divisió en 2015 i sota el nom actual va ser relegat a la Segona Divisió el 2016. Al setembre de 2017,el club va patir, ja que estaven dins de la zona de descens de Segona Divisió i en la següent temporada participarà en la Tercera Divisió.

## Referències

* ↑ São Tomé e Príncipe 2014 José Batalha & RSSSF.com
* ↑ São Tomé and Príncipe 2001 José Batalha & RSSSF.com
* ↑ São Tomé and Príncipe 2002/03 Arxivat October 25, 2012, a Wayback Machine. José Batalha & RSSSF.com
* ↑ São Tomé e Príncipe 2004 José Batalha & RSSSF.com
* ↑ São Tomé e Príncipe 2006/07 José Batalha & RSSSF.com
* ↑ São Tomé e Príncipe 2009/10 Arxivat October 25, 2012, a Wayback Machine. José Batalha & RSSSF.com
* ↑ «2014 Santomean Football Championships». RSSSF.
# Roca Roja (la Llacuna)

La Roca Roja és un conjunt d'art rupestre protegit com Patrimoni de la Humanitat en el conjunt de l'Art rupestre de l'arc mediterrani de la península Ibèrica. Són dos abrics en una cinglera situada al barranc de Valldeserves, al final de la Plana d'Ancosa, en el terme municipal de la Llacuna (Anoia), tocant a Querol.
El conjunt rupestre està format per les representacions pictòriques distribuïdes en dos abrics afrontats. El primer (Abric I) és format per dues concavitats d'uns 2,50 m d'amplada i una fondària mitjana d'1,70 m, mentre l'altura varia notablement. En la primera d'aquestes concavitats es localitza una figura, que podria correspondre a una cérvola, i en la segona concavitat n'hi ha quatre corresponents a un boc i restes. Una d'aquestes restes podria correspondre a una petita figura humana d'arquer.
A pocs metres a la dreta de l'abric I hi ha una cavitat de dimensions superiors (Abric II). Presenta una amplada de 7 m, una fondària de 2,70 m i uns 5 m d'altura. L'abric mostra una plataforma d'1,50 m d'altura per sobre la base del cingle. En aquest abric II es localitzen quatre figures, corresponents a un boc i restes.
L'estil de les figures identificables és naturalista i esquemàtic de tendència naturalista. Quan el color de les pictografies va del negrós-gris fosc al castany-vermellós.
La cronologia és aproximada. L'estil naturalista-estilitzat podria tenir els seus orígens en l'Epipaleolític i arriba fins al Bronze Antic. Quant a l'esquemàtic tindria el seu origen en el neolític i es perllongaria fins a l'edat del ferro. En la mateixa cinglera hi ha el jaciment arqueològic de la cova de Valldeserves.

## Bibliografia

* INVENTARI DEL PATRIMONI ARQUEOLÒGIC DE CATALUNYA (1994). "Roca Roja". A: Corpus de Pintures Rupestres. Àrea Central i Meridional. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Vol. II.
* NAVARRO FERRÉ, F. "Descubrimiento de pinturas rupestres, del arte levantino, en la comarca del Anoia". Periòdic de l'Anoia. Igualada.
* NAVARRO FERRÉ, F. "Valldecerves". Historia 16. Año VIII.
* PALLARES-PERSONAT, J., AYMAMÍ DOMINGO, G. (1995). Manifestacions rupestres al Gran Penedès. Miscel·lania penedesenca, 45-56.
* VIÑAS, R.; SARRIÁ, E.; ALONSO, A. (1983). La pintura rupestre en Cataluña. Barcelona.

## Referències

* «Roca Roja». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 setembre 2013].
# Nàssir-ad-Dawla

Nàssir-ad-Dawla és el nom dels següents personatges:
Nàssir-ad-Dawla forma part del nom de molts personatges:
* Abu-n-Najm Badr ibn Hassanwayh Nàssir-ad-Dawla, emir kurd de la dinastia hassanwàyhida
* Mubàixxir Nàssir-ad-Dawla, emir de Mayurqa
* Nàssir-ad-Dawla ibn Hamdan, emir i visir fatimita
* Nàssir-ad-Dawla, emir hamdànida
* Nàssir-ad-Dawla Badis ibn al-Mansur, emir hammadita

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquest llistat s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el làqab Nàssir-ad-Dawla, tot i que no en fos el nom principal
# Oclusió

«Oclusió» té aquests significats:
* Oclusió (boca), la manera com queden les dents superiors i inferiors quan es tanca la boca.
* Oclusió intestinal, en gastroenterologia, és la manifestació de la parada del trànsit intestinal.
* Oclusió de gas, dins un material, usualment metalls o minerals.
* Oclusió auditiva, fenomen auditiu.
* Oclusió (informàtica), en anglès hidden surface determination, un procés gràfic en 3 D.
* Oclusió vascular, bloqueig d'un vas sanguini.
* Oclusió, fenomen de la parla, vegeu consonant oclusiva.
* Oclusió o front oclús, en meteorologia una part de la formació dels ciclons.
# Orthomecyna

Orthomecyna és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Totes les espècies són endèmiques de Hawaii.

## Taxonomia

* Orthomecyna albicaudata Butler, 1883
* Orthomecyna alloptila Meyrick, 1899
* Orthomecyna amphilyca Meyrick, 1899
* Orthomecyna aphanopis Meyrick, 1888
* Orthomecyna chrysophanes Meyrick, 1899
* Orthomecyna crossias Meyrick, 1899
* Orthomecyna epicausta Meyrick, 1899
* Orthomecyna exigua Butler, 1879
** Orthomecyna exigua cupreipennis
** Orthomecyna exigua exigua
* Orthomecyna heterodryas Meyrick, 1899
* Orthomecyna mesochasma Meyrick, 1899
* Orthomecyna metalycia Meyrick, 1899
* Orthomecyna phaeophanes Meyrick, 1899
* Orthomecyna picrodes Meyrick, 1899

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 8 febrer 2019].
# Néstor Díaz García

Néstor Díaz García (nascut el 26 de juny de 1992), conegut simplement com a Néstor, és un futbolista català que juga com a porter al CDA Navalcarnero.

## Carrera de club

Nascut a Sabadell, Catalunya, Néstor es va graduar a l'equip juvenil del Polideportivo Ejido. Va debutar amb els filials de la SD Ponferradina a la campanya 2011-12 a Tercera Divisió, apareixent també amb la plantilla principal de Segona Divisió B.
El 17 de juliol de 2012 Néstor es va traslladar al Sevilla FC, sent destinat a l'equip C també a la quarta categoria; també va aparèixer poques vegades amb el B durant la seva etapa allà. El 4 de juny de 2014 va passar a un altre filial, el RCD Espanyol B de tercera divisió.
El 21 de gener de 2015 Néstor va rescindir el seu contracte amb els Pericos, i es va incorporar al Celta de Vigo B de la mateixa categoria, tres dies després. Va debutar amb el seu primer equip i la Lliga el 23 d'agost, substituint el lesionat Rubén Blanco en una victòria a casa per 2-1 contra el Llevant UE.

## Referències

* ↑ «El guardameta Néstor Díaz firma por dos temporadas y jugará en el Sevilla C» (en castellà). Sevilla's official website, 17-07-2012. Arxivat de l'original el 9 abril 2013. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ «Néstor Díaz se marcha al Español B» (en castellà). El Sevillista, 04-06-2014. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ «Néstor Díaz causa baja en el Espanyol B» (en castellà). Espanyol's official website, 21-01-2015. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ «Néstor Díaz, refuerzo para la portería del Celta B» (en castellà). Celta's official website, 24-01-2015. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ «El Celta no perdona a un Levante con diez» (en castellà). Marca, 23-08-2015. [Consulta: 23 agost 2015].

## Enllaços externs

* Néstor a BDFutbol
* Néstor, Fitxa a Soccerway
# Olga Poliakoff

Olga Poliakoff Llopis (València, 1921 - València, 13 de desembre de 2006) fou una ballarina valenciana.

## Biografia

Era filla de Vladimir Poliakoff, un comerciant de pells i marroquineria ucraïnés, i de Vicenta Llopis, d'Alberic, que s'havien conegut a París. Allí visqué Olga la seua infància, i començà d'estudiar la dansa als vuit anys; un dels seus professors fou el famós Serge Lifar. Debutà com a Petit Rat, el ballet infantil de l'Òpera de París dirigit per Maurice Lehmann, i actuà també en altres teatres parisencs: el Châtelet, el de la Porte-Saint-Martin i la Comédie-Française. Quan esclatà la guerra civil a Espanya, estava de vacances a València amb la seua família, i no pogueren tornar a França. En acabar la guerra, ja establerta a Espanya, Olga continuà la seua formació a Barcelona amb Joan Magriñà, director del Gran Teatre del Liceu. Amb el cèlebre ballarí rus Sacha Goudine interpretà alguns ballets com a primera ballarina, i posteriorment realitzà les seues primeres coreografies i participà en curtmetratges de contingut documental i folclòric. El 1946 es casà i es traslladà a la Guinea Espanyola, on treballava el seu marit com a caçador professional i organitzador de safaris. Tingueren cinc fills, tres dels quals moriren de pocs anys. Els altres dos, Olga i David, seguiren durant molts anys els seus passos en el món del ballet. El 1959 obrí a València, en el carrer de Salamanca, una escola de dansa que fou pionera a Espanya en aquesta disciplina, i poc després es traslladà a un local més ampli del carrer Comte Altea. Cada any organitzava un festival de fi de curs al Teatre Principal, contribuint així a la difusió d'un art llavors minoritari en la societat valenciana. Alguns dels seus alumnes que després serien ballarins professionals prestigiosos foren Carmen Roche, Antonio Díaz Zamora, Dora Ruíz i Lindsay Kemp. El 1964 fou elegida presidenta de l'Associació de Mestres de Ball de València, i el 2000, quan es jubilà amb 79 anys, li fou atorgat el premi a les Arts Escèniques de la Generalitat en reconeixement per la seua trajectòria artística.

## Referències

* ↑ Espinosa de los Monteros, María Jesús «Las Poliakoff, una estirpe de coreógrafas valencianas». Valencia Plaza, 15-05-2019 [Consulta: 15 maig 2021].
* ↑ «Fallece a los 85 años la coreógrafa valenciana Olga Poliakoff». EuropaPress, 14-12-2006 [Consulta: 15 maig 2021].

## Enllaços externs

* Olga Poliakoff (València, 1921-2006). À Punt Mèdia, 2020.
# Orginis

Els orginis (Orgyiini) són una tribu de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Lymantriinae.

## Descripció

Les erugues d'aquesta tribu tenen raspalls de pèls a la part superior dels segments abdominals 1 (adjacent al tòrax), 2, 3, 4, i 8 i flocs de pèls projectats cap a l'exterior dels costats del cap.

## Gèneres

La tribu inclou els següents gèneres. Aquesta llista pot ser incompleta.
* Acyphas
* Albarracina
* Calliteara
* Casama
* Dasychira
* Dicallomera
* Gynaephora
* Habrophylla
* Ilema
* Laelia
* Numenes
* Ocneria
* Olene
* Orgyia
* Pantana
* Parocneria
* Penthophera
* Psalis

## Galeria

* Orgyia antiqua larva
* Orgyia antiqua
* Orgyia antiquoides
* Orgyia pseudotsugata

## Referències

* ↑ Holloway, J. D. «TRIBE ORGYIINI». The Moths of Borneo. [Consulta: 26 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Imatges d'Orgyiini
* Biodiversidad Virtualː Orgyiini. (castellà).
# Osteopilus septentrionalis

Osteopilus septentrionalis és una espècie de granota autòctona de Cuba.

## Dieta

La seua dieta inclou insectes, granotes (incloent-hi de la seua mateixa espècie), serps, llangardaixos i moixons.

## Referències

* Hedges et al (2004). Osteopilus septentrionalis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 07 gener 2008 (en anglès).

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre aquesta granota. Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Crocidura munissii

Crocidura munissii és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes. És endèmica de Tanzània. Té una llargada de cap a gropa de 75–106 mm, una cua de 66–95 mm i un pes de 9,5–19,5 g. Té el pelatge de color marró fosc. L'espècie fou anomenada en honor de Maiko J. Munissi, «en reconeixement de la seva contribució a la nostra comprensió de la història naturals dels mamífers montans de Tanzània».

## Referències

* ↑ Stanley, W. T.; Hutterer, R.; Giarla, T. C.; Esselstyn, J. A. «Phylogeny, phylogeography and geographical variation in the Crocidura monax (Soricidae) species complex from the montane islands of Tanzania, with descriptions of three new species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, vol. 174, 2015, pàg. 185–215. DOI: 10.1111/zoj.12230.
# Askartza

Askartza és un poble (concejo) de la Zona Rural Est de Vitòria, al territori històric d'Àlaba.

## Geografia

Situat a l'est del municipi, al peu de la carretera A-132 entre les localitats de Vitòria, 6 km del centre, a l'oest i continuant en direcció est fins a Argandoña, Andollu i Santikurutze Kanpezu.

## Demografia

Té una població de 57 habitants. L'any 2010 tenia 59 habitants.
Evolució demogràfica :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 57 | 60 | 58 | 62 | 62 | 60 | 60 | 57 |

## Història

Un dels 43 llogarets que s'uniren a Vitòria en diferents temps i ocasions i que en segregar-se en 1840 la Quadrilla d'Añana va romandre en la Quadrilla de Vitoria.

## Referències

* ↑ Wikimapia Coordenades: 42° 50′ 31″ N 2° 36′ 46″ W
* ↑ INE, Unidad Poblacional,001600 ASKARTZA
* ↑ Sebastián Miñano, Diccionario geográfico y estadístico de España y Portugal (1826-1829), volumen 11.
# Orville

«Orville» té aquests significats:
* Orville (Costa d'Or), municipi al departament de Costa d'Or (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Orville (Indre), municipi al departament d'Indre (França)
* Orville (Loiret), municipi al departament de Loiret (França)
* Orville (Pas de Calais), municipi al departament del Pas de Calais (regió dels Alts de França)
* Orville (Orne), municipi al departament d'Orne (regió de Normandia, França)
# Oigny (Costa d'Or)

Oigny és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 35 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Oigny era de 35 persones. Hi havia 12 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 14 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 23 habitatges eren cases. Dels 14 habitatges principals, 10 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 1 en tenia quatre i 11 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Oigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 17 persones, 12 eren actives i 5 eren inactives. Les 12 persones actives estaven ocupades(9 homes i 3 dones).. De les 5 persones inactives 1 estava jubilada, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de transport.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Oigny hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Oigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Oigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Artemísia II de Cària

Artemísia o Àrtemis II de Cària (en grec antic Ἀρτεμισία Artemisia) va ser una reina de Cària, germana, esposa i successora de Mausol.
Era filla d'Hecatonmos o Hecatompos, fundador de la dinastia hecatònmida i, després de la mort del seu germà i marit (Mausol), va regnar com a sàtrapa dos anys, del 352 aC al 350 aC. Va ser molt curosa amb el rei de Pèrsia Artaxerxes II, de qui depenia, però va portar, com el seu marit, una política independent respecte a Grècia. Era partidària de l'oligarquia i va ajudar el partit oligàrquic de Rodes. És famosa pel magnífic monument funerari, el Mausoleu, que va construir al seu germà i marit, Mausol, i que va ser considerat una de les set meravelles del món i va donar nom als monuments funeraris.
A la reina, se li va dedicar un monument a l'illa de Rodes erigit per commemorar la seva dominació sobre l'illa. Quan els rodis van recuperar la independència, el van fer inaccessible. La va succeir Idrieu, germà seu, casat amb Ada, que també era la seva germana. Plini diu que era experta en l'art de la medicina i que va donar nom a una herba medicinal que ja coneixia Hipòcrates, l'artemisa.

## Referències

* ↑ Wolf, J. Ch.. Prosistas griegas: testimonios y fragmentos. Oviedo: KRK Ediciones, 2011, p. 260. ISBN 9788483673386.
* ↑ Plini. Història natural, 27, 7, 36
# Càrrega Banzai

Càrrega Banzai és el terme utilitzat pels Aliats de la Segona Guerra Mundial per referir-se a un atac frontal massiu per les forces militars de la infanteria japonesa. La paraula Banzai es va originar en l'expressió japonesa (Tenno Heika Banzai) (en japonès: 天皇陛下万歳) (en català: Visca l'Emperador), abreujat com a Banzai, que va ser usat per l'Exèrcit imperial japonès, quan llançava un atac contra una posició enemiga, o després de conquerir un objectiu. L'expressió càrrega Banzai, es refereix específicament a una tàctica usada pels soldats japonesos en la Guerra del Pacífic, durant la Segona Guerra Mundial. La càrrega Banzai va tenir poc èxit, excepte en algunes batalles, quan els soldats estatunidencs eren atacats per sorpresa, sense estar preparats. La càrrega Banzai pot ser considerada com una de les tàctiques menys eficients utilitzades en la Guerra del Pacífic. Les càrregues Banzai provocaven un nombre de baixes més gran entre els soldats japonesos que entre els marines estatunidencs. Els soldats japonesos pronunciaven la paraula Banzai després de conquerir un objectiu militar. La càrrega Banzai es va donar a conèixer durant la Segona Guerra sinojaponesa contra els xinesos, i contra els estatunidencs, en la Campanya de Guadalcanal. En el Teatre d'Operacions del Pacífic, en moltes ocasions, aquest tipus d'atacs es van fer servir principalment com l'única sortida honorable davant una imminent derrota militar.

## Referències

* ↑ Godbey, Holly. «Banzai Cliff, The Site of Hundreds of Suicides at the End of the Battle of Saipan». War History Online, 05-09-2017. [Consulta: 19 agost 2018].
* ↑ «Banzai Attack: Saipan» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2021].
* ↑ «8 Legendary Battle Cries | HISTORY». [Consulta: 15 desembre 2021].
# Oslo (desambiguació)

«Oslo» té aquests significats:
* Oslo, ciutat més poblada i capital de Noruega.
* Oslo (Minnesota), un petit poble al nord-est de Minnesota, Estats Units.

## Vegeu també

* Fiord d'Oslo, un fiord situat al sud-est de Noruega.