OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pleurosicya muscarum

Pleurosicya muscarum és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des d'Àfrica oriental fins a Samoa.

## Referències

* ↑ Weber M. 1913. Die Fische der Siboga-Expedition. E. J. Brill, Leiden. Fische Siboga Exped. . i-xii + 1-710.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Turó de la Palomera

El Turó de la Palomera és una muntanya de 1.947 metres que es troba al municipi de les Valls de Valira, a la comarca catalana de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Jarales

Jarales és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 1.434 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jarales tenia 1.434 habitants, 505 habitatges, i 394 famílies. La densitat de població era de 96,6 habitants per km².
Dels 505 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 21,8% no eren unitats familiars. En el 17,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.897 $ i la renda mediana per família de 34.464 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.813 $ mentre que les dones 15.909 $. La renda per capita de la població era de 12.561 $. Aproximadament el 9,5% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jarales». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jarales». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lisímac de Beòcia

Lisímac de Beòcia (grec antic: Λυσίμαχος, llatí: Lysimachus) fou un poeta còmic grec esmentat per Llucià de Samosata, qui el ridiculitzava per la seva absurda pedanteria perquè, tot i ser de Beòcia, imitava el costum de l'Àtica d'emprar la doble T en comptes de la doble Σ en mots com τετταράκοντα, τήμερον, καττίτερον, κάττυμα i πίτταν, i fins erròniament en d'altres com βασίλιττα. N'hi ha que suposen que en realitat no era un personatge real sinó una creació de Llucià.

## Referències

* ↑ 1.Lysimachus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 870
# Sant Joan de la Penya

«Sant Joan de la Penya» té aquests significats:
* Serra de Sant Joan de la Penya
* Monestir de Sant Joan de la Penya, a la serra d'aquest nom
# Louis-Auguste Sabatier

Louis-Auguste Sabatier (22 de gener del 1839, Vallon-Pont-d'Arc - 12 d'abril del 1901) fou un teòleg calvinista francès.
Estudià a la facultat teològica protestant de Montauban i a les universitats de Tübingen i Heidelberg. Després de ser pastor a Aubenas del 1864 al 1868, fou nomenat professor de dogmàtica reformada a la Facultat de Teologia d'Estrasburg. Les seves simpaties marcadament franceses durant la Guerra francoprussiana feren que se l'expulsés d'Estrasburg el 1872. Després d'un esforç de cinc anys aconseguí establir amb Eugène Ménégoz la Facultat de Teologia Protestant de París, llavors anomenada L'École de Paris, i es convertí en professor i degà. El 1886 es feu professor a l'acabat de crear departament de ciències religioses de l'École Pratique des Hautes Études de la Universitat de París.

## Obres

Entre les seves obres principals hi ha:
* L'Apòstol Pau (1896)
* Memoràndum del concepte hebreu de l'esperit (1879)
* Els orígens literaris de l'Apocalipsi (1888)
* La vitalitat dels dogmes cristians i el seu poder d'evolució (1890)
* Religió i cultura moderna (1897)
* Evolució històrica de la doctrina de l'expiació (1903)
* Esbós d'una filosofia de religió (1897)
* Les religions de l'autoritat i la religió de l'Esperit (pòstum, 1904)

## Bibliografia

* Expository Times (en anglès). Continuum International Publishing Group, T&TC, 31 de desembre de 2003. ISBN 0567081907.
* Stevens, G. B.. Hibbert Journal, abril 1903.
# Rabi

* Per a altres significats, vegeu «Rabï».
* Per a altres significats, vegeu «Rabi (illa)».
Rabi, en llatí Rabirius, fou un poeta romà, contemporani de Vel·lei Patercle, que, després d'enumerar els personatges distingits que van viure als últims temps de la República, quan parla dels autors més propers a la seva època utilitza les paraules: "interque (sc. ingenia) proximi nostri aevi eminent princeps carminium Virgilins, Rabiriusque". Ovidi també fa un homenatge a aquest poeta, al que qualifica de "magnique Rabirius oris".
Quintilià l'esmenta també però més fredament "Rabirius ac Pedo non indigni cognitione, si vacet" (Rabiri i Pedó no serien indignes de conèixer, si tenim temps). Sèneca indica que les seves obres tenien un contingut èpic, connectades amb les guerres civils. Es va trobar únicament un fragment d'un poema seu entre els rotlles carbonitzats descoberts a Herculà.

## Referències

* ↑ Rabirius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 639-640
# Montse Romaní Draper

Montse Romaní Draper (Lloret de Mar, la Selva, 1968) és una artista, investigadora de l'art, feminista i professora universitària catalana.
Montse Romaní treballa des de la investigació i la producció artística en l'espai d'intersecció entre la cultura visual, les pedagogies feministes i les pràctiques artístiques col·laboratives. És docent del Grau en Arts i Disseny de l'Escola Massana i professora col·laboradora del Màster en Gestió Cultural de la Universitat Oberta de Catalunya. Forma part del col·lectiu artístic Subtramas. Resident a Barcelona, on també té el seu lloc de treball, des de 1992 treballa en el camp de la gestió cultural en diferents projectes de caràcter independent i institucional. En els últims anys desenvolupa la seva activitat com a comissària independent prenent com a eix de la seva investigació les articulacions entre la pràctica artística, les transformacions urbanes i la teoria política. Cal destacar els projectes: Non Place Urban Realm, South London Gallery, Londres (1999); Imaginant Identitats, Espai 22a, Barcelona (2000); Memòria Urbana i Espectacle, Fundació Espais, Girona (2002); Benvingut a Banyoles, Llotja del Tint, Banyoles (2002) i Just do it! Gènere, performativitat i narratives del Treball, amb María Ruido i Virginia Villaplana, 11a Mostra Internacional de Films de Dones de Barcelona (2003). L'any 2000 va rebre un premi al projecte expositiu realitzat a les sales de la Fundació Espais de Girona.

## Referències

* ↑ «Montse Romaní Draper». Revista Idees. Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya, Núm. 47, 2019 [Consulta: 7 agost 2020].
* ↑ «Montse Romaní». El espacio apuesta por el diálogo y el intercambio de ideas. La Sala Montcada inicia una nueva etapa. Fundación “la Caixa. [Consulta: 7 agost 2020].
* ↑ Bague, Gerard «La fundación Espais premia un ensayo sobre el papel del artista. El premio a un proyecto expositivo, a realizar en las salas del centro, ha sido para Montse Romaní (Lloret de Mar, 1968)». El País, 18-03-2000 [Consulta: 7 agost 2020].
# Livia de decemviris

Livia de decemviris va ser una antiga llei romana de les denominades Agrariae establerta a proposta del tribú de la plebs Marc Livi Drus. Està datada a la segona meitat del segle i aC després de la conquesta de Cartago, i establia la creació de decemvirs per repartir les terres de l'Àfrica.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 108.
# Livia frumentaria

La lex Livia frumentaria va ser una antiga llei romana establerta l'any 91 aC quan eren cònsols Luci Marci Filip i Sext Juli Cèsar, que restablia la llei Sempronia frumentaria, per la qual es donava gra a preu subvencionat a la gent més pobra de Roma.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 108 [Consulta: 30 abril 2022].
# Livigno

Livigno (en llombard i romanx Livign) és un municipi de la Província de Sondrio, a la regió de la Llombardia. Està situat a la serralada dels Alps.
El municipi de Livigno gaudeix d'un estatus de zona franca, com que no està subjecte a determinats impostos com l'IVA. Aquest fet ha desenvolupat molt el turisme, sobretot a partir dels anys 50, ja que s'hi pot comprar a preus més barats tabac, sucre, alcohol i combustible, encara que no s'hi pot comprar més de la capacitat del dipòsit del vehicle.
L'origen de la zona franca està en l'aïllament de la zona, ja que fins abans de la inauguració de la Collada del Foscagno, durant l'hivern no s'hi podia accedir a causa de la neu.
Livigno, juntament amb la comuna de Campione d'Itàlia, és una zona que no pertany a la Unió Duanera de la Unió Europea.

## Referències

* ↑ «Livigno». ésAdir. [Consulta: 11 maig 2024].
# Llista de tipus de pa

Aquest aliment rep apel·latius molt diferents segons la forma, el mode, el pes, etc., i segons també les diferents localitats dels diferents països.
* Baguet:
* Biscota:
* Brètzel:
* Fogassa:
* Llonguet:
* Pa de motlle:
* Pa àzim:
* Pa blanc, pa bell o pa de la blanqueta:
* Pa bregat, pa candial, pa de molla dura o pa espanyol:
* Pa de barra:
* Pa de cantells, pa de cantons, pa de crostons o pa de tres corns:
* Pa de cereals:
* Pa de flama o pa de molla tova:
* Pa de gluten:
* Pa de granyons:
* Pa de màquina:
* Pa de nous pa amb nou trinxades en el seu interior
* Pa de pagès:
* Pa de règim: pa al qual s'afegeix, amb finalitats terapèutiques, algun nou component, o bé n'elimina algun dels que hi són habituals.
* Pa de Sant Jordi: pa farcit amb sobrassada formant les quatre barres.
* Pa de segó:
* Pa de sègol:
* Pa de Viena:
* Pa d'espècies: pa fet amb farina de blat o sègol, mel i espècies, emprat com a vehicle medicamentós.
* Pa dextrinat: pa que ha estat sotmès a una torrefacció molt lenta i que ha quedat totalment deshidratat.
* Pa integral, pa morè o pa negre:
* Pa rodó
* Pa sense sal:
* Panet:
* Simit o Koulouri: Pa circular de Grècia o Turquia amb sèsam.
* Xapata:
* Pa de ronyó o pa petit

## Vegeu també

* Pa
* Pa pla

## Referències

* ↑ «Les Codes d'usages». Charte Professionnelle des Fabricants de Biscuits et Gâteaux de France, 15-09-2015, pàg. 9. Arxivat de l'original el 2017-05-05 [Consulta: 19 abril 2017].
# Llom de porc

El llom de porc, llom (sense complement), llomello, llomell o llomillo és constituït per cadascuna de les dues peces de la carn del porc situades a banda i banda de l'espinada i sota les costelles de l'animal. Després de l'especejament sol tenir una forma cilíndrica. És freqüent preparar-lo assecat a l'aire o en adob (llom en adob). També és freqüent prendre'l en forma d'entrepà.

## Preparacions culinàries

El llom sol preparar-se fregit o a la planxa. Es habitual acompanyar-lo de patates fregides com a guarnició. També és freqüent el llom adobat i l'entrepà de llom, o fins-i-tot el llom amb farciment de verdures. Una de les preparacions més habituals és l'empapussat, és a dir, llom assecat a l'aire. El llom empapussat, o cecina de llom, sol tallar-se en fines rodanxes i servir-se en tapes o en entrepans. També es pot fregir a la paella amb all o a la planxa i a la graella, o en guisats.

## Estudis

Durant l'any 2006, van sortir a la llum diversos estudis positius respecte a la carn de porc. Segons el Consell Mexicà de Porcicultura, per exemple, el greix i el colesterol han disminuït en els porcs moderns, com a conseqüència de la feina de millora dels tècnics i dels criadors. De 1980 a l'actualitat, el porc ha perdut un 31% del seu nivell de greix; un 14% de les seves calories i 10% del colesterol, gràcies als avanços en la genètica.
L'exquisit sabor del llom, el seu ric contingut en nutrients i la baixa proporció comparativa en greix, calories i colesterol, el fan un bon aliment. El llom de porc és, després del rellom, una de les parts de l'animal amb més proteïnes i menys greixos, encara que cal tenir en compte la manera de cuinar-ho. Com tota la carn provinent del porc, cal servir-la sempre ben cuita atès que pot albergar paràsits, com la triquina, que només es destrueixen amb la calor.

## Referències

* ↑ «DIEC2. Cerca: Llomello». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ «Resultats per a la cerca "Llomello" dins totes les àrees temàtiques». Termcat. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ Janet Mendel, (2002), «My kitchen in Spain: 225 authentic regional recipes»,
# Lucky Luke: Els Dalton en llibertat

Lucky Luke: Els Dalton en llibertat (títol original en francès, Les Dalton en cavale) és una pel·lícula d'animació francesa dirigida per Morris, estrenada el 1983. Compta amb els personatges de Lucky Luke i els Dalton. En realitat, es tracta d'una recopilació de tres episodis de la primera sèrie d'animació de Lucky Luke: "Els Dalton al Canadà", "La mare Dalton" i "Indult pels Dalton". S'ha doblat al català.

## Referències

* ↑ «Détail du film : Les Dalton en cavale». [Consulta: 11 març 2011].
* ↑ «Lucky Luke: Els Dalton en llibertat». ésAdir. [Consulta: 31 octubre 2023].
# Lowell (Oregon)

Lowell és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 857 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lowell tenia 857 habitants, 315 habitatges, i 236 famílies. La densitat de població era de 359,7 habitants per km².
Dels 315 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,4% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 24,8% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.536$ i la renda mediana per família de 41.563$. Els homes tenien una renda mediana de 31.484$ mentre que les dones 18.125$. La renda per capita de la població era de 14.078$. Aproximadament el 8,3% de les famílies i l'11,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lowell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lowell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lodi (Wisconsin)

Lodi és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 2.882 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lodi tenia 2.882 habitants, 2 habitatges, i 2 famílies. La densitat de població era de 778,1 habitants per km².
Dels 2 habitatges en un 35,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.357 $ i la renda mediana per família de 57.763 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.049 $ mentre que les dones 27.063 $. La renda per capita de la població era de 23.546 $. Aproximadament l'1,6% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lodi» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lodi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lourdes Iriondo Mujika

Lourdes Iriondo Mujika (Donostia, 27 de març de 1937 - Urnieta, 27 de desembre de 2005) va ser una cantant i escriptora en basc. Membre del grup Ez Dok Amairu des del principi, Iriondo va ser un referent de la cançó d'autor basca del 1965 al 1978.

## Discografia

* "Maria Lourdes Iriondo". 1967, Belter diskoetxea.
* "Maria Lourdes Iriondo". 1967, Belter diskoetxea.
* "Lourdes Iriondo". 1968, Belter diskoetxea.
* "Kanta zaharrak". 1968, Belter diskoetxea.
* "Aur kantak". 1969, Herri Gogoa-Edigsa.
* "Lourdes Iriondo-Xabier Lete". 1969, Herri Gogoa (Donostia).
* "Lourdes Iriondo". 1969, Herri gogoa-Edigsa.
* "Lurdes Iriondo". 1974, Arte y Ciencia (Donostia).
* "Lurdes Iriondo-Xabier Lete". 1976, Edigsa.
* "Lurdes Iriondo. Antologia". 2006, Elkar.

## Bibliografia
### Literatura per a joves

* "Martin arotza eta Jaun deabrua. Sendagile maltzurra". 1973, Gero.
* "Asto baten malura". 1975, Gero.
* "Buruntza azpian". 1975, Gero.

### Narrativa

* "Hego-haizearen ipuinak". 1973, Gero.
* "Lotara joateko ipuinak". 1983, Erein

## Referències

* ↑ Arozamena Ayala, Ainhoa. «Iriondo Mugica, Lurdes» (en castellà). Enciclopedia Auñamendi, 2022. [Consulta: 3 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Literaturaren Zubitegian.
# Luji

Luji (en rus: Лужи) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 24 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Districte de Zvolen

El districte de Zvolen - (eslovac) Okres Zvolen - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. Té una superfície de 759,04 km², i el 2013 tenia 68.989 habitants. La capital és Zvolen.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Zvolen
* Sliač

### Pobles

Babiná · Bacúrov · Breziny · Budča · Bzovská Lehôtka · Dobrá Niva · Dubové · Hronská Breznica · Kováčová · Lešť · Lieskovec · Lukavica · Michalková · Očová · Ostrá Lúka · Pliešovce · Podzámčok · Sása · Sielnica · Tŕnie · Turová · Veľká Lúka · Zvolenská Slatina · Železná Breznica
# Jean Leray

Jean Leray (Chantenay-sur-Loire, en l'actualitat un barri de Nantes, 7 de novembre de 1906 - 10 de novembre de 1998) va ser un matemàtic francès, que va treballar en equacions diferencials parcials i topologia algebraica.

## Biografia

Va estudiar a l'École Normale Supérieure de 1926 a 1929. i es va doctorar el 1933. Des de 1938 fins al 1939 va ser professor a la Universitat de Nancy. No va ser part del grup Nicolas Bourbaki, malgrat la proximitat amb els seus fundadors.
El seu principal treball en topologia es va dur a terme mentre era presoner de guerra al campament d'Edelbach, Àustria de 1940 fins al 1945. Va ocultar el seu coneixement en el camp de les equacions diferencials, per temor que les seves connexions amb les matemàtiques aplicades poguessin ser utilitzades en la guerra. La seva labor en aquest període, ha demostrat ser seminal. Va estar en l'origen, conjuntament, de les idees de la Seqüència espectral i la Teoria de feixos. Aquestes van ser posteriorment desenvolupades per molts altres cientícs, i es convertiren ambdues en eines importants en el camp de l'àlgebra homològica.
Va tornar a treballar en equacions diferencials parcials al voltant de 1950. Fou professor a la Universitat de París entre 1945 i 1947, i després del Collège de France fins al 1978, i va ser guardonat amb el Premi Malaxa (Romania, 1938), el Gran Premi en ciències matemàtiques (Acadèmia Francesa de les Ciències, 1940), el Premi Feltrinelli (Accademia Nazionale dei Lincei, 1971), el Premi Wolf en Matemàtiques (Israel, 1979), i la Medalla d'Or Lomonóssov (Moscou, 1988).

## Referències

* ↑ Dieudonné, Jean. A history of algebraic and differential topology 1900-1960. Birkhäuser, 1989.
* ↑ Miller, Haynes. «Leray in Oflag XVIIA: The origins of sheaf theory, sheaf cohomology, and spectral sequences», 2000.

## Bibliografia

* Andler, Martin «Jean Leray, 7 November 1906 · 10 November 1998» (en anglès). Proceedings of the American Philosophical Society, Vol. 144, Num. 4, 2000, pàg. 469-478. ISSN: 0003-049X.
* de Gosson, Maurice. Jean Leray ’99 Conference Proceedings (en anglès). Springer, 2003. ISBN 978-90-481-6316-8.
* Kantor, J.M. (editor) «Jean Leray (1906-1998)» (en francès). La Gazette des mathématiciens, Volum especial, 2000, pàg. 1-88. ISSN: 0224-8999.
* Mawhin, Jean «Éloge: Jean Leray» (en francès). Bulletins de l'Académie Royale de Belgique, Vol. 10, Num. 1-6, 1999, pàg. 89-98. ISSN: 0770-7509.
* Meyer, Yves «Jean Leray et la recherche de la verité» (en francès). Séminaires & Congrès, Vol. 9, 2004, pàg. 1-12. ISSN: 2275-3354.

## Enllaços externs

* Jean Leray al Mathematics Genealogy Project.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jean Leray» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Jean Leray Biografia breu.
# Jean-Philippe Gbamin

Jean-Philippe Gbamin (25 de setembre de 1995) és un futbolista professional ivorià que juga de centrecampista defensiu per l'Everton FC anglés i per l'equip nacional ivorià

## Referències

* 1 2 «Jean-Philippe Gbamin: Overview». Premier League. [Consulta: 17 agost 2019].

## Enllaços externs

* Jean-Philippe Gbamin a Fédération Française de Football (francès)