OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pic de la Puja

El Pic de la Puja és una muntanya de 377 m alt de l'extrem de ponent de la Serra de l'Albera, a l'extrem de llevant del terme comunal del Pertús, de la comarca del Vallespir, al límit amb el municipal de la Jonquera, de l'Alt Empordà. És situat a l'extrem oriental del terme comunal del Pertús, al nord del de la Jonquera. És a prop del termenal amb l'Albera, també del Vallespir.

## Referències

* ↑ El Pic de la Puja en els ortofotomapes de l'IGN
# Santiago do Cacém

Santiago do Cacém és un municipi portuguès, situat al districte de Setúbal, a la regió d'Alentejo i a la subregió d'Alentejo Litoral. L'any 2004 tenia 30.203 habitants. Limita al nord amb Grândola, al nord-est amb Ferreira do Alentejo, a l'est amb Aljustrel, al sud amb Ourique i Odemira i a l'oest amb Sines i l'oceà Atlàntic.

## Població

Població del concelho de Santiago do Cacém (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 6854 | 8045 | 18576 | 25878 | 33579 | 29191 | 31475 | 31105 | 30203 |

## freguesias

* Abela
* Alvalade
* Cercal do Alentejo
* Ermidas-Sado
* Santa Cruz
* Santiago do Cacém
* Santo André
* São Bartolomeu da Serra
* São Domingos
* São Francisco da Serra
* Vale de Água
# Santianes (Pravia)

Santianes és una parròquia del conceyu asturià de Pravia. Allotja una població de 631 habitants (INE Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., 2011)i ocupa una extensió de 9,16 km².

## Geografia

* Altitud: 190 msnm
* Posició (latitud/longitud): 43° 28′ 59″ N, 6° 7′ 0″ O﻿ / ﻿43.48306°N,6.11667°O﻿ / 43.48306; -6.11667

## Economia

Se explota econòmicament, per fabricar pasta de cel·lulosa, la fusta dels eucaliptus. També disposa de ramaderia bovina minifundista a la vora del Riu Nalón.

## Barris

* Bances
* Los Cabos
* Santianes

## Turisme

Com arquitectura tradicional més destacada es troben els clàssics hórreos i paneres asturians de fusta de castanyer.
L'Església de Sant Joan, d'estil preromànic, fou construïda en el segle viii durant el regnat de Silo I d'Astúries i la seua esposa Adossenda, que feren Santianes capital del regne espanyol.
Al municipi també existeix un modern Museu, inaugurat el juliol de 2007, al costat de l'església. També cal destacar el Rincón de las Aves (Racó de les Aus) que és un petit zoològic amb una àmplia varietat d'aus: faisans, guatlles, perdius, anàtids, grues i espècies exòtiques.
En els voltants del poble s'hi troben la Ruta del Agua, el Castro de Doña Palla, el Pic Mirabeche...

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Ajuntament Arxivat 2008-04-01 a Wayback Machine.
* Federació Asturiana de Concejos Arxivat 2005-04-18 a Wayback Machine.
# Rosa Díez González

Rosa María Díez González (Sodupe, Gueñes, 27 de maig de 1952) és una política basca. Durant les eleccions al Parlament Europeu de 1999 va ser la candidata del Psoe. En les eleccions de 2005 va anar segona de la llista, després de Josep Borrell. Va ser diputada del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) en el Parlament Europeu, des de 1999 fins al 30 d'agost de 2007, quan va abandonar el PSOE i va deixar la seva acta d'eurodiputada per a fundar el nou partit Unió, Progrés i Democràcia (UPyD).
L'agost de 2007, després de la creació uns mesos enrere de la Plataforma Pro, una plataforma nascuda en el si de Basta Ya!, va anunciar la seva sortida de les files del PSOE per a integrar-se en aquesta plataforma (on es troben ja integrats coneguts personatges de la vida pública com Fernando Savater o Carlos Martínez Gorriarán), de cara a la creació d'un nou partit polític espanyol, Unió, Progrés i Democràcia.
Fou la portaveu i diputada al Congrés Espanyol. Aquest partit d'àmbit estatal s'ha creat amb la pretensió de ser l'alternativa als dos partits estatals majoritaris a Espanya, PP i PSOE. Es tracta d'un partit sense identificació clara en l'eix esquerra-dreta. Plantegen una reforma de la llei electoral espanyola i de la Constitució, entre d'altres. El partit va perdre la meitat de vots en les municipals de 2015, amb 229.458 vots i 129 regidors, contraposats als 465.125 vots i 152 regidors de 2011, i va renunciar de portaveu, sent escollit Andrés Herzog amb el 43% dels vots enfront Irene Lozano Domingo que va obtenir el 40%. A causa dels mals resultats electorals de les eleccions generals de 2015, en els que no van obtenir representació al Congrés, Rosa Díez es va donar de baixa del partit, demanant un final digne per a la formació.
També ha participat activament en actes de l'associació Ciutadans de Catalunya i s'ha manifestat a favor de la modificació del concert econòmic de Navarra i el basc per considerar-los discriminatoris enfront d'altres comunitats espanyoles.

## Referències

* ↑ «qui ha estat Eurodiputat». Ara, 14-05-2014 [Consulta: 15 maig 2014].
* ↑ «Rosa Díez deja el PSOE "para defender con libertad y eficacia" sus ideas políticas» (en castellà). 20 minutos, 30-08-2007. [Consulta: 5 novembre 2011].
* ↑ «IU y UPyD son las principales víctimas del cambio político» (en castellà). El País, 25-05-2015. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ «Andrés Herzog liderarà UPyD en guanyar les primàries amb el 43% de vots». Diari de Girona, 12-07-2015. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ «http://politica.elpais.com/politica/2016/02/08/actualidad/1454930332_161627.html» (en castellà). El País, 08-02-2016. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ «Rosa Díez cree que el 20-N está aún por decidir y reclama que "cada voto vale"» (en castellà). Público, 01-10-2011. [Consulta: 5 novembre 2011].
# Rovelló i la llegenda de Sant Jordi

Rovelló i la llegenda de Sant Jordi és una pel·lícula d'animació catalana del 2006 dirigida per Antoni d'Ocon i Guerrero amb guió de Josep Penya i produïda per D'Ocon Films, Televisió de Catalunya i Gran Enciclopèdia Catalana. És basada en el personatge "Rovelló", creat per Josep Vallverdú. La versió original és en català. Fou estrenada als Estats Units el 2009 amb el títol Scruff and the Legend of Saint George.

## Sinopsi

El petit gosset Rovelló està ben confós. La puça Guitarra li diu que el drac de la llegenda de Sant Jordi no existeix. En canvi, la guineu Com-Fuig assegura que sí. El Rovelló es troba cara a cara amb el drac, terrible i gegantesc que llença foc contra els habitants de Navell. Però quan el drac se sent amenaçat pels habitants de Navell, segresta a Oriana, la parella de Llissot, per a poder fugir.

## Nominacions

Fou nominada al Gaudí a la millor pel·lícula d'animació als Premis Gaudí de 2012.

## Referències

* ↑ Rovelló i la llegenda de Sant Jordi a catalanfilms.cat
* ↑ "Rovelló i la llegenda de Sant Jordi", dins la XIII edició del Cicle de Cinema Infantil, fetsasantfeliu.cat, 2011
* ↑ "Eva", "Mientras duermes" i "Bruc" parteixen com a favorites als premis Gaudí, ccma.cat, 4 de gener de 2012
* ↑ Rovelló i la llegenda de Sant Jordi al web de l'Acadèmia del Cinema
# Rovenka (Kursk)

* Per a altres significats, vegeu «Rovenka».
Rovenka (en rus: Ровенка) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 57 habitants. Pertany al districte rural de Gorxétxnoie.

## Referències

* ↑ «Petrovka». GeoNames. [Consulta: 1r desembre 2018].
# Ferrer camanegre

El ferrer camanegre (Pyrrhosoma nymphula) és una espècie d'odonat zigòpter europeu de la família Coenagrionidae, amb algunes poblacions a Àfrica del Nord i Àsia Occidental. És present a Catalunya.

## Hàbitat

Viu en basses, pantans, llacs i també en rius de poc corrent.

## Identificació

Els mascles tenen els ulls vermells, el tòrax fosc amb franges vermelles o groguenques, l'abdomen vermell amb franges negres i les potes negres.
Les femelles presenten tres formes de color, però totes tenen bandes grogues al voltant dels segments abdominals. La forma typica té els segments abdominals vermells amb línies negres; la forma fulvipes té l'abdomen quasi vermell del tot; la forma melanotum té l'abdomen quasi totalment negre.
Fàcilment poden ser confosos amb el ferrer cama-roig (Ceriagrion tenellum), però aquest té les potes groguenques o vermelles. A Grècia i Albània hi ha una espècie semblant, Pyrrhosoma elisabethae. Són molt semblants; les femelles tenen el pronot lleugerament diferent amb plecs profunds en el marge posterior. Els mascles es diferencien pels seus apèndixs inferiors, que són més llargs que els superiors.

## Comportament

El Ferrer camanegre és sovint el primer zigòpter a emergir, normalment a l'abril o el maig. És molt comú i se'l pot veure fins a finals de juliol o mig agost.
Les larves viuen en el fons i entre la vegetació subaquàtica. S'alimenten d'altres larves d'insectes i de petits crustacis.
Un cop arriben al final de la seva etapa larvària surten de l'aigua, pugen per les tiges de les plantes de la vora de l'aigua i es transformen en adults. Per fer-ho trenquen la pell i emergeixen com a imagos, deixant l'exúvia enganxada a la planta.
Durant un temps els adults s'allunyen de l'aigua fins que maduren; llavors tornen i s'aparellen. El mascle subjecta la femella en tàndem mentre aquesta fa la posta sobre les plantes aquàtiques.

## Galeria

* Pyrrhososma nymphula mascle menjant un insecte
* Pyrrhososma nymphula apèndixs mascle
* Pyrrhososma nymphula femella immadura, forma typica
* Pyrrhososma nymphula femella madura, forma fulvipes
* Pyrrhosoma nymphula còpula
* Pyrrhososma nymphula còpula
* Pyrrhososma nymphula posta
* Pyrrhosoma nymphula larva
* Pyrrhosoma nymphula emergència
* Pyrrhosoma nymphula acabat d'emergir

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 23 novembre 2021].
* ↑ http://www.iucnredlist.org/details/165500/0
* ↑ Dijsktra, Klaas-Douwe B.; Lewington, Richard. Guía de campo de las libélulas de España y de Europa (en castellà). Omega, 2014. ISBN 978-84-282-1602-9

## Enllaços externs

* «Pyrrhosoma nymphula - Large Red Damselfly» (en anglès). British Dragonfly Society. [Consulta: 28 maig 2011].
* Oxygastra. Grup d'estudi dels odonats de Catalunya
* Biodiversidad Virtual (castellà)
# Santianes d'Ola

Santianes d'Ola és una localitat de la parròquia de Zardón al municipi asturià de Cangues d'Onís. Es troba a uns 16 quilòmetres de la capital municipal de Cangues d'Onís i està situada a uns 300 metres sobre el nivell de la mar.
La localitat celebra la festa major el dia 24 de juny, festivitat de Sant Joan Baptista.
Ignacio Amigó Barranco va publicar el 2016 el llibre Santianes de Ola. Los habitantes de mis recuerdos que recull vint relats de vint persones que habitaren el vilatge durant els anys 80 del segle xx i tres llegendes populars que li havia explicat la seva àvia, originària de localitat.
* Zona del Trillón
* Zona del Cantiellu
* Hórreo
* Hórreo
* Capella de Sant Joan
* Capella de Sant Joan

## Referències

* ↑ «Parroquias - Ayuntamiento de Cangas de Onís». [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ «Santianes de Ola». Vivir Asturias.
* ↑ «Santianes de Ola festejó a San Juan Bautista» (en castellà). El Fielato y el Nora, 23-06-2015.
* ↑ Corte, Cristina. «Santianes de Ola, la aldea irreductible» (en castellà). La Nueva España, 06-02-2016.

## Enllaços externs

* Grup de Facebook sobre la localitat
# Rosset

Un rosset és una eina usada en fusteria (i també en ebenisteria i oficis artesans relacionats) per a marcar línies paral·leles envers una vora o superfície. També hi ha rossets adaptats a la construcció metàl·lica que acostumen a ser més sofisticats.

## Forma tradicional

Un rosset tradicional consta de les parts següents:
* Base
Generalment formada per un bloc de fusta amb un trau que permet el pas del regle.
* Punta traçadora
Subjectada al regle i que pot ajustar-se a la mida adequada per a traçar. Pot consistir en un punxó, ganivet, o llapis.
* Regle
Fa funcions de guia i de suport de la punta traçadora. Pot ser graduat o no.
* Dispositiu de fixació
El regle es pot desplaçar en relació amb la base. El dispositiu de fixació (format per un cargol, lleva o tascó) permet immobilitzar el regle a la mesura desitjada abans de procedir al traçat.

## Referències

* ↑ «Rosset». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ «truschino - Treccani» (en italià). [Consulta: 19 abril 2024].

## Enllaços externs

* Eines de fuster Arxivat 2013-07-19 a Wayback Machine.
* Rosset de qualitat
# Salvador Saura

Salvador Saura (Molins de Rei, Baix Llobregat, 1950) és un dissenyador gràfic i editor català.
En el període (1970-1973) va realitzar pintures on confluïa l'interès pel suprematisme de Malevič amb plantejaments propers al minimal art.
Juntament amb Ramon Torrente va crear l'any 1976 un estudi de disseny gràfic amb la intenció d'elaborar propostes per oferir a les editorials. L'any 1983 funden Edicions de l'Eixample que combina el treball de disseny gràfic i comunicació visual amb produccions editorials pròpies. Han realitzat treballs de creació per al món de les arts plàstiques i el teatre i, especialment, llibres objecte com Sol-Solet, i La nit de Comediants, Carmen i Transnarcís de Pau Riba, pels quals han rebut diversos premis.
Edicions de l'Eixample està molt vinculada a la Fundació Tapies. Salvador Saura i Ramon Torrente són els autors del logotip i del disseny de gran part dels catàlegs i del material gràfic de la Fundació.

## Referències

* ↑ «Fundació Tapies». Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 4 setembre 2010].
* «Salvador Saura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Fady

Les fady, en la cultura malgaix, són una àmplia varietat de prohibicions culturals o tabús. Les persones, els llocs, les accions o els objectes poden ser objecte de fady, variant segons la regió de Madagascar. Es creu que aquests tabús són aplicats per poders sobrenaturals i estan particularment relacionats amb l'adoració dels avantpassats malgaixos. Encara que alguns se celebren arreu del país, altres poden ser específics de regions, pobles o fins i tot de famílies. Els fady formen part de la identitat malgaix i tenen un paper important en la formació de la comunitat i la identitat.
Les prohibicions més comunes inclouen les que s'oposen a assenyalar una tomba, al fet que les dones embarassades mengin anguiles i que es descrigui a un nadó com a lleig. Quan es comença una nova iniciativa o negoci, s'ha de fer una ofrena ritual (joro) per demostrar que no és fady. Els que incompleixen una fady són rebutjats com a impurs (maloto) i per posar en perill l'equilibri espiritual de la comunitat, independentment que la infracció hagi estat deliberada o no. S'aconsella des del govern als estrangers, que respectin les fady locals i adeqüin el seu comportament dins el país en conseqüència.

## Referències

* ↑ Dahl, 1999, p. 64.
* ↑ Dahl, 1999, p. 64-5.
* 1 2 3 4 Tyson, 2013, p. 40.
* 1 2 Dahl, 1999, p. 65.
* ↑ FCO Travel Advice.

## Bibliografia

* Dahl, Øyvind. Meanings in Madagascar: Cases of Intercultural Communication. 1st. Westport: Bergin & Garvey, 1999. ISBN 9780897896429.
* FCO Travel Advice. «Foreign Travel Advice: Madagascar, safety and security». Gov.uk. Foreign and Commonwealth Office. [Consulta: 20 novembre 2018].
* Tyson, Peter. Madagascar, the Eighth Continent: Life, Death and Discovery in a Lost World. Rev.. Chalfont St. Peter: Bradt, 2013. ISBN 978-1-84162-441-9.

### Addicional

* Razafimpahanana, Bertin «Les Fady ou Tabous à Madagascar: Étude sociologique et Psycho-sociologique» (en francès). Annales de l'Université de Madagascar, 11, 1970, pàg. 115–26. Arxivat de l'original el 2015-05-28 [Consulta: 20 novembre 2018].
* Ruud, Jørgen. Taboo: a Study of Malagasy Customs and Beliefs. Nova York: Humanities Press, 1960. OCLC 4820312.
# Salvador Saumoy i Pellicer

Salvador Saumoy i Pellicer (Sabadell, Vallès Occidental, 1935) és un directiu sardanista, originari del barri de Can Feu.

## Biografia

El 1958 entrà a formar part de la junta de Sabadell Sardanista, de la que en serà president el 1967. El 1974 va impulsar l'Escola Experimental de Música de Cobla i Banda de Sabadell, i fou principal artífex de la fundació de la Cobla Jovenívola de Sabadell el 1976, de la qual fou representant fins al 2020. Ha realitzat una tasca destacable com a impulsor de joves instrumentistes de cobla. També és soci del Centre d'Esports Sabadell. El 2002 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Homenatge de la Jovenívola de Sabadell
* ↑ Creus de Sant Jordi 2002
# Roza Dereje Bekele

Roza Dereje Bekele (Etiòpia, 9 de maig de 1997) és una atleta internacional de llarga distància etíop especialitzada en mitja marató i en marató.
En desembre de 2019 va guanyar la Marató de València fent millor marca personal amb un temps de 2:18.31 i realitzant la cursa més ràpida de l'estat i la quarta més ràpida del món en 2019, a més va batre el rècord femení de la prova en possessió des de 2019 de la seua compatriota Ashete Dido.
Té com a marca personal en mitja marató 1:06:01 aconseguida a la Mitja Marató de Barcelona el febrer de 2019.

## Referències

* ↑ «L'exemple de Kiplagat inspira Roza Dereje Bekele», 09-02-2019. [Consulta: 1r desembre 2019].
* ↑ «La marató de València bat els seus rècords i posa la mirada en els millors temps mundials». Diari la Veu.
* ↑ «Roza DEREJE | Profile». [Consulta: 1r desembre 2019].
# Salvador Sedó Llagostera

Salvador Sedó Llagostera (Reus, 1900 - 1991) va ser un periodista i polític català.
Va estudiar al Col·legi de Sant Pere Apòstol de la congregació dels Fills de la Sagrada Família, conegut com "els padres". De jove, amb 16 anys, va col·laborar als diaris locals Foment i Diario de Reus, sobretot en el segon, més afí a les seves idees. Afiliat a la Lliga Regionalista, s'interessà pels esports, i va ser un dels fundadors de Gol: revista d'esports il·lustrada, que va sortir els anys 1923 i 1924, potser la millor que s'ha publicat a Reus sobre esports. El 1928 va formar part també del grup fundador de Color: ilustración quincenal, que va sortir durant aquell any. Proper a Unión Patriótica, durant la República col·laborà amb Acció Catalana, però després s'acostà a la CEDA. Va afiliar-se a la Falange des del primer moment i el 1942 era "Delegado provincial de prensa y propaganda del Movimiento", any en què va voler ressuscitar el Diari de Reus sota els auspicis de la Falange. El 1944 va ser nomenat director de Radio Reus, l'emissora local, que aviat va ser comprada per la cadena SER, càrrec que va mantenir fins a la seva jubilació el 1969. Treballà professionalment en el ram de les assegurances. Interessat pels temes reusencs, va publicar a la Revista del Centro de Lectura, en la postguerra, diversos articles sobre història local, i l'Ajuntament li va fer imprimir alguns opuscles sobre Sant Bernat Calbó i Marià Fortuny. Va col·laborar a la Revista Signo, de les Joventuts d'Acció catòlica, impresa a Burgos, i al Boletín Arqueológico de la Societat Arqueològica Tarraconense. Va ser pregoner de la Festa Major de Reus els anys 1959 i 1966. Va ser el pare de Salvador Sedó i Marsal.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de Reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 602.
# Rosalind Canter

Rosalind Amy Canter, també coneguda com Ros Canter (Hallington, 13 de gener de 1986), és una genet britànica que competeix en la modalitat de concurs complet d'equitació.

## Biografia

Va guanyar dues medalles d'or en el Campionat Mundial de Concurs Complet de 2018 en proves individuals i per equips amb el seu cavall Alistar B quatre medalles d'or en el Campionat Europeu de Concurs Complet entre els anys 2017 i 2023.
Al Campionat Europeu de Concurs Complet de 2023, Rosalind Canter i el seu cavall Lordships Graffalo van guanyar dues medalles d'or en guanyar la prova individual i per equips amb Laura Collett, Yasmin Ingham i Kitty King. Aquests dos títols li van permetre assolir el primer lloc del rànquing mundial.
Ha participat en els Jocs Olímpics de París 2024, obtenint una medalla d'or en la prova per equips ,juntament amb Tom McEwen i Laura Collett. tot i que va rebre 15 penalitzacions durant la prova de fons per haver perdut una bandera durant el 21è obstacle. Després que l'equip britànic va apel·lar i va demanar la visualització del vídeo, finalment es van aixecar les sancions. Un cop acabada la prova de salt d'obstacles, el trio va guanyar la medalla d'or, la primera per a l'equip britànic en aquests Jocs.

## Palmarès internacional

Concurs complet :
| Hípica als Jocs Olímpics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2024 | París França | 1 | Per equips |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2018 | Tryon Estats Units | 1 | Individual |
| 2018 | Tryon Estats Units | 1 | Per equips |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2017 | Strzegom Polònia | 1 | Per equips |
| 2021 | Avenches Suïssa | 1 | Per equips |
| 2023 | Le Pin-au-Haras França | 1 | Individual |
| 2023 | Le Pin-au-Haras França | 1 | Per equips |

## Referències

* ↑ «Ros Canter». olympedia.org. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Rosalind Canter» - Athlete Performance». FEI Database. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «World Equestrian Games: Great Britain take team eventing gold as Ros Canter wins individual title» (en anglès). BBC Sport, 17-09-2018.
* 1 2 Dupont, Emilie. «Rosalind Canter de retour au sommet du classement mondial» (en francès). leperon.fr, 05-09-2023. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Rosalind Canter». París 2024». olympics.com. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Ros Canter penalties under review after Paris Olympics cross-country» (en anglès). Horse & Hound, 28-07-2024. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Ros Canter’s 15 penalties on Olympics cross-country phase upheld» (en anglès). Horse & Hound, 28-07-2024. [Consulta: 6 agost 2024].
# Fakhr al-Dihn Utman al-Nasirí

Fakhr-ad-Din Uthman an-Nassirí va ser ustadar del soldanat mameluc d'Egipte durant el regnat del soldà an-Nàssir Muhàmmad ibn Qalàwun. Va ser l'interlocutor de l'ambaixador català Eimeric d'Usall durant les seves dues ambaixades a Egipte (1303-1304 i 1305-1306). També va venir a Catalunya amb Eimeric entre les dues dates mencionades. Va impedir l'alliberament del darrer cap templer de Terra Santa, fra Dalmau de Rocabertí, que era el propòsit principal de les ambaixades d'Eimeric d'Usall. Quan viatjava de nou cap a Barcelona amb l'ambaixador català per tal d'obtenir la ratificació del tractat d'aliança de 1292 entre Jaume el Just i Egipte, va ser abandonat en una platja per Eimeric, donant lloc a una sèrie de protestes i excuses entre el soldà i el rei d'Aragó.

## Bibliografia

* Hi ha els documents de les ambaixades a l'Arxiu de la Corona d'Aragó, consultables on-line
* Ángeles Masiá de Ros "La Corona de Aragón y los estados del Norte de África".
* Josep Maria Reyes Vidal ha escrit una documentada biografia d'Eimeric d'Usall on apareix força informació de Fakhr-ad-Din Arxivat 2010-07-08 a Wayback Machine.
# Salvador Sanz Palacio

Salvador Sanz Palacio (Morata de Jalón, Valdejalón, 21 d'octubre 1947) és un advocat i polític català d'origen aragonès, diputat al Congrés dels Diputats en la V, VI i VII legislatures i diputat al Parlament Europeu.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat de Saragossa en 1970 i diplomat en Dret Comparat per la Universitat d'Estrasburg en 1972, per l'Acadèmia de Ciències Comparades de Luxemburg en 1973 i per l'Institut Europeu d'Alts Estudis Internacionals de Niça en 1974. Diplomat en Ciències Polítiques pel Centre Europeu Universitari de Nancy en 1973.
Fou auditor de l'Acadèmia de Dret Internacional de la Haia en 1974 i assessor jurídic de Banca Catalana. Militant del Partit Popular de Catalunya, fou diputat per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1993, 1996 i 2000. Ha estat vicepresident de la Comissió de Pressupostos del Congrés dels Diputats (1996-2004), membre de la Comissió d'Economia, Hisenda i Comerç (1993-2004), membre de la Comissió de Control de RTVE (1993-1996) i membre de la Comissió Mixta Congrés-Senat del Tribunal de Comptes (1996-1998). De 2000 a 2004 fou membre titular de la Delegació espanyola en l'Assemblea de la Unió Interparlamentària (UIP) i vocal de la Delegació espanyola en el Grup d'Amistat amb Veneçuela.
Va ocupar un escó de diputat al Parlament Europeu pel mateix partit de 2008 a 2009.

## Referències

* ↑ Salvador Sanz Palacio, a europarlbarcelona.eu
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, VI Legislatura
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, VII Legislatura
* ↑ Fitxa del Parlament Europeu