OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Varma (cràter)

Varma és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 30 km de diàmetre. Porta el nom del pintor indi Raja Ravi Varma (1848-1906), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2013.

## Referències

* ↑ «Varma». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 17 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Varljivo leto '68

Varljivo leto '68 (Варљиво лето '68, "l'estiu elusiu del 68") és una pel·lícula iugoslava del 1984 dirigida per Goran Paskaljević. Representa un estiu dominat per les protestes, vist des del punt de vista d'un adolescent a Iugoslàvia.

## Sinopsi

L'estiu de 1968, el graduat de secundària Petar (Slavko Štimac) busca l'amor, per això s'enamora de manera aleatòria i simultània de diverses dones, majoritàriament grans i casades: una farmacèutica, una fornera, una bibliotecària, ambdues filles del president del tribunal, el seu professor de sociologia (per això agafa un tema del marxisme per la seva tesi de graduació).
És precisament aquesta necessitat de trobar la “dona de la seva vida” la que porta en Peter a una sèrie de situacions divertides i còmiques, que molesten el seu pare Veselin (Danilo Stojković), un jutge municipal, un home rígid, amb visions del món dogmàtiques, que creu que la joventut només es pot disciplinar amb "mà ferma".. Quan finalment troba un amor real, veritable, gran, s'interromp per certs fets socials d'actualitat del moment.

## Repartiment

* Slavko Štimac - Petar Cvetković
* Danilo Stojković - Veselin Cvetković
* Mira Banjac - Mare de Petar
* Mija Aleksić - Avi de Petar's grandfather
* Ivana Mihić - Vladica Cvetković
* Andrija Mrkaić - Tadija Cvetković
* Sanja Vejnović - Ruženjka Hrabalova
* Dragana Varagić - Jagodinka Simonović
* Neda Arnerić - Olja Miranovski
* Miodrag Radovanović - President de la cort Micić
* Branka Petrić - Leposava
* Dragan Zarić - Director de l'escola
* Predrag Tasovac - home a la platja
* Branko Cvejić - Kum Spasoje

## Referències

* ↑ The Elusive Summer of ’68 (Goran Paskaljević) a cinemaldito.com
* ↑ El Cineclub Mediterráneo proyecta la película balcánica ‘El engañoso verano del 68’ a casa-mediterraneo.es

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Vida Gallega

Vida Gallega era una revista mensual gràfica fundada per Jaime Solá Mestre a Vigo.

## Primera època

El primer número va aparèixer l'any 1909 amb una portada en Castelao. Es va publicar en una primera etapa entre 1909 i 1938, amb un total de 697 números.
La revista va tenir un antecedent l'any 1904, amb el mateix nom i també a iniciativa de Jaime Solá Mestre. D'aquesta sèrie només es van publicar 4 números de la revista.

### Característiques

Es va crear amb l'objectiu de dotar a Galícia d'una revista gràfica de prestigi i qualitat. S'incloïa abundant material gràfic de Jaime Solá i de Xosé Gil que en fou el primer director artístic. Hi col·laboraren també fotògrafs reconeguts i afeccionats a la fotografia. A la revista hi apareixen els esdeveniments més importants, tant polítics com socials, tant de Galícia com de les comunitats emigrants gallegues (a Portugal, Madrid i d'Amèrica del Sud).
Entre els seus col·laboradors es pot destacar els dibuixants Carlos Sobrino Buhigas i Roberto Padín Rodríguez (fou subdirector de la revista entre 1924 i 1927) i Manuel Lustres Rivas.

## Segona època

La revista va tenir una segona època entre 1954 i 1963 quan Xosé Iglesias Presa va adquirir la revista. En aquesta segona època va estar dirigida per Fabriciano Fernández Serra. Es van publicar 77 números. A finals de 1956 la seu de la revista es va traslladar a Lugo. Hi van col·laborar escriptors com Manuel María, Álvaro Cunqueiro, Vicente Risco, Ramón Otero Pedrayo, Francisco Fernández del Riego, Carballo Calero, Ánxel Fole, Antonio Fraguas, Pura Vázquez i Luz Pozo.

## Referències

* ↑ Roberto Ribao Fernández, A fotografia na revista Vida Gallega : un silandeiro universo de sentido 646 páxinas.

## Enllaços externs

* Números de "Vida Gallega" a Galiciana - Biblioteca de Galícia.
* Galicia anos 50. Un país retratado nas páxinas de Vida Gallega Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Vanduser

Vanduser és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 217 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vanduser tenia 217 habitants, 84 habitatges, i 58 famílies. La densitat de població era de 644,5 habitants per km².
Dels 84 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 15,5% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.417 $ i la renda mediana per família de 27.292 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 14.531 $. La renda per capita de la població era de 10.351 $. Entorn del 14,5% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vanduser». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vanduser». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Veronica Simogun

Veronica Simogun (1962) és una activista de Papua Nova Guinea pels drets de les dones i en contra de la violència. Va rebre el Premi Internacional Dona Coratge el 2017.
Simogun va néixer a prop de Wewak el 1962, en concret en un poble anomenat Urip, situat a Boykin, Dagua. Va obtenir un certificat en aviació civil a la Universitat de Formació d'Aviació Civil. Havia treballat sis anys en l'aviació civil quan va tornar a Urip. Al seu poble va treballar per millorar la comunitat local. Va fer campanya en contra de la violència vers les dones. Per la seva feina amb Catherine Ebert-Gray va ser nominada al Premi Internacional Dona Coratge.

## Referències

* ↑ «Biographies of the Finalists for the 2017 International Women of Courage Awards» (en anglès).
* ↑ «Courageous Simogun - The National» (en anglès). The National, 30-03-2017.
# Veronica Lazăr

Veronica Lazăr (Bucarest, 6 d'octubre de 1938 – Roma, 8 de juny de 2014) va ser una actriu romanesa que es va establir a Itàlia al començament dels anys 1960 i hi va fer carrera, tant al teatre i a la televisió com al cinema italià.

## Biografia

El primer paper de Veronica Lazăr al cinema va ser el d'un cadàver, el de la dona morta del personatge Paul (interpretat per Marlon Brando), que l'obliga a apamar un immoble parisenc en L'Últim Tango a París (1972). Bernardo Bertolucci la fa a continuació actuar en La lluna l'any 1979.
Se la troba en dues pel·lícules de Dario Argento: Inferno on interpeta La mare de les Tenebres i La sindrome de Stendhal on interpreta la mare de Maria (l'artista francesa). Lucio Fulci la fa actuar en el seu mític El més enllà, on la seva mort és horrible.
Actua igualment en l'adaptació al cinema de la novel·la de Paul Bowles, Un te al Sàhara, que li permet retrobar Bernardo Bertolucci, en Identificació d'una dona i Per-delà els núvols de Michelangelo Antonioni. És la filla d'un militant comunista i ella mateixa, membre del partit comunista italià.

## Vida personal

El 1966, es casa amb l'actor italià Adolfo Celi (1922-1986), amb qui tenen el 1968, Leonardo Celi, que serà director de cinema, i el 1970 Alessandra Celi, que esdevindrà actriu.

## Filmografia

* 1972 : L'últim tango a París (Ultimo tango a Parigi), de Bernardo Bertolucci
* 1979 : La lluna (La Luna), de Bernardo Bertolucci
* 1980 : Inferno, de Dario Argento
* 1981 : E tu vivrai nel terrore - La aldilà, de Lucio Fulci
* 1981 : Les Ailes de la colombe, de Benoît Jacquot
* 1982 : Identificazione di una donna, de Michelangelo Antonioni
* 1989 : Berlín-Jerusalem, d'Amos Gitaï
* 1990 : The Sheltering Sky, de Bernardo Bertolucci
* 1990 : lIlsole buio de Damiano Damiani
* 1995 : Al di là delle nuvole, de Michelangelo Antonioni i Wim Wenders
* 1996 : La sindrome di Stendhal, de Dario Argento
* 2002 : El misteri de Ginostra (Ginostra) , de Manuel Pradal
* 2012 : Moi et toi, de Bernardo Bertolucci: l'àvia de Lorenzo

## Referències

* 1 2 (it) Veronica Lazar morta a 76 anni: musa di Bertolucci, Antonioni e Dario Argento, Blitz quotidiano, 11 juin 2014
* ↑ (ro) George Anghel, « Actrița Veronica Lazăr, cunoscută din "Ultimul tango la Paris", a murit », cotidianul.ro, 14 juin 2014
# Veneroides

Els veneroides (Veneroida) són un ordre de mol·luscs bivalves. Inclouen formes familiars com les cloïsses, escopinyes, el musclo tigre (Dreissena polymorpha). Són generalment de valves gruixudes i simètriques, i són bivalves isomiàris o homomiàris (és a dir, els seus músculs adductors són d'igual grandària).
Les espècies poden ser sèssils o reptants. Tendeixen a ser filtradores d'aliments, alimentant-se a través de parells de sifons, amb una característica estructura branquial adaptada a aquesta manera de vida.

## Classificació

* Superfamília Veneroidea (veneroïdeus)
** Petricolidae
** Veneridae
* Superfamília Astartoidea
** Astartidae
* Superfamília Corbiculoidea
** Corbiculidae
** Sphaeriidae
* Superfamília Tellinoidea (tel·linoïdeus)
** Donacidae
** Psammobiidae
** Semelidae
** Tellinidae
* Superfamília Arcticoidea
** Arcticidae
* Superfamília Cardioidea
** Cardiidae (els cardítids)
** Tridacnidae
* Superfamília Dreissenoidea (de vegades inclosa a l'ordre Myida)
** Dreissenidae
* Superfamília Galeommatoidea
** Galeommatidae
** Lasaeidae
** Kelliidae
* Superfamília Glossoidea
** Glossidae
** Vesicomyidae
* Superfamília Lucinoidea
** Cyrenoididae
** Fimbriidae
** Lucinidae
** Thyasiridae
** Ungulinidae
* Superfamília Mactroidea
** Mactridae (els mactrids)
* Superfamília Solenoidea (els solènids)
** Pharidae
** Solenidae
* Superfamília Carditoidea
** Carditidae
* Superfamília Gastrochaenoidea
** Gastrochaenidae
* Superfamília Cyamioidea
** Sportellidae
* Superfamília Chamoidea
** Chamidae
* Superfamília Crassatelloidea
** Crassatellidae

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Myida». [Consulta: 26 febrer 2021].
# Venetia Stevenson

Joanna Venetia Invicta Stevenson (Londres, 10 de març de 1938 – Atlanta, Geòrgia, 26 de setembre de 2022) va ser una actriu anglesa.

## Biografia

Joanna Venetia Invicta Stevenson nasqué a la capital del Regne Unit, Londres, el 10 de març de 1938 al si d'una família d'artistes. La seva mare era l'actriu Anna Lee i el seu pare el director de cinema Robert Stevenson. La família es va traslladar a Hollywood un any després del seu naixement després que el seu pare signés un contracte amb el productor de cinema David O. Selznick. Quan els pares divorciaren el 1944, va romandre amb el seu pare i la seva nova madrastra, Frances. Després d'una educació en escoles privades exclusives de Califòrnia, féu el seu debut teatral amb sa mare a Liliom, una obra produïda pel Sombrero Theatre, a Phoenix, capital de l'estat d'Arizona, l'abril de 1955 i amb l'equip, i alhora parella, format per Fernando Lamas i Arlene Dahl.

## Referències

* ↑ Fredda Dudley "The Beautiful British", Photoplay/Movie Mirror, May 1943
* ↑ "Film's Venetia Stevenson Wins Divorce", Los Angeles Times, 2 April 1957, p. B1
# Villa Poma

Villa Poma és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Villa Poma limita amb els municipis de Magnacavallo, Pieve di Coriano, Poggio Rusco, Revere, San Giovanni del Dosso i Schivenoglia.
Pertany al municipi la frazione de Ghisione

## Galeria

* Localització de Villa Poma a la província de Màntua

## Referències

* ↑ Comune di Villa Poma- Statuto.
# Villa Ravera

La Villa Ravera és un edifici històric neorenaixentista d'Ivrea, al Piemont (Itàlia). Va ser construïda el 1897 pel doctor Demaria.

## Referències

* ↑ «Ivrea per tutti» (en italià).
# Villa Ramona (Font-rubí)

La Villa Ramona és una obra modernista de Font-rubí (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa aïllada formada de planta baixa i pis, terrat i torratxa. Façana de composició simètrica amb balcons al primer pis. Decoració amb motllures de motius florals als balcons, porta i finestres. Frontis de ceràmica trencada. Balaustrada d'obra per coronament.

## Referències

* ↑ «Villa Ramona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2018].
# Villarmuerto

Villarmuerto és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Brincones, a l'Est amb Puertas i Espadaña, al Sud amb Peralejos de Arriba i Peralejos de Abajo, al Sud-oest amb Vitigudino i al Nord-oest amb Sanchón de la Ribera.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 82 | 70 | 56 | 52 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Verbni

Verbni (en rus: Вербный) és un poble (una possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens rus del 2010 tenia 82 habitants. Pertany al districte de Proletarsk.

## Referències

* ↑ «Топографическая карта Ростовской области. Генштаб Советской Армии.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
# Vessiólaia Gorà

Vessiólaia Gorà - Весёлая Гора (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la plana ponent del Caucas occidental. És a 26 km al nord d'Anapa i a 120 km a l'oest de Krasnodar.
Pertany al poble de Iurovka.
# Ville Räikkönen

Ville Räikkönen (Tuusula, 14 de febrer de 1972) és un biatleta finlandès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1990 i 2000.
El 1998 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Nagano, on va disputar tres proves del programa de biatló. Guanyà la medalla de bronze en els 10 quilòmetres esprint i fou vuitè en el relleu 4×7,5 quilòmetres. També va participar, sense bons resultats, als Jocs de Salt Lake City.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de biatló de 1994.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ville Räikkönen». [Consulta: 17 gener 2023].
# Vågstranda

Vågstranda és un poble situat a la riba del fiord de Romsdal, al municipi de Rauma, comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Es troba al llarg de la ruta europea E136, a uns 10 quilòmetres al nord de la localitat de Voll i a 11 quilòmetres a l'est de la localitat de Vikebukt (al municipi de Vestnes). L'església de Vågstranda, construïda el 1870, està situada al poble.
# Väyrynenita

La väyrynenita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de Heikki Allen Väyrynen (1888-1956), professor de mineralogia.

## Característiques

La väyrynenita és un fosfat de fórmula química Mn$^{2+}$Be(PO₄)(OH,F). Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la väyrynenita pertany a «08.B - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida petita i mitjana» juntament amb els següents minerals: bergslagita, herderita, hidroxilherderita i babeffita.

## Formació i jaciments

Es troba com a producte d'alteració del beril i la trifilita, en pegmatites granítiques complexes. Va ser descoberta a la pegmatita Viitaniemi, a l'àrea d'Eräjärvi, a Orivesi, a les regions occidentals i interiors de Finlàndia. Sol trobar-se associada a altres minerals com: eosforita, moraesita, hurlbutita, beril·lonita, ambligonita, apatita, turmalina, topazi, moscovita, microclina i quars.

## Referències

* ↑ «Väyrynenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Vinagre (desambiguació)

«Vinagre» té aquests significats:
* Vinagre, líquid obtingut mitjançant fermentació acètica del vi i dels seus subproductes sovint utilitzat com a condiment
* Vinagre (sèrie), programa de televisió d'humor protagonitzat per Bruno Oro i Clara Segura
Viccionari
# Vodni (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Vodni».
Vodni (en rus: Водный) és un poble (un possiólok) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 359 habitants. Pertany al districte rural de Dívnoie.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Vodni (Adiguèsia)

* Per a altres significats, vegeu «Vodni».
Vodni - Водный (rus) és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a l'inici de l'embassament de Krasnodar, a 6 km de Krasnogvardéiskoie i a 76 km al nord-oest de Maikop, la capital de la república. El 2017 la vila estava deshabitada.
Pertany al municipi de Khatukai.
# Vodni (Petróvskaia)

* Per a altres significats, vegeu «Vodni».
Vodni - Водный (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al delta del riu Kuban, a la vora esquerra del riu Protoka. És a 22 km al nord de Slàviansk-na-Kubani i a 87 km al nord-oest de Krasnodar.
Pertany a l'stanitsa de Petróvskaia.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* Article sobre la vila (rus)
* Mapa a vlasenko.net (rus).
# Walther Gmeindl

Walther Gmeindl (Hainburg an der Donau, 31 de desembre de 1890 - Hainburg an der Donau, 1 de setembre de 1958) fou un compositor austríac, director i professor de música.
Walther Gmeindl va rebre la seva formació a l'Acadèmia de Música de Viena, piano amb Josa Hrdlicka-L'scher, violoncel amb Th. Kretschmann, composició amb F. Schreker. Com alumne de Franz Schreker, va publicar articles sobre l'obra del seu professor i va fer transcripcions claus de les seves composicions orquestrals. El 1915 Bruno Walter el va portar al "M'nchner Hofoper" com a répétiteur, més tard director coral i Kapellmeister. El 1922 Schreker el va contractar com a professor, el 1929 com a professor de composició i com a cap de l'escola d'orquestres de la Berlin Musikhochschule. Durant algun temps va treballar com a director d'òpera a Múnic, però és conegut principalment com a professor de llarga durada (des del 1922 fins al final de la Segona Guerra Mundial) a l'Escola de Música de Berlín, on entre d'altres estudiants de Gmeindl foren Bernd Bergel, Sergiu Celibidache, Dimitris Fabas, Ernst Pepping, Jerzy Fitelberg, Adolf Brunner, Jan Meyerowitz, Klaus Egge i altres, des de 1927 també va dirigir lOrquestra Acadèmica de Berlín. Als anys cinquanta. va ensenyar a l'Acadèmia de Música de Viena.

## Enregistraments

* Walther Gmeindl - Divertimento Militare Sine Sinfonia; Leopold Mozart; "Deutsche Grammophon" DGS 15 (DGS) 15 (1947)
* Arranjament Die Gezeichneten (Schreker, Franz)
Escrits
* Die Gezeichneten. Òpera en 3 actes de Franz Schreker. Arranjament de piano amb text de Walther Gmeindl. Editor: Viena, Edició Universal, 1916.

## Notes

* ↑ https://www.musiklexikon.ac.at/ml/musik_G/Gmeindl_Walter.xml
* ↑ https://imslp.org/wiki/Category:Gmeindl,_Walther
* 1 2 3 https://www.iberlibro.com/primera-edicion/Gezeichneten-Oper-Aufz%C3%BCgen-Klavierauszug-Text-Walther/30528778456/bd
* ↑ https://www.discogs.com/artist/6548258-Professor-Walther-Gmeindl
* ↑ https://imslp.org/wiki/Category:Gmeindl,_Walther
# Apel·lació a l'emoció

L'Apel·lació a l'emoció és una fal·làcia lògica en què la persona que exposa s'aprofita d'una emoció dels oients per a provar el seu argument. És un cas de pista falsa (en anglès red herring, "areng roig").
N'hi ha de diversos tipus:
* Apel·lació a les conseqüències (també anomenada argumentum ad consequentiam)
* Apel·lació a la por (també anomenada argumentum ad metum or argumentum in terrorem)
* Apel·lació per adulació
* Apel·lació a la majoria (també anomenada argumentum ad populum)
* Apel·lació a la llàstima (també anomenada argumentum ad misericordiam)
* Apel·lació al ridícul
* Apel·lació al rancor (també anomenada argumentum ad odium)
* Il·lusió
D'altres fal·làcies constitueixen alhora, molts cops, una apel·lació a l'emoció. Els casos més típics són:
* Arguments Ad hominem
* Culpabilitat per associació
* Vivacitat enganyosa
* Fal·làcia patètica
* Pendent relliscós
* Dos errors fan una veritat
# ActiveX

ActiveX és un marc de programari obsolet creat per Microsoft que adapta les seves tecnologies anteriors de Component Object Model (COM) i Object Linking and Embedding (OLE) per al contingut descarregat d'una xarxa, especialment de la World Wide Web. Microsoft va introduir ActiveX l'any 1996. En principi, ActiveX no depèn dels sistemes operatius Microsoft Windows, però a la pràctica, la majoria dels controls ActiveX només s'executen a Windows. La majoria també requereix que el client s'executi en un ordinador basat en x86 perquè els controls ActiveX contenen codi compilat.
ActiveX encara és compatible des de Windows 10 mitjançant Internet Explorer 11, mentre que ActiveX no és compatible amb el seu navegador web predeterminat Microsoft Edge (que té un sistema d'extensió diferent i incompatible, ja que es basa en el projecte Chromium de Google).
Moltes aplicacions Microsoft Windows - incloent moltes del propi Microsoft com ara Internet Explorer, Microsoft Office, Microsoft Visual Studio, i Windows Media Player - fan servir controls ActiveX per proveir els seus jocs de funcionalitats i també encapsular la seva pròpia funcionalitat com controls ActiveX que així poden ser encastats en altres aplicacions. Internet Explorer també permet encastar els seus propis controls ActiveX en pàgines web.

## Història

ActiveX va ser presentat el 1996 per Microsoft com una evolució de les seves tecnologies Component Object Model i Object Linking and Embedding i s'usa generalment en el seu sistema operatiu Windows, encara que la tecnologia com a tal no està lligada a aquest.
A partir d'Internet Explorer 3.0 (1996), Microsoft va afegir suport per allotjar controls ActiveX dins del contingut HTML. Si el navegador trobava una pàgina que especificava un control ActiveX mitjançant una etiqueta OBJECT (l'etiqueta OBJECT es va afegir a l'especificació HTML 3.2 per Charlie Kindel, el representant de Microsoft al W3C en aquell moment), es baixaria i instal·laria automàticament el control amb poc o cap intervenció de l'usuari. Això va fer que el web "més ric", però va provocar objeccions (ja que aquests controls, a la pràctica, només funcionaven a Windows i es requerien controls separats per a cada plataforma compatible: un per a Windows 3.1/Windows NT 3.51, un per a Windows NT/95 i un per a Macintosh F68K/PowerPC.) i riscos de seguretat (especialment tenint en compte la manca d'intervenció de l'usuari). Posteriorment, Microsoft va introduir mesures de seguretat per fer més segura la navegació, inclòs ActiveX.

## Referències

* ↑ «ActiveX Controls on the Internet», 12-09-2018. [Consulta: 19 agost 2021].
* ↑ Anderson, Jerry. Activex Programming with Visual C++. Que, 1997. ISBN 978-0-7897-1030-7.
* ↑ «Microsoft Edge - Frequently Asked Questions (FAQ) for IT Pros - Edge».
* ↑ «Using ActiveX with LabVIEW – Examining Mission Editor Version 1.0». NI Developer Zone. National Instruments, 13-08-2007. Arxivat de l'original el 28 febrer 2008. [Consulta: 12 març 2009]. «The term ActiveX surfaced in the Microsoft world in early 1996.»
* ↑ «Activating ActiveX Controls», 18-04-2006. Arxivat de l'original el 19 abril 2006. [Consulta: 16 juny 2009].