OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tujiko Noriko

Tujiko Noriko és una intèrpret i compositora japonesa de música experimental i avant-pop. Bona part de la seva música consisteix en capes repetitives de samples i ritmes electrònics i melodies que es van afegint gradualment les unes sobre les altres, mentre ella canta per sobre; les lletres són en japonès i anglès. Ha treballat pel segell discogràfic austríac Mego i l'alemany Tomlab. El 2004 va formar equip amb Peter Rehberg per formar DACM i gravar l'àlbum Stéréotypie. Actualment viu a París i també treballa en curtmetratges experimentals. Segons un article de The Japan Times, ha acabat dues pel·lícules: "Sand and Mini Hawaii" i "Sun".

## Discografia

* Keshou To Heitai AKA Makeup and Soldiers (2000)
* Shojo Toshi AKA Girl City (2000, Mego)
* I Forgot the Title (2002, Mego)
* Hard Ni Sasete AKA Make Me Hard (2002, Mego)
* From Tokyo to Naiagara (2003, Tomlab)
* Stéréotypie amb Peter 'Pita' Rehberg (2004, Asphodel)
* Blurred In My Mirror (2005, Room40)
* 28 amb Aoki Takamasa (2005, Fat Cat Records)
* J amb Riow Arai (2005, publicat amb el títol de RATN)
* "少女都市+ (Shojo Toshi+)" (2006, Editions Mego)
* Solo (2007, Editions Mego)
* Trust (2008, Nature Bliss)
* U amb Lawrence English i John Chantler (2008, ROOM40)

## DVDs

* HOW TO, vídeos de Graw Böckler (2004 raumfuerprojektion)

## Referències

* ↑ Noriko Tujiko: not merely sweet, cute and aggressive The Japan Times Online (anglès)
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-06-13. [Consulta: 15 gener 2010].

## Enllaços externs

* Tujiko Noriko a Tomlab Arxivat 2007-03-14 a Wayback Machine.
* Sobre el disc "Solo" Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Uhliská

Uhliská és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1554.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «História obce». [Consulta: 19 desembre 2021].
# Uhrovec

Uhrovec és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1258.

## Viles agermanades

Uhrove està agermanada amb:
* Slavičín, República Txeca
* Modrá, República Txeca
* Gilowice, Polònia
* Kiskunfélegyháza, Hongria

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «História». Arxivat de l'original el 2021-12-22. [Consulta: 22 desembre 2021].
* ↑ «Družobné mestá a obce» (en eslovac). uhrovec.sk. Uhrovec. [Consulta: 8 setembre 2019].
# Trufa

«Trufa» té aquests significats:
* Tòfona
* Trufa (pastisseria). Dolç petit i rodó, elaborat a base de nata batuda barrejada amb xocolata fosa i recobert de xocolata en pols o ratllada. Es menja normalment fred.
* Nata batuda aromatitzada i acolorida amb xocolata fosa. Es fa servir generalment per farcir pastissos.
* Trufa (zoologia). Terme emprat per a descriure el nas dels animals, s'empra especialment en els estàndards de gossos de raça.
# Turó de la Peira (muntanya)

El turó de la Peira o de Montadell és un turó de Barcelona, al districte de Nou Barris; entre els antics termes de Sant Andreu de Palomar i Sant Joan d'Horta i entre les antigues rieres d'Horta i de Parellada. Als seus vessants s'aixequen els barris de Can Peguera i del turó de la Peira. El nom prové de Ca la Peira, una masia que hi havia entre la riera d'Horta i el torrent de can Mariner. El 1936 s'inaugurà el parc del Turó de la Peira, i el 1947 es començaren a construir els blocs de cases del voltant. Al cim del turó hi ha una gran creu de ferro i un mirador des d'on hi ha una vista panoràmica de Barcelona.
És considerat un dels set turons de Barcelona, xifra presa per imitació dels set turons de Roma.

## Vegeu també

* Cal Garibaldi
* Cal Playa
* Cal Bonet

## Referències

* ↑ «La situació d'Horta», 19-04-2018. [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012, p. 253. ISBN 978-84-15232-22-3.
* ↑ «Web de parcs i jardins de Barcelona». Arxivat de l'original el 2009-08-16. [Consulta: 7 setembre 2009].
* ↑ Amores, Marcos. «Els turons barcelonins: quants són? Quin és el més alt? I el més baix?». Beteve. [Consulta: 16 agost 2020].

## Bibliografia

* Varis. Barcelona 1985-1999 Ecologia d'una ciutat. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 1999. ISBN 84-605-8791-6
* Miquel Vidal Pla. Jardins de Barcelona. Barcelona. Ajuntament de Barcelona, 2003.
# Jaramillo de la Fuente

Jaramillo de la Fuente és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 35 | 34 | 30 | 41 |
# Lu Ban

Lu Ban (xinès tradicional: 魯班, xinès simplificat: 鲁班, pinyin: Lǔ Bān, Wade-Giles: Lu Pan) (507 aC - 440 aC) va ser un arquitecte, mestre d'obres fuster, enginyer, filòsof, inventor, pensador militar, estadista i contemporani xinès de Mozi, nascut en l'Estat de Lu, i és el patró dels constructors i contractistes xinesos. Va nàixer en una família de renom durant el període de les Primaveres i Tardors, quan la Xina patia el caos de les guerres civils entre regnes. El seu nom original era Gongshu Yizhi (xinès tradicional: 公輸依智, xinès simplificat: 公輸依智). Va ser també conegut com a Gongshu Ban (公輸班), Kungshu Pen (公輸般) i Kungshu Pun (公輸盘). Però era més conegut normalment com a Lu Ban.

## Referències

* ↑ Segons una cita del Youyang Zazu Vol. 24 datat del segle vii, era de Dunhuang.
# Districte Nord (Palma)

El districte Nord és una de les cinc zones administratives en què s'ha dividit el terme municipal de Palma. Abraça els territoris compresos entre el torrent de la Riera, les Avingues, les antigues vies del tren d'Inca i l'autopista d'Inca, i es correspon, si fa no fa, a l'antic territori de la parròquia de Sant Jaume. El 2018 tenia un total de 89700 habitants i està format pels barris següents:
| Barri | Habitants |
| Amanecer | 600 |
| Arxiduc | 6.708 |
| Bons Aires | 18.663 |
| El Camp Redó | 13.717 |
| Cal Capiscol | 8.784 |
| Establiments | 2.946 |
| La Indioteria (Rural) | 1.563 |
| La Indioteria (Urbà) | 3.477 |
| L'Olivera | 3.446 |
| Plaça de Toros | 15.331 |
| Secar de La Real | 4.769 |
| Son Espanyol | 672 |
| Son Oliva | 6.215 |
| Son Sardina | 2.806 |
Del 2015 al 2019 la regidora del districte Nord va ser Aurora Jhardi Massanet. L'actual regidor és Llorenç Carrió. L'oficina del districte per atenció als ciutadans es troba al C/ Felip II, 17.

## Referències

* 1 2 Dades de 2018: «Institut d'Estadística de les Illes Balears». [Consulta: 27 juny 2019].
* ↑ http://www.arabalears.cat/balears/Hila-governara-regidors-Comas-numero_0_1376262553.html
# Samuel Suñé i Farando

Samuel Suñé i Farando (Barcelona, 12 de novembre de 1888 - Barcelona, setembre de 1964) va ser un dibuixant i fotògraf català.

## Biografia

Va néixer a la Ronda de Sant Pere de Barcelona, fill de Josep Suñé, natural de Barcelona, i de Rosa Farando, natural de Claverol.
Després de formar-se a l'Escola Superior de Disseny i Art Llotja (ESDA Llotja), on el 1909 va rebre un diploma, el 1912 es traslladà a París, on es posà en contacte amb el corrent artístic del futurisme. En tornar a Barcelona, es retrobà amb l'ambient cultural del noucentisme, que aleshores estava molt present en el moviment artístic del país, i aquest el va marcar profundament, tant en la seva manera de fer, com en el seu pensament.
Pel que fa a les seves exposicions, aquestes no foren molt nombroses. Cal destacar, però, l'Exposició de Retrats i Dibuixos de Barcelona del 1910, o la VI Exposició Internacional d'Art de Barcelona del 1911. Els seus dibuixos, i algunes pintures, estan ambientats en temes senzills de la vida quotidiana. El 1918 s'establí al seu estudi de fotògraf retratista, que fou un dels més prestigiosos de Barcelona, i allà organitzà diversos concerts i vetllades literàries. Ben aviat es convertí en un fotògraf de renom, que fins i tot fou de jurat en concursos fotogràfics.
Fou professor de dibuix i fotografia del seu nebot Ricard Suñé i Álvarez.
El 1975 es reuní a la Sala Rovira de Barcelona una exposició antològica de la seva obra. Anys després de la seva desaparició, el 2015, es va organitzar una exposició sobre fotografia de moda "Distinció. Un segle de fotografia de moda", on es recollia una selecció de fotografies que mostren l'evolució i la forma d'entendre la fotografia de moda, amb fotografies de diversos autors, entre els quals el mateix Samuel Suñé.

## Referències

* 1 2 3 4 «Samuel Suñé i Farando». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1888, número de registre 5868.
* ↑ «Escuela Superior de Artes Industriales i Bellas Artes». La Vanguardia (Hemeroteca), 29-03-1909, pàg. 3-4 [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ «Concurso fotográfico». La Vanguardia (Hemeroteca), 19-11-1933, pàg. 7 [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ «.xml Samuel Suñé i Farando». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sala Rovira. Rbla.Cataluña, 62. Samuel Suñé: Dibuixos, 1888-1964». La Vanguardia (Hemeroteca), 24-05-1975, pàg. 32 [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ Aluart, Anna «Cap de setmana d'exposicions fotogràfiques». El Tot Mataró i Maresme, 27-11-2015 [Consulta: 19 gener 2020].
# Minglanilla

Minglanilla és un municipi de la província de Conca situat a la comunitat autònoma de Castella la Manxa, a la zona sud de la província i també al sud de la ciutat de Conca. En el cens de 2007 tenia 2532 habitants en un territori de 109,64 km².

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 2255 | 2364 | 2239 | 2309 |
# Porxo del Promasó

El Porxo del Promasó és una obra de Barberà de la Conca (Conca de Barberà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Típica volta dins el recinte urbà. Pas cobert format per dos arcs apuntats que permet la comunicació entre el carrer Promasó i el de l'Església.

## Història

Es documenta als segles xvi i xvii. Comunica dues cases importants de la població: cal Manel "del Porta" i cal Guineu. Carme Plaza assenyalen sobre aquest que "És una construcció probablement del segle xiv que trobem documentada el 1519 amb motiu d'unes bregues que havien tingut lloc sota les voltes entre els Gratapalles i els Foguet (possible nom local de les parcialitats de Nyerros i Cadells). Aleshores, el porxo era anomenat "les voltes del Gratapalles", perquè hi vivia aquesta família que és la dels avantpassats de Joan Esplugas i Moncusí, el Molineret, del carrer Esplugas. Aquests anaven a favor del Gran Prior (Priorat de Catalunya) de l'orde de l'Hospital, senyor de Barberà. Un fet important de 1609, relacionat amb aquests partits, fou la vinguda a Barberà del famós cabdill nyerro Perot Rocaguinarda cridat pel Gran Prior de Catalunya per castigar Rafel de Biure, senyor de Vallespinosa, per qüestions de senyoriu sobre Vallverd de Queralt."

## Referències

* 1 2 «Porxo del Promasó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].
# Pindos (Dòrida)

Pindos (grec antic: Πίνδος, llatí: Pindus) era una de les ciutats de la Tetràpolis Dòria, a la vora del riu del mateix nom que desaiguava al riu Cefís, prop de Lilea.
Segons Estrabó i Teopomp de Quios la ciutat també s'anomenava Acifant (Ἀκύφας), que Estrabó situa vora la regió d'Etea, i és probable que se situàs situada al naixement del riu i vora el Mont Eta, lloc on també la situen els Iambes al Rei Nicomedes i Plini el Vell.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Pindus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 abril 2021].
# Dionisíades

Dionisíades (grec antic: Διονυσιάδης) és el nom dels personatges següents:
* Dionisíades de Tars, poeta tràgic de l'antiga Grècia
* Dionisíades (escultor), un dels autors del gran fris de l'Altar de Pèrgam

## Vegeu també

* Illes Dionisíades, grup d'illes de Creta
# Philautus supercornutus

Philautus supercornutus és una espècie de granota que es troba al Vietnam i, possiblement també, a Laos.

## Referències

* Bain, R. 2006. Philautus supercornutus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Philautus surrufus

Philautus surrufus és una espècie de granota que es troba a les Filipines. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua i la fragmentació del seu hàbitat natural que va atènyer mens de cinq mil km².

## Descripció

La femella de Philautus surrufus fa de 26 a 36 mm i el mascle 20 a 28 mm. Difereix dels altres espècies del grup surdus per la seva mida més petita, el patró vermellós de la seva esquena d'un marró clar i la pell llissa. El ventre és de color marfil amb taques color marró, except per als joves.

## Referències

* ↑ Brown, Walter C; Alcala, Angel C «Philippine Frogs of the family Rhacophoridae». Proceedings of the California Academy of Science, vol.48, 10, 1994, pàg. 200-201.
* ↑ Arvin Diesmos, Angel Alcala, Rafe Brown, Leticia Afuang, Genevieve Gee, Katie Hampson, Mae Leonida Diesmos, Aldrin Mallari, Perry Ong, Dondi Ubaldo, Baldwin Gutierrez (2004). Philautus surrufus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el març 2016 (en anglès).
* ↑ Brown & Alcala, 1994, p. 200.
# Poecilostachys

Poecilostachys és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Poecilostachys alleizettei
* Poecilostachys ambrostrensis
* Poecilostachys analabensis
* Poecilostachys analamazaotrensis
* Poecilostachys bakeri
# Poecilotriccus

Poecilotriccus és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae). Són originaris de Sud-amèrica i Amèrica Central.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 12 espècies:
* Poecilotriccus ruficeps - cabdill de capell vermell.
* Poecilotriccus luluae - cabdill de Lulu.
* Poecilotriccus albifacies - cabdill galtablanc.
* Poecilotriccus capitalis - cabdill endolat.
* Poecilotriccus senex - cabdill senil.
* Poecilotriccus russatus - cabdill pit-roig.
* Poecilotriccus plumbeiceps - cabdill de galtes ocre.
* Poecilotriccus fumifrons - cabdill frontgrís.
* Poecilotriccus latirostris - cabdill front-rogenc.
* Poecilotriccus sylvia - cabdill cendrós.
* Poecilotriccus calopterus - cabdill aladaurat.
* Poecilotriccus pulchellus - cabdill dorsinegre.
# Plaça de la Constitució

«Plaça de la Constitució» té aquests significats:
* Plaça de la Constitució (Badalona), al Barcelonès
* Plaça de la Constitució (les Borges Blanques), antic nom de la plaça del Primer d'Octubre
* Plaça de la Constitució (Girona), antic nom de la plaça de l'U d'Octubre del 2017
* Plaça de la Constitució (Lleida), al Segrià
* Plaça de la Constitució (Vilafranca del Penedès), a l'Alt Penedès
# Plaça de la Fira

La Plaça de la Fira és el nom que rep la que es podria descriure com la plaça Major de la vila de Cardona.

## Història

En un principi, el Firal era una àrea fora muralles del nucli antic primigeni. El seu domini requeia en la família vescomtal a recer de les dues torres o fortesa que s'aixecaven a tocar la plaça del mercat i l'església de Sant Miquel des del segle xii. Amb l'eixamplament de la vila entre els segles XIII -XIV, aquesta àrea acolliria algun aplec comercial amb caràcter anual que entre les seves característiques, requeria un major espai del que oferien la plaça i el Mercat. Amb la construcció del nou temple de Sant Miquel (1320) i l'enderroc de les dues torres vescomtals (1345) es va capgirar totalment la fesomia de la plaça.
Entre 1350 i 1360 la Fira ja s'havia convertit en el punt de celebració dels Consells Generals i l'any 1391, el Comú ampliava el Firal, que a poc a poc pren la fesomia de la plaça major de la vila, ja dins els nous conceptes de l'urbanisme baix-medieval, en especial el 1440, quan la muralla va ser objecte de reformes en aquest sector. Es va construir el portalet de la Fira per donar accés al camí de la font de Canconills i al camí de les Salines. La primera referència escrita que s'ha trobat d'aquesta portella data del 1457.
L'any 1405, el rei Martí I va ratificar, a precs del comte Joan Ramon Folc I i dels cònsols del Comú, la celebració de la Fira de Cardona. Aleshores ja s'havien construït la majoria de les cases amb porxos que envolten i delimiten el Firal.
La progressiva delimitació i urbanització de la plaça com a epicentre de l'activitat pública de la vila va tenir com a conseqüència la ubicació en aquest espai de la casa on el Consell del Comú celebrava les seves sessions. Ja hi ha constància que l'any 1417 se celebraven les reunions en una de les cases de la plaça. El Comú va comprar l'any 1630 l'edifici on hi ha l'actual Ajuntament.
S'ha remodelat l'espai de la Fira de Dalt l'any 2011.

## Actualitat

La Plaça de la Fira és l'epicentre de les activitats que tenen lloc al poble. S'hi celebra el mercat dels diumenges, els actes principals de les Fires de Cardona i de la Festa Major.
Per la Festa Major s'hi construeix cada any la plaça de braus on té lloc el Correbou i la Cargolera, dues celebracions tradicionals de Cardona.
S'hi pot trobar el monument commemoratiu fet per Josep Campeny amb motiu del segon centenari del setge de Cardona i l'Escultura eqüestre de Borrell II feta per Josep Maria Subirachs que commemora el mil·lenari de la vila.

## Referències

* 1 2 3 Andreu Galera, Ajuntament de Cardona, Cardona Medieval. Itinerari per la vila i la seva història.
* ↑ «Ajuntament de Cardona, centre històric». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 agost 2012].
* ↑ «Ajuntament de Cardona, Fires i festes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 agost 2012].
# Plaça de la Creu (Casserres)

La Plaça de la Creu és un conjunt arquitectònic de Casserres (Berguedà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

La plaça de la Creu està datada entre els segles xvii i XVIII i conserva el seu traçat original, que és de perfil irregular i allargat, amb un cert desnivell. Està ubicada darrere l'església. Les cases que en formen part tenen el parament de pedra vista i consten de planta baixa i dos pisos, amb les portes d'arc de mig punt adovellades.
Algunes cases que voregen la plaça són ca l'Urbici, cal Cerdans, cal Gotlla i cal Nen Xic. Fa temps, als baixos de ca l'Urbici hi havia el cafè del Centre Catòlic. A l'espai comprès entre la casa de P. Santasusagna i R. Sitjes, hi havia una casa tota de pedra i una finestra gòtica geminada. Des del segle xvii era la residència de la família Marimon.

## Història

Casserres era una vila fortificada en temps medievals; d'aquesta època conserva el traçat dels carrers més antics i l'estructura general de la vila fins que l'any 1653 fou cremada i saquejada. Un cop acabada la guerra dels segadors i davant la insitència dels reductes enemics concentrats a Casserres. Gabriel de Llupià cremà la vila i n'enderrocà totes les muralles. Recuperada lentament, la vila fou cremada de nou el 1713 pels miquelets. L'aspecte de la plaça de la Creu, tot i tenir l'estructura medieval, és d'aquesta època, així com el carrer Major.
Les obres de rehabilitació del carrer Major i Nucli antic de Casserres d'època recent han estat cofinançades pel Fons de Desenvolupament Regional de la Comunitat Europea, l'any 2002.

## Referències

* 1 2 «Plaça de la Creu». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 setembre 2015].
* 1 2 «Plaça de la Creu». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona. [Consulta: 8 setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Nucli antic». Ajuntament de Casserres. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 8 setembre 2015].
# Plaça de la Font

«Plaça de la Font» té aquests significats:
* Plaça de la Font Castellana, plaça de Barcelona, al Guinardó
* Plaça de la Font Catalana, a Barcelona, al Guinardó
* Plaça de la Font de Ribes, a Ribes de Freser
* Plaça de la Font (Sant Llorenç de Montgai), a la Noguera
* Plaça de la Font (Tarragona), Tarragona
# Districte de Senec

El districte de Senec (en eslovac, Okres Senec) és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Bratislava. Té una superfície de 359,88 km², i el 2013 tenia 72.167 habitants. La capital és Senec.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Senec

### Pobles

Bernolákovo | Blatné | Boldog | Čataj | Dunajská Lužná | Hamuliakovo | Hrubá Borša | Hrubý Šúr | Hurbanova Ves | Chorvátsky Grob | Igram | Ivanka pri Dunaji | Kalinkovo | Kaplna | Kostolná pri Dunaji | Kráľová pri Senci | Malinovo | Miloslavov | Most pri Bratislave | Nová Dedinka | Nový Svet | Reca | Rovinka | Tomášov | Tureň | Veľký Biel | Vlky | Zálesie
# Districte de Sent Gironç

El districte de Sent Gironç és un dels tres districtes del departament francès de l'Arieja, a la regió d'Occitània. Compta amb sis cantons i 82 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Sent Gironç.

## Cantons

* Cantó de Castilhon de Coserans ;
* Cantó de Massat ;
* Cantó d'Ost ;
* Cantó de Sent Gironç ;
* Cantó de Saint-Lizier ;
* Cantó de Senta Crotz de Volvèstre.

## Vegeu també

* Cantons de l'Arièja
# Diotima

Diòtima de Mantinea (en grec Διοτίμα) és un personatge que apareix en El convit de Plató i explica el concepte d'Eros, l'amor. Les idees que expressa, juntament amb les de Fedre, un altre diàleg de Plató van ser l'origen de la idea d'amor platònic.
En el Banquet una sèrie d'homes parlen sobre el significat de l'amor. Sòcrates explica que Diòtima era una sacerdotessa que li havia ensenyat "la filosofia de l'amor". Diòtima explica que Eros, l'amor, és un "geni" mediador entre els déus i els humans. Va néixer de la unió de Poros (el Recurs) i Pènia (la Pobresa) al jardí dels déus, a la fi d'un gran banquet on hi havien participat totes les divinitats. Eros tindria com a característica buscar sempre el seu objectiu, satisfer la seva necessitat, com la pobresa, i enginyar-se-les per aconseguir el seu fi, com el recurs. Sòcrates també afirma que Diòtima va realitzar un sacrifici per convèncer els déus perquè allunyessin la pestilència que havia assolat Atenes durant deu anys, ja que era sacerdotessa i profetessa del temple d'Apol·lo a Mantinea. També diu que en va aprendre la doctrina de la immortalitat de l'ànima. En El convit Diòtima explica la primera teoria ben definida sobre els «dèmons», amb funcions especials. Cal recordar que Sòcrates tenia un «dèmon» interior que l'avisava i li donava opinions.
Coneixem Diòtima exclusivament per l'escrit de Plató, i no podem estar segurs de si fou un personatge real o bé una creació literària. No obstant això, s'ha d'observar que gairebé tots els personatges que apareixen en els diàlegs de Plató eren persones que vivien en l'antiga Atenes.
La major part dels estudiosos del segle xx pensaven que Plató havia basat Diòtima en Aspàsia de Milet, mestra de retòrica i logògrafa, propera a Pèricles, de tan impressionat que estava per la seua intel·ligència. Encara que no n'hi ha indicis clars, altres estudiosos afirmen que era una figura històrica. Climent d'Alexandria parla de Diotima.

## Referències

* 1 2 Blondell, Ruby. The Play of character in Plato's Dialogues. Cambridge: Cambridge University Press, 2002, p. 31. ISBN 0521793009.
* 1 2 Montero, Santiago. Dicionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 122-123. ISBN 8481641618.
# Pic d'Erill

El Pic d'Erill és una muntanya de 2.518 metres que es troba al municipi de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya