OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Qingyuan

Qingyuan, antigament romanitzada com Tsingyun, és una ciutat a nivell de prefectura al nord de la província de Guangdong, a la República Popular de la Xina, a la vora del riu Bei o riu del Nord. Segons el cens del 2020, la seva població total era de 3.969.473 habitants, dels quals 1.738.424 vivien a l'àrea urbanitzada (o metropolitana) formada pels districtes urbanitzats de Qingcheng i Qingxin. La llengua parlada principal és el cantonès.
Amb una superfície de 19.015 km², Qingyuan és la prefectura de Guangdong amb la major superfície, i limita amb Guangzhou i Foshan al sud, Shaoguan a l'est i nord-est, Zhaoqing al sud i sud-oest, i la província de Hunan i la Regió Autònoma Guangxi Zhuang al nord. El nucli urbà està envoltat de muntanyes, però està connectat directament amb Guangzhou i el delta del riu Perla per la carretera 107.

## Història

Qingyuan va ser una prefectura durant les dinasties del Nord i del Sud. Tanmateix, l'estatus d'administració de Qingyuan va ser rebaixat a comtat el desè any de l'era Kaihuang de la dinastia Sui (590 d.C.). Des de llavors, fins a la formació de la República de la Xina el 1912, Qingyuan estava governada per la prefectura de Guangzhou (廣州府).
Sota els Qing, la zona era coneguda com el comtat de Qingyuan. Més tard va ser promoguda a ciutat a nivell de prefectura.

## Geografia

La seva àrea urbana es troba just al nord del tròpic de Càncer, a uns 60 km de l'àrea urbana de Guangzhou i a 200 km tant de Hong Kong com de Macau. La seva àrea de més de 19.000 km² representa el 10,6% de l'àrea provincial total. Qingyuan conté part del sud de Nan Ling, i més de la meitat de la seva superfície és muntanyosa. Les prefectures frontereres són Guangzhou i Foshan al sud-est, Zhaoqing al sud-oest, Shaoguan al nord i nord-est, Hezhou (Guangxi) a l'oest, i Yongzhou i Chenzhou (Hunan) al nord.

### Clima

Qingyuan té un clima subtropical humit influït pel monsó, amb una temperatura mitjana anual de 20,7 °C, 1.900 mm de pluja, 1662,2 hores de sol i un període sense gelades de 314,4 dies.

## Notes

* ↑ Qingyuan s'ha romanitzat algunes vegades com Tsing-yuan o Tsing-yuen, Ts'ing-yuen, and Tsing-yuen-heën.

## Referències

* ↑ «China». A: T.S. Baynes. Encyclopædia Britannica. 5. 9th. New York: Charles Scribner's Sons, 1878.
* ↑ «Kwang-Tung». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). XV. 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* 1 2 Gutzlaff, 1838, p. 564.
* ↑ «China: Guăngdōng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map».
* 1 2 3 «Còpia arxivada» (en xinès simplificat). Qingyuan People's Government. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2019. [Consulta: 31 maig 2018].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en xinès simplificat). Weather China. [Consulta: 18 juliol 2012].
# Quatre Camins

«Quatre Camins» té aquests significats:
* Estació de Quatre Camins, estació de la Línia Llobregat-Anoia de FGC al terme municipal de Sant Vicenç dels Horts, a la comarca del Baix Llobregat
* Centre Penitenciari Quatre Camins a la Roca del Vallès.
* Els Quatre Camins (Granera), indret del terme municipal de Granera a la comarca del Moianès
* Jaciment arqueològic de Quatre Camins a Sant Pere de Riudebitlles, a l'Alt Penedès
# Quadrangle Hurston

El quadrangle Hurston és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-62) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 75º a 90° S, i longitud entre 0° a 360° E.
Deu el seu nom al cràter Hurston.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Hurston, V-62
# Quadrangle Kawelu Planitia

El quadrangle Kawelu Planitia és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-16) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 25º a 50° N, i longitud entre 240º a 270° E.
Deu el seu nom a la Kawelu Planitia.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Kawelu Planitia, V-16
# Sorcellerie culinaire

Sorcellerie culinaire (scène clownesque), estrenada als Estats Units com The Cook in Trouble i al Regne Unit com Cookery Bewitched, és un curtmetratge mut francès del 1904 dirigit per Georges Méliès. Va ser llançat per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 585 al 588 als seus catàlegs.

## Producció

Méliès fa de cuiner a la pel·lícula. Els efectes especials utilitzats inclouen la pirotècnia i l'escamoteig.
L'acció de la pel·lícula és una variació de la "caça de la trampa", un tipus d'espectacular seqüència de persecució especialment associada amb la família Lupino, inclosa Lupino Lane. En la versió de Méliès, les trampes estan dissenyades com a obertures dins del conjunt de la cuina: una finestra, una porta del forn, una olla, un calaix, etc. Describint la pel·lícula als exhibidors britànics, el catàleg de pel·lícules de Charles Urban va anomenar el resultat "acrobàtic".

## Recepció i supervivència

Amb les seves travessies trepidants, dissenyades per crear un ritme visual trepidant en lloc d'avançar una narració, Sorcellerie culinaire s'ha vist com una pel·lícula de Méliès especialment modernista, presagiant el dadaisme i Surrealisme així com les pel·lícules de persecució de Mack Sennett.
Segons el resum del catàleg americà de Méliès, Sorcellerie culinaire va acabar originalment amb la roba del cuiner recuperada de l'olla; falta aquest final a la còpia supervivent de la pel·lícula.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 197–198, ISBN 2-903053-07-3, OCLC 10506429
* ↑ Balducci, Anthony (2012), The Funny Parts: A History of Film Comedy Routines and Gags, Jefferson, NC: McFarland, pàg. 145–46, <https://books.google.cat/books?id=pSa-fqnL7iIC&pg=PA146>
* ↑ Strauven, Wanda (1997), "L'art de Georges Méliès et le futurisme italien", in Malthête, Jacques & Marie, Michel, Georges Méliès, l'illusionniste fin de siècle?: actes du colloque de Cerisy-la-Salle, 13–22 août 1996, Paris: Presses de la Sorbonne nouvelle, p. 343, <https://books.google.cat/books?id=1n9W-3XrdPAC&pg=PA343>

## Enllaços externs

* Sorcellerie culinaire a YouTube
# Gai Juli Salvi

Gai Juli Salvi (en llatí Caius Julius Salvius) va ser un artista romà d'època desconeguda.
El seu nom apareix en una inscripció llatina de Florència que indica que era structor parietum, i s'ha suposat que vol dir que és la persona que decora les parets amb mosaics, però tampoc es pot afirmar si aquesta era la seva activitat realment, ja que el nom de l'ofici és desconegut.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/710?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=SalviusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 702. ]
# Estació de trens de Merkholtz

L'Estació de trens de Merkholtz (en luxemburguès: Gare Mäerkels; en francès: Gare de Merkholtz, en alemany: Bahnhof Merkholtz) és una estació de tren que es troba a Merkholtz, al nord de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 10 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb el centre i nord del país.

## Servei

Merkholtz rep els serveis ferroviaris pels trens de Regional Express (RE) i Regionalbahn (RB) amb relació a la línia 10 CFL entre Kautenbach i Wiltz.

## Referències

* ↑ «Horaris» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 14 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Merkholtz Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine.
* Gare Merkholtz
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Kautenbach | Kautenbach | | RE Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | | Wiltz | Wilwerwiltz |
| Kautenbach | Kautenbach | | RB Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | | Paradiso | Wiltz |
# Jiří Weiss

Jiří Weiss (Praga, 29 de març de 1913 - Santa Monica, 9 d'abril de 2004) Va ser un director de cinema i guionista nascut a una família jueva benestant a Praga. Weiss va néixer a la comunitat jueva de parla alemanya.
Contra la voluntat del seu pare, va començar a rodar pel·lícules documentals i publicitàries a Txecoslovàquia i més tard a Anglaterra, on va fugir dels alemanys i es va unir a unitats de Txecoslovàquia a la Royal Air Force. Després de la guerra va tornar a Praga i, com a director de guionista, va fer moltes pel·lícules d'èxit com Vlčí jáma (1957) i Romeo, Julie a tma (1959).
Després de la invasió russa que va seguir a la Primavera de Praga de 1968 va deixar Txecoslovàquia i es va establir als Estats Units. Va ensenyar cinematografia a Hunter College, Nova York i Santa Barbara. Després de la Revolució de Vellut va rodar la seva última pel·lícula al seu país, Marta a já (1991).

## Filmografia

* 1947 Uloupená hranice
* 1948 Dravci
* 1950 Poslední výstřel
* 1950 Vstanou noví bojovníci
* 1953 Můj přítel Fabián
* 1955 Punťa a čtyřlístek
* 1956 Robinsonka
* 1956 Hra o život
* 1957 Vlčí jáma
* 1959 Romeo, Julie a tma
* 1961 Zbabělec
* 1962 Zlaté kapradí
* 1963 Promiňte, omyl (telefilm)
* 1966 Třicet jedna ve stínu
* 1966 Vražda po česku
* 1968 Spravedlnost pro Selvina (telefilm)
* 1990 Marta a já / Martha und ich

## Premis

* 1991 Festival Internacional de Cinema de Vancouver: Marta a já
* 1967 Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià: Conquilla de plata per Vražda po česku
* 1965 Festival Internacional de Cinema de Berlín: premi UNICRIT per Třicet jedna ve stínu
* 1960 Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià: Conquilla d'Or per Romeo, Julie a tma
* 1958 19a Mostra Internacional de Cinema de Venècia: Premi Nou cinema i Premi FIPRESCI per Vlčí jáma
* 1949 Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary: Millor documentació Písen o sletu

## Referències

* ↑ Jiri Weiss, 91; Czech Filmmaker, Author and Playwright Los Angeles Times, 26 de maig de 2004
* ↑ Jiri Weiss, obituari a The Guardian
# Riu Ket

El Ket o Gran Ket (en rus Кеть, Ket, o Большая Кеть, Bólxaia Ket) és un riu de 1.621 km de llargada que neix a les muntanyes Saian i discorre per la part meridional de Sibèria, a Rússia. És un afluent de l'Obi i la seva conca té una superfície de 94.200 km².
La regió del baix Ket és la llar tradicional dels kets, un antic poble nòmada descendent de les tribus de caçadors i pescadors de la taigà.

## Geografia

El Ket neix al sud de Sibèria, al krai de Krasnoiarsk, al vessant septentrional de les muntanyes Saian, al nord de Krasnoiarsk, a poca distància del curs del riu Ienissei. En un primer moment pren la direcció nord-est, per girar posteriorment cap a l'oest, travessant l'óblast de Tomsk. Discorre en gran part per la plana de Sibèria Occidental, en una àrea plana i de difícil drenatge. Quan el riu arriba a pocs quilòmetres de l'Obi es divideix en dos braços diferenciats. A les ribes del Ket quasi no hi ha centres urbans, donada la baixa densitat de població de la seva conca; els principals són Losinobórskaia i Ust-Oziórnoie.
El riu és navegable des de la seva desembocadura fins a la localitat d'Ust-Oziórnoie. El règim del riu és similar al de tots els rius siberians, amb un període de crescuda a finals de primavera arran del desgel i un període en què està congelat, des de finals d'octubre o primers de novembre fins a finals d'abril o primers de maig.

## Història

A finals del segle xix es va començar a construir el canal Ket-Kas, o canal Obi-Ienissei, per tal de connectar el riu Ket i la conca de l'Obi amb el Gran Kas, un afluent del Ienissei. Amb tot, el mal disseny del canal, mal situat, estret, poc profund i congelat la major part de l'any, va fer que no pogués competir amb el Transsiberià, per la qual cosa la seva explotació va quedar abandonada el 1921.

## Enllaços externs

* (rus) El Gran Ket a la Gran Enciclopèdia Soviètica
* (rus) Всё об Обь-Енисейском канале — история, карты, ссылки - Tot al voltant del canal Obi-Ienissei, incloent mapes detallats de l'óblast de Tomsk Arxivat 2008-03-27 a Wayback Machine.
# Josep Maria Ureta i Buxeda

Josep Maria Ureta i Buxeda (Sabadell, 1952) és un periodista expert en economia i escriptor. Va estudiar la carrera de periodista a la Universitat de Navarra. Del 1975 al 1983 va ser funcionari dels gabinets de Presidència de la Diputació de Barcelona i de la Generalitat de Catalunya. El 1983 va formar part de l'equip fundacional de Televisió de Catalunya com a cap de la Secció d'Informació d'Economia. El 1989 es va fer càrrec de la redacció de La Gaceta de los Negocios a Barcelona i dos anys més tard es va incorporar a El Periódico de Catalunya com a redactor en cap d'Economia.
Entre el 1989 i el 2016 fou col·laborador d'El Periódico de Catalunya, on publicava articles sobre temes actuals econòmics. Ha estat a Catalunya Ràdio com a tertulià, explicant algunes de les claus de l'actualitat econòmica i la seva relació amb l'economia domèstica.
Ha publicat Economia de Butxaca a l'editorial Viena l'any 2005.
El 2015 fou guardonat amb el Premi Fundació de la Fundació Barcelona Comerç «pels seus coneixements del comerç de proximitat de Barcelona i per la seva tasca continuada, mitjançant els seus escrits als mitjans de comunicació, en favor del comerç de la ciutat i del seu model de comerç».

## Referències

* 1 2 «Josep Maria Ureta». El Nacional. [Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ Informació sobre el llibre Economia de butxaca Arxivat 2007-08-22 a Wayback Machine.
* ↑ «Fundació Barcelona Comerç». Eix Clot, 30 octubre 2015. [Consulta: 18 juny 2023].

## Enllaços externs

* Intervenció radiofònica de Josep Maria Ureta al programa Minoria absoluta Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Nir Klinger

Nir Klinger (Israel, 25 de maig de 1966) és un exfutbolista israelià de la dècada de 1990.
Va ser 83 cops internacional amb la selecció israeliana. Pel que fa a clubs, va defensar els colors del Maccabi Haifa i el Maccabi Tel Aviv.

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Nir Klinger a National-Football-Teams.com (anglès)
# Clos Montserrat

El Clos Montserrat és una masia de Constantí (Tarragonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El clos Montserrat conté en tota la seva superfície l'antic mas Alemany i l'antic mas Cirera. Està compost per un gran edifici que conté la casa principal, una capella i la casa del masover i un altre edifici quer era l'antiga casa del guàrdia. En tot el seu tancat hi existeix una xarxa de camins molt ben integrada en el paisatge agrícola de la zona. Els edificis i l'entorn destaquen pel seu bon estat de conservació i restauració.

## Història

El mas probablement té un origen en els segles XVI o XVII. La casa principal d'aspecte vuitcentista, igual que la capella foren construïdes a finals del xviii. A principis del XIX la propietat es constitueix en tot un tancat que passa a anomar-se clos.

## Referències

* 1 2 «Clos Montserrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 27 març 2019].

## Enllaços externs

* «Clos Montserrat». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Col·lectiu Ronda

El Col·lectiu Ronda és una cooperativa que aplega un centenar d'advocats i advocades que es dedica a l'assessoria jurídica, laboral, fiscal, econòmica i social en pro de la justícia global. Els seus àmbits d'actuació i pràctica jurídica són aquells referents al treball, la salut, l'economia personal, les cooperatives i entitats d'economia social, les relacions amb l'administració, l'habitatge i entorn i el dret penal.

## Història

El naixement del Col·lectiu Ronda es remunta a finals dels anys 1970. Els seus impulsors van ser un grup d'advocats laboralistes que es van proposar obrir un despatx des del qual defensar els drets de la classe treballadora i de les víctimes del franquisme. Els fundadors van ser vuit persones advocades i vuit persones més com a personal de secretaria.
El maig de 2024, el Sindicat de Llogateres i el Col·lectiu Ronda van presentar una demanda conjunta contra les clàusules abusives en els contractes de lloguer protegit de La Caixa en què es reclamava la nul·litat d'aquestes condicions i assentar un precedent per a arrendaments futurs. La demanda incloïa un total de 37 promocions d'habitatges construïdes entre 2002 i 2012 sota règim de protecció oficial, impulsades o adquirides per l'Obra Social la Caixa i que llavors pertanyien a Immo Critèria, que estan ubicades a 27 municipis del territori català.

## Referències

* ↑ «"Riders" sense papers treballen per a Glovo sense estar registrats a l'aplicació». TV3, 18-09-2019. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ Bassas, Antoni. «El Col·lectiu Ronda veu irresponsable que TMB no retiri els combois amb amiant». [[Ara (diari)|]], 24-10-2018. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «El Col·lectiu Ronda promou una acció col·lectiva entre els afectats per la intoxicació d'aigua d'Eden Springs». [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Compareixença al Parlament del Col·lectiu Ronda amb relació al Projecte de llei de cooperatives», 05-12-2014. [Consulta: 19 setembre 2019].
* ↑ «Mor el conegut advocat laboralista de Mataró Pep Manté, víctima d'un càncer». El Punt Avui, 21-08-2009. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Entrevista a Carme Herranz, advocada i presidenta del Col·lectiu Ronda». El Crític, 03-04-2018. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «La història del Col·lectiu Ronda i les persones fundadores». [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «El Col·lectiu Ronda se suma a la jornada». Vilaweb, 27-01-2011. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Es reconeixen com a cotitzats els anys que un represaliat del franquisme va viure en clandestinitat». CCMA, 18-01-2012. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ Ferrer, Tomeu. «Col·lectiu Ronda: una cooperativa nacida para defender los derechos de los trabajadores». eldiario.es, 31-03-2014. [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Demanda col·lectiva contra CaixaBank per clàusules abusives». Betevé, 22-05-2024. [Consulta: 22 maig 2024].

## Bibliografia

* Garner, J., Gassiot, R., Pujol, J., Zenobi, L. (2010). Advocats combatius i obrers rebels. El Col·lectiu Ronda i els conflictes laborals durant el franquisme i la transició. Barcelona: Col·lectiu Ronda / Grup Ecos. 978-84-936823-8-5.
* L'improcedent, suplement periòdic editat conjuntament amb la Directa.
# Col·lectiu Palma Verda

El Col·lectiu Palma Verda és una plataforma ciutadana de Palma (Mallorca, Illes Balears) nascuda el 2008.
La plataforma va néixer com a reacció al recentment inaugurat Parc de la Riera de Palma, el qual arrossegava nombroses deficiències, i el posterior escàndol per malversació de fons públics pel qual va ser jutjat el principal impulsor del Parc: el regidor d'Urbanisme de l'Ajuntament de Palma entre 2003 i 2007, Javier Rodrigo de Santos. Per als membres del Col·lectiu, aquesta zona verda fou concebuda com a fruit de la corrupció i fou planificat com un espai fallit, com altres zones verdes de la ciutat en aquells anys.
El col·lectiu concep convertir el Parc de la Riera i la resta de terrenys de l'anomenada Falca Verda de Palma (del qual el Parc només n'era una part) en un bosc urbà que s'estengués des dels terrenys de l'antic Canòdrom fins als terrenys del Tanatori de Son Valentí. Per això reivindica que els ciutadans tinguin la possibilitat de participar activament en l'ajardinament de la ciutat a través d'accions com plantacions ciutadanes i les seves reivindicacions venen acompanyades de xerrades públiques, organitzades als parcs de diferents barris.
L'any 2018 va llançar la campanya Volem Bosc sota el lema Més de 100 anys esperant la falca verda, on entre altres peticions demanava que el Parc de la Riera es convertís en part del nou bosc urbà de la falca verda, amb milers d'arbres.
El 2021 el col·lectiu va integrar-se en la Mesa de l'Arbre de Palma, ens municipal d'assessorament i seguiment de les actuacions municipals en matèria d'arbratge i les zones verdes que ajunta l'administració i els representants de la societat civil.

## Referències

* ↑ «Palma Verde quiere más árboles en el futuro bosque urbano del Canódromo». Diario de Mallorca, 26-06-2018.
* ↑ «Llamamiento del Colectivo Palma Verde para la siembra de árboles en el Parc de sa Riera» (en castellà). Última Hora, 28-02-2020.
* ↑ «El col·lectiu Palma Verda convoca una bicicletada per reivindicar la falca verda». Ara Balears, 12-09-2018.
* ↑ «Plantes enfiladisses per evitar pintades vandàliques al Parc de sa Riera». IB3, 23-01-2022.
* ↑ «Palma constitueix la Mesa de l’Arbre». Diari de Balears, 14-12-2021.
# Cochranella balionota

Cochranella balionota és una espècie de granota que viu a Colòmbia i l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Bibliografia

* Bolívar, W., Coloma, L.A., Ron, S., Cisneros-Heredia, D., Lynch, J. & Wild, E. 2004. Cochranella balionota. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008.
# Codi ATC G01

El codi ATC G01, descrit com Antiinfecciosos i antisèptics ginecològics, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup G01 és part del grup anatòmic G Sistema genitourinari i hormones sexuals.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QG01...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## G01A Antiinfecciosos i antisèptics excl. combinacions amb corticoesteroides

    G01A A Antibiòtics
    G01A B Composts d'arsènic
    G01A C Derivats de la quinolina
    G01A D Àcids orgànics
    G01A I Sulfonamides
    G01A F Derivats imidazòlics
    G01A G Derivats triazòlics
    G01A X Altres antiinfecciosos i antisèptics

## G01B Antiinfecciosos i antisèptics en combinació amb corticoesteroides

    G01B A Antibiòtics amb corticoesteroides
    G01B C Derivats de la quinolina amb corticoesteroides
    G01B D Antisèptics amb corticoesteroides
    G01B I Sulfonamides amb corticoesteroides
    G01B F Derivats imidazòlices amb corticoesteroides

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code G01». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QG01». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Codi ATC D11

El codi ATC D11, descrit com Altres preparats dermatològics, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup D11 és part del grup anatòmic D Medicaments dermatològics.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QD11...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## D11A Altres preparats dermatològics

    D11A A Anhidrótics
    D11A C Xampús medicinals
    D11A I Andrògens per a ús tòpic
    D11A F Preparats antiberrugues i callicides
    D11A X Altres productes dermatològics

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code D11». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QD11». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Netxàievski (Krasnodar)

Netxàievski (en rus Нечаевский) és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la vora esquerra del riu Kuban, prop de Pervomaiski i de Moldavanski, a 35 km al nord d'Abinsk i a 58 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany al municipi d'Olguinski.