OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roca Roja (Sant Julià de Cerdanyola)

La Roca Roja és una muntanya de 1.052 metres que es troba al municipi de Sant Julià de Cerdanyola, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roca Roja (Montferri)

La Roca Roja és una muntanya de 335 metres que es troba al municipi de Montferri, a la comarca de l'Alt Camp. El cim està format per dues puntes, que en el mapa 1:5.000 de l'ICC porten el mateix nom, amb alçades de 335,3 i 331,9 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# SC Vianense

L'Sport Clube Vianense (abreujat SC Vianense) és un club de futbol portuguès amb seu a Viana do Castelo al districte de Viana do Castelo. Actualment juga a la 1ª Divisão Distrital AFVC.

## Història

El SC Vianense va ser fundat l'any 1898 i és un dels clubs més antics de Portugal. Juguen els seus partits a casa a l'Estádio do Dr. José de Matos de Viana do Castelo. L'estadi té capacitat per a 3.000 espectadors.
El club està afiliat a l'Associação de Futebol de Viana do Castelo i ha competit al campionat de Viana do Castelo. El club també s'ha presentat en moltes ocasions a la competició de copa nacional coneguda com a Taça de Portugal. Va arribar a les semifinals del seu precursor, el Campeonato de Portugal el 1924, la seva tercera edició.

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Secció | Lloc | Mov'ments |
| 1990–91 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 4è | |
| 1991–92 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 1r | Ascens |
| 1992–93 | 3 | Segunda Divisão | Série Norte | 17è | Descens |
| 1993–94 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 2n | Ascens |
| 1994–95 | 3 | Segunda Divisão | Série Norte | 9è | |
| 1995–96 | 3 | Segunda Divisão | Série Norte | 9è | |
| 1996–97 | 3 | Segunda Divisão | Série Norte | 12è | |
| 1997–98 | 3 | Segunda Divisão | Série Norte | 14è | Descens |
| 1998–99 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 1r | Ascens |
| 1999–2000 | 3 | Segunda Divisão | Série Norte | 18è | Descens |
| 2000–01 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 8è | |
| 2001–02 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 1r | Ascens |
| 2002–03 | 3 | Segunda Divisão | Série Norte | 20è | Descens |
| 2003–04 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 6è | |
| 2004–05 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 9è | |
| 2005–06 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 12è | |
| 2006–07 | 4 | Terceira Divisão | Série A | 9è | |
| 2007–08 | 4 | Terceira Divisão | Série A – 1ª Fase | 3r | Grup de promoció |
| | 4 | Terceira Divisão | Série A Fase Final | 2n | Ascens |
| 2008–09 | 3 | Segunda Divisão | Série A – 1ª Fase | 9è | Grup de descens |
| | 3 | Segunda Divisão | Série A Últimos | 2n | |
| 2009–10 | 3 | Segunda Divisão | Série Norte | 13è | Descens |
| 2010–11 | 4 | Terceira Divisão | Série A – 1ª Fase | 4è | Grup de promoció |
| | 4 | Terceira Divisão | Série A Fase Final | 3r | |
| 2011–12 | 4 | Terceira Divisão | Série A – 1ª Fase | 3r | Grup de promoció |
| | 4 | Terceira Divisão | Série A Fase Final | 5è | |

## Palmarès

* Tercera Divisió: 1998/99 (Série A)
* Campionat de Viana do Castelo : 1923/24, 1924/25, 1925/26, 1926/27, 1927/28, 1928/29, 1929/30, 1930/31, 1931/32, 1933/33, 1933, 1929 1934/35, 1935/36, 1936/37, 1939/40, 1940/41, 1941/42

## Exentrenadors notables

* Rogério Gonçalves

## Referències

* 1 2 3 «Sport Clube Vianense - ForaDeJogo - foradejogo.net». ForaDeJogo. [Consulta: 29 maig 2012].
* ↑ «Sport Clube Vianense – Portugal – footballzz.co.uk». ZeroZero. [Consulta: 29 maig 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (en portuguès)
# Orestes de Macedònia

Orestes de Macedònia (en grec antic Ὀρέστης ὁ Μακεδών) fou rei de Macedònia, fill i successor d'Arquelau I que havia mort assassinat. Va regnar entre l'any 400 aC i el 397 aC, sense poder precisar-ho.
Va regnar sota la regència d'Aerop II, el seu tutor durant quatre anys, fins que Aerop va assumir tot sol el títol de rei, cosa que fa suposar que devia matar Orestes, com insinua Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ «The Kings of Makedon: 399-369 B.C.». Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte, 44, 3, 1995, pàg. 257-258.
* ↑ Diodor de Sicília. Bibliotheca historica, XIV, 37
# Ovrajni

Ovrajni (en rus: Овражный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2015 tenia 45 habitants. Pertany al districte municipal d'Engels.

## Referències

* ↑ «МБОУ «ООШ п. Лощиный». Историческая справка о селе». Arxivat de l'original el 2016-03-06.
* ↑ «Указ Президиума ВС РСФСР от 19 октября 1984 года: О ПЕРЕИМЕНОВАНИИ НЕКОТОРЫХ НАСЕЛЕННЫХ ПУНКТОВ В САРАТОВСКОЙ ОБЛАСТИ». Arxivat de l'original el 2016-03-07.
# Ovotxeve

Ovotxeve (en (ucraïnès): Овочеве, en rus: Овощное) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 751 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1948 la vila es deia Tak Buzar.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Ovtxínnikovo

Ovtxínnikovo - Овчинниково (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 117 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# Robert Curl

Robert Curl (anglès: Robert Floyd Curl Jr.) (Alice, 23 d'agost de 1933 - Houston, 3 de juliol de 2022) és un químic i professor universitari nord-americà guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1996.

## Biografia

Va néixer el 23 d'agost de 1933 a la ciutat d'Alice, població situada a l'estat nord-americà de Texas. Va estudiar química a la Universitat de Rice de Houston, on es graduà el 1954, i posteriorment realitzà el doctorat l'any 1957 a la Universitat de Berkeley a Califòrnia. A partir de 1960 fou professor de química a la Universitat de Rice, d'on actualment és professor emèrit.

## Recerca científica

Interessat en la química inorgànica al laboratori de química de la Universitat de Rice, i al costat de Richard Smalley, realitzà investigacions al voltant dels àtoms de carboni, aconseguint l'any 1988 la síntesi química del fulerè. Aquesta és una estructura esfèrica formada per dos àtoms de carboni i esdevé la tercera forma més estable del carboni després del diamant i el grafit.
L'any 1996 fou guardonat, juntament amb Richard Smalley i el britànic Harold Kroto, amb el Premi Nobel de Química pel descobriment dels fulerens.
Actualment Curl investiga els processos sobre fisicoquímica al voltant del genoma de l'ADN així com la seva seqüenciació, desenvolupant instruments de raigs infrarojos per seguir el rastre quàntic en la seqüenciació.

## Enllaços externs

* «Robert Curl» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Pantògraf

* Per a altres significats sobre el pantògraf ferroviari, vegeu «Pantògraf (ferrocarril)».
Un pantògraf (de les arrels gregues παντ, tot, i γραφ, dibuix, imatge) és un mecanisme articulat basat en les propietats dels paral·lelograms; aquest instrument disposa d'unes varetes connectades de tal manera que es poden moure respecte d'un punt fix (pivot).

## Invenció

La seva teoria es descriu en els principis de Descartes sobre els paral·lelograms i va ser ideat el 1603 pel sacerdot jesuïta germànic Christoph Scheiner, té aplicacions en diversos camps de la mecànica, en mecanismes com ara el pantògraf de ferrocarril, el gat hidràulic, el pantògraf d'oxitall, o com a instrument de dibuix.

## Pantògraf de dibuix

El pantògraf de dibuix és un aparell de dibuix el principi del qual és utilitzar una imatge guia per a efectes d'ampliar-la, generalment usat en el dibuix de plànols, consta d'un pivot i un encreuament de pals de fusta o metall. És la base de la pantografia.
El pantògraf, com a instrument de dibuix, permet copiar una figura o reproduir-la a una escala diferent. Per aconseguir dibuixos a diferent escala es varia la distància entre els punts d'articulació (ròtules), conservant sempre la condició de paral·lelisme entre les varetes, dues a dues.
L'aparell es basa en els principis del pantògraf i consisteix en un paral·lelogram articulat que serveix per dibuixar una figura homotètica a una usada de referència. Aquest té com a finalitat l'ampliació d'un dibuix o geometria.
Per dibuixar, es fixa el pivot, i es desplaça el punt de referència sobre el dibuix original, un llapis situat en el punt de copiar reprodueix la imatge a una escala més gran, que ve determinada per la relació de distàncies P-PR i P-PC.
Canviant el punt de referència pel punt de copiat es reprodueix la imatge a una escala menor.

## Vegeu també

* Pantografia
* Pantògraf ferroviari

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.149. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].

## Enllaços externs

* El pantògraf de dibuix, en Descartes.cnice.mec.es
# Panulirus

* No s'ha de confondre amb Palinurus (gènere).
Panulirus és un gènere crustacis decàpodes de la família Palinuridae, que inclou diverses espècies de llagosta.

## Taxonomia

Comprèn 22 espècies següents:
* Panulirus argus (Latreille, 1804)
* Panulirus brunneiflagellum Sekiguchi & RW George, 2005
* Panulirus cygnus George, 1962
* Panulirus echinatus S. I. Smith, 1869
* Panulirus femoristriga Von Martens, 1872
* Panulirus gracilis Streets, 1871
* Panulirus guttatus (Latreille, 1804)
* Panulirus homarus (Linnaeus, 1758)
* Panulirus inflatus (Bouvier, 1895)
* Panulirus interruptus Randall, 1840 — Llagosta de Califòrnia
* Panulirus japonicus (Von Siebold, 1824)
* Panulirus laevicauda (Latreille, 1817)
* Panulirus longipes (A. Milne-Edwards, 1868)
* Panulirus marginatus (Quoy and Gaimard, 1825)
* Panulirus meripurpuratus Giraldes & Smyth, 2016
* Panulirus ornatus (Fabricius, 1798)
* Panulirus pascuensis Reed, 1954
* Panulirus penicillatus (Olivier, 1791)
* Panulirus polyphagus (Herbst, 1793)
* Panulirus regius De Brito Capello, 1864
* Panulirus stimpsoni Holthuis, 1963
* Panulirus versicolor (Latreille, 1804)

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Panulirus White, 1847». [Consulta: 19 setembre 2021].
# Palau dels Osset

El Palau dels Osset, també Osset-Miró, és una casa pairal del Forcall (els Ports, País Valencià) del segle xvi seguint l'estil gòtic aragonés. El palau és a la Plaça Major de la vila o Pla de la Creu, formant part del conjunt monumental format pel mateix Palau dels Osset, així com la Casa de les Escaletes o el Palau dels Fort.
De l'edifici destaca la porta d'entrada amb arc de mig punt i dovelles de grans dimensions, les finestres amb brancals, llindes i ampits de pedra amb motllures tallades. Són destacables també les reixes de forja situades en una finestra de la planta baixa a la façana de la plaça, i una altra a la planta pis de la façana al carrer dels Dolors. Però de tot l'edifici el més característic és el seu bell ràfec de fusta i els 36 arcs del seu pis més alt, característica típica de l'arquitectura aragonesa.
Va ser construït en el segle xvi per la família Miró, vinculada als comtes del Pallars i la Ribagorça, antics senyors territorials, i convertit en la seua casa pairal. Va ser venut als Osset de Cantavella a mitjan segle xviii, i cedit a la vila a principis del segle xx. Recentment el 1994 ha estat rehabilitat i convertit en hotel rural.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'edifici a la Biblioteca de Patrimoni
* Hotel Palau - Grup GHI Arxivat 2010-08-22 a Wayback Machine.
# Safran Landing Systems

Safran Landing Systems, anteriorment Messier-Bugatti-Dowty és una empresa aeronàutica francesa. El seu origen es remunta al 1920.
Safran Landing Systems forma part de la unitat d'equipaments aeronàutics del grup Safran, és el líder mundial de les funcions d'aterratge i de frenada per a aeronaus (tren d'aterratge, rodes i frens, etc.). Les seves competències cobreixen el cicle de vida complet dels seus productes, des del disseny i la fabricació fins al manteniment i la reparació. Messier-Bugatti-Dowty treballa amb 30 fabricants d'avions en els àmbits del transport civil, regional i de negocis i a l'àmbit militar. La societat ofereix suport a 24.000 avions que duen a terme més de 40.000 aterratges cada dia. A data de 2014 tenia 7.000 treballadors a Europa, Nord-amèrica i Àsia.
La seva seu social es troba al centre tecnològic de París-Saclay, a Vélizy-Villacoublay.

## Referències

* ↑ «SAFRAN LANDING SYSTEMS (VELIZY VILLACOUBLAY) Chiffre d'affaires, résultat, bilans sur SOCIETE.COM - 712019538» (en francès). [Consulta: 5 maig 2019].
# Safranbolu

Safranbolu (grec: Σαφράμπολις) és una ciutat i districte de la província de Karabük a la regió de la mar Negra a Turquia. Es troba a uns 200 quilòmetres al nord d'Ankara i a uns 100 km al sud de la costa del mar Negre, o més precisament a uns 9 km al nord de la ciutat de Karabük. Els antics noms turcs de la ciutat eren Zalifre i Taraklıborlu i en grec Theodoroupolis, Θεοδωρούπολις (és a dir, 'la ciutat de Theodorus' o 'dona Theodora') i aquest últim Saframpolis, Σαφράμπολις. Era part de la província de Karabük fins al 1923 i de la província de Zonguldak entre 1923 i 1995. Està inscrit en la llista del Patrimoni de la Humanitat des del 1994.

## Personatges notables

* Fatma Memik (1903-1991, una de les primeres diputades i metgesses turques)

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «City of Safranbolu» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
# Rinald Bonacolsi

Rinald Bonacolsi conegut per "Passerino" (? - Màntua 14 d'agost de 1328) era fill de Joan Bonacolsi, fou vicari de Màntua associat a son germà Guiu Bonacolsi el 1308 i a la mort de son germà el 1309 fou nomenat capità general perpetu de Màntua; el 1312 fou reconegut vicari imperial de Màntua. El 1312 fou també senyor de Luzzara. Va assolir el títol de senyor de Mòdena el 24 de juliol de 1312 i el va conservar fins al 18 de gener de 1318. El 1312 també va assolir la senyoria de Carpi que va conservar fins al maig de 1319, i la va recuperar seguidament (el mateix any) fins al 1327. Quan el 1327 va recuperar Mòdena i fou nomenat vicari imperial de Mòdena i Màntua. El 1325 es va casar amb Alísia d'Este, filla d'Aldobrandí II marquès d'Este i senyor de Ferrara. Va deixar tres fills naturals: Joan II Bonacolsi, Francesc Bonacolsi, i Berard II Bonacolsi. Fou assassinat quan els Gonzaga, amb el suport dels della Scala van prendre el poder.
# Parteni II

Parteni II (en grec Παρθένιος Β') va ser patriarca de Constantinoble dues vegades, la primera de l'any 1644 al 1646 i la segona del 1648 al 1651. Va iniciar el seu primer mandat després de Parteni I.
Havia nascut a Ioànnina, on va ser hieromonjo i després metropolità. Parteni I el va nomenar metropolità d'Adrianòpolis (1639-1644). Vivia a Constantinoble, on va entrar en contacte amb els seguidors del patriarca Ciril Lucaris. El 8 de setembre de 1644 va ser elegit patriarca recolzat pels seguidors de Lucaris.
Pel mes de novembre de 1646 els seus oponents van aconseguir de deposar-lo i el van exiliar a Xipre. Mentre el traslladaven a l'illa va aconseguir d'escapolir-se i es va refugiar a Iași, on va estar-s'hi durant dos anys. El 29 d'octubre de 1648 va ser reelegit patriarca, i durant els tres anys del segon patriarcat va canviar de política, probablement per millorar les finances del Patriarcat. Es va acostar als catòlics, separant-se del sector calvinista defensat pels seguidors de Lucaris, i l'any 1649 va escriure a Ferran III del Sacre Imperi Romanogermànic per demanar-li ajuda contra ells, cooperant amb els seus ambaixadors a Constantinoble.
Es va trobar amb enemics per totes les bandes i no se'n va poder sortir. A la primavera de 1651, els jesuïtes, amb el suport dels governants de Valàquia i Moldàvia, van persuadir al sultà Mehmet IV d'entrar en negociacions secretes amb els russos. El 16 de maig va ser detingut pels geníssers, que el van estrangular i el van llançar al Bòsfor. Els seus fidels van recollir les seves restes i les van enterrar al monestir de Kamariotissa a Heybeliada, a les Illes dels Prínceps.

## Referències

* ↑ «Παρθένιος Β'». Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 4 agost 2023].
# Parteni de Focea

Parteni de Focea (en llatí Parthenius, en grec Παρθένιος) fou un poeta grec, esmentat sovint per Esteve de Bizanci. Segons aquest autor caldria situar-lo després que Magnenci matés a Flavi Juli Constant el 350.
A l'Antologia grega consta un epigrama d'Erici de Cízic que està dirigit a Parteni εἰς Πρθένιον Φωκαέα τὸν εἰς Ὅμηρον παροινήσαντα, però encara que hi ha opinions a favor, no sembla que estigui dirigit al poeta.

## Referències

* ↑ 4.Parthenius the Phocaean a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 130
# Partenis

Els partenis (grec antic οἱ Παρθενίαι, Hoi Partheníai, literalment «fills de noies joves no casades» eren a la ciutat estat d'Esparta a l'antiga Grècia una classe de la població de rang inferior, els quals, segons Antíoc de Siracusa van partir per a fundar la ciutat de Tarent a la Magna Grècia, a la regió actual de la Pulla, a Itàlia. Es tracta, doncs, dels joves nascuts fora de matrimoni durant la primera guerra messènica i que donen nom a la revolta dels partenis (708-706 aC), segons la tradició recollida per Estrabó i altres antics historiadors grecs. Diodor de Sicília diu que també s'anomenaven epeunactes.
Estrabó cita Antíoc de Siracusa que hauria escrit: «Antíoc diu que durant la guerra messènica els espartiates que no van participar en la guerra van ser declarats esclaus que es deien ilotes. Els nens nascuts durant l'expedició es deien partenis i no tenien cap dret civil. Els no toleraven aquesta discriminació. Com eren molts van complotar contra els ciutadans lliures.» El complot va ser descobert, van perdonats i després d'un oracle van ser enviats per crear la colònia de Tarent, sota l'égidi de Fàlant d'Esparta, on els cretencs i els bàrbars que s'hi van establir abans, les van donar la benvinguda.
Segons una altra tradició reportat per Dionís d'Halicarnàs els espartans haurien jurar de no tornar cap a casa abans d'obtenir la victòria. Com que la guerra es prolongava, això causava problemes demogràfiques i els guerrers haurien enviat cap a casa tots els joves, que encara no eren lligat pel jurament de tornar a casa i procrear-se quan més possible amb les joves. Una tercera versió vol que es tracta de la progenitura de les espartanes que durant la guerra van fornicar amb els seus esclaus.

## Referències

* ↑ Estrabó. «capítol 3, paràgraf 2». A: Rerum Geographicarum. Llibre VI. (traducció anglesa: Jones, H.L (traductor). The Geography of Strabo. Loeb Classical Library. HarvardUniversity Press, 1917-1932. )
* ↑ Dionís d'Halicarnàs. Llibre XIX, 2–4.
# Ruble belarús

El ruble belarús (en belarús беларускі рубель, bielaruski rúbiel') és la moneda de Belarús. El codi ISO 4217 és BYN i s'acostuma a abreujar Br. Un ruble tradicionalment està dividit en 100 copecs (капеек, kapiéiek; en singular капейка, kapieika; abreujat kap), fracció que actualment no s'utilitza.
El nom prové del ruble rus i es va introduir després de la caiguda de la Unió Soviètica, el 1992, en substitució del ruble rus, a raó de 2 rubles belarussos per un de rus el 15 d'agost i, més tard, de 3 rubles belarussos per un de rus (el 14 d'octubre). El sistema monetari belarús, controlat pel Banc Nacional de la República de Belarús (Нацыянальны банк Рэспублікі Беларусь, Natsionalni bank Respúbliki Bielarús), va refusar introduir la moneda nacional: el taler.
El 20 d'agost de 1994 es va substituir l'antic ruble belarús pel nou ruble, a raó de 10 d'antics per un dels nous. Més tard, l'1 de gener del 2000 es va fer una altra devaluació, amb un nou ruble que en valia 1.000 dels de 1994. Al començament del 2008 era la unitat monetària de valor més baix d'Europa.

## Monedes i bitllets en circulació

Actualment només n'hi ha monedes commemoratives que no s'utilitzen habitualment.
N'hi ha en circulació bitllets de 20, 50, 100, 500, 1.000, 5.000, 10.000, 20.000, 50.000 i 100.000 rubles. Els d'1 i 5 rubles foren retirats de la circulació, respectivament, el 2004 i el 2005.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 3,0760 BYN (14 de setembre del 2020)
* 1 USD = 2,5973 BYN (14 de setembre del 2020)

## Vegeu també

* Ruble

## Enllaços externs

* Banc Nacional de la República de Belarús (rus) (anglès)
# Partit Democràtic Cristià de l'Iraq

Partit Democràtic Cristià de l'Iraq és una organització política assíria de l'Iraq liderada per Minas Ibrahim al-Yusifi. A nivell nacional és conegut com a Partit Democràtic Cristià de l'Iraq; la secció del Kurdistan va concórrer a les eleccions del Kurdistan del Sud de 1992 sota el nom de Cristians Democràtics però amb el 5% dels vots no va obtenir representació. Va ser considerat un partit proper a la Unió Patriòtica del Kurdistan.
El president del partit, Minas Ibrahim, fou segrestat el 28 de gener del 2005 a Mossul per unes suposades Brigades de la Venjança, però fou alliberat al cap d'un mes sense rescat. El partit fou un dels 42 autoritzats a les eleccions del desembre del 2005.

## Referències

* Segrest Arxivat 2005-03-25 a Wayback Machine.
* Assyrians in Iraq per Vahram Petrosian
# Robocode

Robocode és un joc educatiu de programari lliure iniciat per Mathew Nelson. Actualment les contribucions són fetes per gent diversa. Oficialment Flemming N. Larsen i Pavel Šavara estan treballant en Robocode per mantenir-lo actual i arreglar els errors de programari. El joc s'ha dissenyat per ajudar a la gent a programar en Java i passar-s'ho bé amb l'experiència. És fàcil de començar, un robot simple es pot crear en uns minuts, però perfeccionar un robot pot dur mesos. Els concursants escriuen programari que controla un tanc en miniatura. Aquest tanc lluita contra altres tancs amb els mateixes característiques, però que poden ser programats de forma diferent. Els robots es poden moure, disparar, buscar-se, i topar contra les parets. Encara que la idea del joc és simple, l'estratègia necessària per guanyar no ho és. Els robots bons poden tenir centenars de línies de codi dedicades a l'estratègia.

## Vegeu també

* Core War

## Enllaços externs

* Web oficial
* Robocode a SourceForge.net
* RoboWiki El lloc principal per conèixer Robocode i parlar-ne.
* Robocode a la UdL Arxivat 2021-10-18 a Wayback Machine. Una de les competicions Robocode a Catalunya
# Pandesminis

Els pandesminis (Pandesmini) són una tribu de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Erebinae.

## Gèneres

* Pandesma
* Polydesma

## Referències

* ↑ Holloway, Jeremy D. «The Moths of Borneo Parts 15 & 16: Family Noctuidae, Subfamily Catocalinae». The Moths of Borneo. Southdene Sdn. Bhd.. [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ Zahiri, Reza «Molecular phylogenetics of Erebidae (Lepidoptera, Noctuoidea)». Systematic Entomology, 2011. DOI: 10.1111/j.1365-3113.2011.00607.x.
# Partit Turcman Iraquià de la Justícia

El Partit Turcman Iraquià de la Justícia (Irak Türkmen Adalet Partisi) és una organització política dels turcmans de l'Iraq, dirigida per Enver Bayraktar (Anwar Hamid Bayraktar). Es va fundar el 26 de març de 2004 i poc després, el 2005, va ingressar al Front Turcman Iraquià. El 2008 no es va voler fusionar en una sola organització, i va integrar el Consell de Partits Turcmans actuant separadament.
La bandera oficial del partit és partida en diagonal, blava i vermella, amb la mitja lluna, els rius Tigris i Eufrates i les balaces de la Justícia. En reunions i mítings s'utilitza bandera vertical blanca amb el segell al centre.

## Referències

* Lloc web Arxivat 2010-06-19 a Wayback Machine.