OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tr (Unix)

tr (forma abreujada de l'anglès translate o transliterate) és una comanda dels sistemes operatius Unix i Linux.
El programa llegeix de l'entrada estàndard i escriu a la sortida estàndard, pren dos paràmetres que indiquen quines substitucions cal fer en el text. El primer paràmetre indica quins caràcters cal substituir i el segon per quins caràcters seran substituïts.

## Exemples

Fer una transformació del text "juli cesar" avançant les lletres de l'alfabet 7 posicions (això correspon al xifratge de Cèsar):
Si la versió de tr satisfà els requeriments de POSIX, la transformació es pot fer com segueix: a-z h-za-g. Això és,
El següent exemple només desplaça un caràcter:
En versions antigues de tr (que no satisfan els requeriments de POSIX), els caràcters s'han de posar entre claudàtors:
Per transformar un fitxer MSDOS a un fitxer Linux es pot fer:
Aquí, -d correspon a eliminar sense fer cap traducció.
Per traduir "\n" a "\r\n":
Aquí \n, \12 i ^M representen avançament de línia en codi d'escapament, ASCII octal i notació ^, respectivament; \r i \15 representen retorn de carro. Per més detalls sobre aquestes traduccions i sobre quan són necessàries es pot consultar salt de línia.
Els llenguatges de programació Ruby i Perl també tenen un operador intern tr que funciona de manera anàloga.

## Enllaços externs

* The tr Command - de The Linux Information Project (LINFO)
* exemples de tr Arxivat 2012-07-23 a Wayback Machine.
Viccionari
# Cantó de Saint-Marcellin

El cantó de Saint-Marcellin és un cantó francès al districte de Grenoble (departament de la Isèra, regió d'Alvèrnia-Roine-Alps). El formen disset municipis: Beaulieu, Bessins, Chatte, Chevrières, Dionay, Montagne, Murinais, Saint-Antoine-l'Abbaye, Saint-Appolinard, Saint-Bonnet-de-Chavagne, Saint-Hilaire-du-Rosier, Saint-Lattier, Saint-Marcellin, Saint-Sauveur, Saint-Vérand, La Sône i Têche; i el cap cantonal és Saint-Marcellin.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1955 | M. Didier | MRP |
| 1955-196. | Clément Bourne | CNIP |
| 196.-1992 | Paul Bossan | CD, després UDF-CDS |
| 1992-2004 | Robert Pinet | UDF-FD |
| 2004-2011 | Jean-Michel Revol | Divers gauche |
| 2011- | André Roux | independent |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 14.530 | 16.176 | 17.201 | 18.060 | 18.909 | 19.941 | 22.266 |
# Desnuda en la arena

Desnuda en la arena és una pel·lícula en color de l'Argentina dirigida per Armando Bó segons el seu propi guió que es va estrenar el 13 de març de 1969. Va tenir com a protagonistes Isabel Sarli, Víctor Bó, Jorge Porcel i Fanny Navarro, i Adelco Lanza es va encarregar de la coreografia. El film va ser l'última pel·lícula de Fanny Navarro, va ser rodat parcialment en Panamà, i va tenir el títol alternatiu de Furia sexual.

## Sinopsi

Una dona que queda sola amb un fill petit es veu assetjada per la societat i viatja a Panamà, on triomfa.

## Repartiment

* Isabel Sarli …Alicia
* Víctor Bó …Oscar
* Jorge Porcel …Diplomàtic
* Fanny Navarro …Esther
* Mónica Grey …Dona xantatjada
* Virginia Romay …Mare d'Alicia
* Eduardo Frangías …Ricardo Allende
* Raúl del Valle …Espósito
* Reynaldo Mompel …Cacho
* Miguel Ángel Olmos
* Víctor Tasca
* Juan M. Barrol
* Doris Blaitry
* Nelsen Franco
* Jorge F. Barbuto
* Oscar Valicelli

## Comentaris

La revista Confirmado va escriure:
| « | ”Isabel és la Diana del Tercer Món, el mal gust de Bó-Bó-Sarli es lliure, just i sobirà.” | » |

## Referències

* Raúl Manrupe, María Alejandra Portela. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 169. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Desnuda en la arena a cinenacional.com
* Desnuda en la arena a YouTube
# Santa Agnès (Massimo Stanzione)

Santa Agnès és una pintura de Massimo Stanzione datada entre 1635 i 1640. Actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya fruit del llegat de Santiago Espona el 1958.

## Descripció

Representació en tres quarts de santa Agnès de Roma, la qual està en comunicació directa amb l'Altíssim, en trànsit místic, amb el cap lleugerament alçat, la boca mig oberta, els dits de la mà oberts sobre el pit (prop del cor), mentre amb l'altra mà acarona l'Anyell Místic. La santa ensenya un escot, que es desplaça lateralment per deixar veure part de l'espatlla, la cota màxima d'erotisme en l'obra de Stanzione.

## Anàlisi

Agnès era filla d'una família noble de l'Imperi Romà; va patir martiri en el segle iii en una de les persecucions posteriors a Deci perquè no va voler casar-se amb un fill del prefecte. Segons la Llegenda àuria, Agnès afirmava que estava unida a Jesucrist, i per això sempre apareix relacionada amb l'Anyell Místic o Agnus Dei, símbol de Crist. La semblança en llatí i en italià entre agnello ('anyell') i Agnese ('Agnès'), encara que d'etimologia diversa, va contribuir al fixament d'aquest atribut a la santa.
José Milicua, el 1954, va donar a conèixer l'obra i la va atribuir a Massimo Stanzione, a més d'assenyalar els paràmetres que conflueixen en el seu estil: el naturalisme de matriu caravaggista llunyana i el classicisme bolonyès filtrat a través de Guido Reni.

## Referències

* 1 2 Santa Agnès. Fitxa del MNAC.
* ↑ «Santa Agnès | Museu Nacional d'Art de Catalunya». [Consulta: 30 abril 2022].
* 1 2 3 J.Y.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012. Barcelona: MNAC, p. 181. ISBN 978-84-8043-136-1 [Consulta: 7 setembre 2012].

## Bibliografia

* L'esplendor de la pintura del barroc: mecenatge català al Museu Nacional d'Art de Catalunya: Museu Nacional d'Art de Catalunya, maig de 1996 / Maria Margarita Cuyàs. Barcelona: Museu Nacional d'Art de Catalunya, 1996 p. 96-97 (English translation, pages 180-186)
* Massimo Stanzione: L'Opera completa, Nàpolis by S. Schütze, 1992 p. 208
# Metrodor (deixeble de Sabí)

Metrodor (grec antic: Μητρόδωρος, llatí: Metrodorus) va ser un metge de la Grècia romana, deixeble de Sabí, que va viure vers la part final del segle ii i la primera part del segle i dC. Galè l'esmenta com un dels que havien comentat part de les obres d'Hipòcrates. Segurament és el mateix metge Metrodor que va ser tutor d'Asclepíades Farmació.

## Referències

* ↑ 2. Metrodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1071
# Assipíkhino

Assipíkhino (en rus: Асипихино) és un poble de l'óblast de Pskov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 10 habitants. Pertany al districte de Krasnogorodsk.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Cantó de Vouillé

El cantó de Vouillé és un cantó francès del departament de la Viena, situat al districte de Poitiers. Té 14 municipis i el cap és Vouillé.

## Municipis

* Ayron
* Benassay
* Béruges
* Chalandray
* La Chapelle-Montreuil
* Chiré-en-Montreuil
* Frozes
* Latillé
* Lavausseau
* Maillé
* Montreuil-Bonnin
* Quinçay
* Le Rochereau
* Vouillé

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. Roux | Rad. |
| 19..-1985 | Robert Gerbier | Divers droite |
| 1985- | Claude Bertaud | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 8.688 | 9.365 | 9.383 | 11.187 | 12.605 | 13.496 | 15.613 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Districte d'Andelfingen

El Districte d'Andelfingen és un dels 11 districtes del cantó de Zúric (Suïssa). Té una població de 28414 (cens de 2007) i una superfície de 166.64 km². Està compost per 14 municipis i el cap del districte és Andelfingen.

## Municipis

| Codi postal i Municipi | Habitants (2007) | Superfície en km² | Número SFOS |
| 8452 Adlikon | 567 | 6.71 | 0021 |
| 8450 Andelfingen | 1722 | 6.65 | 0030 |
| 8463 Benken | 739 | 5.67 | 0022 |
| 8415 Berg am Irchel | 576 | 7.06 | 0023 |
| 8414 Buch am Irchel | 827 | 10.26 | 0024 |
| 8447 Dachsen | 1868 | 2.69 | 0025 |
| 8458 Dorf | 645 | 5.55 | 0026 |
| 8245 Feuerthalen | 3324 | 2.49 | 0027 |
| 8416 Flaach | 1221 | 10.16 | 0028 |
| 8247 Flurlingen | 1355 | 2.40 | 0029 |
| 8444 Henggart | 1932 | 3.01 | 0031 |
| 8457 Humlikon | 437 | 3.70 | 0032 |
| 8451 Kleinandelfingen | 2035 | 10.36 | 0033 |
| 8248 Laufen-Uhwiesen | 1509 | 6.27 | 0034 |
| 8460 Marthalen | 1840 | 14.11 | 0035 |
| 8477 Oberstammheim | 1069 | 9.36 | 0036 |
| 8475 Ossingen | 1314 | 13.07 | 0037 |
| 8462 Rheinau | 1322 | 8.96 | 0038 |
| 8478 Thalheim an der Thur | 768 | 6.44 | 0039 |
| 8466 Trüllikon | 995 | 9.52 | 0040 |
| 8467 Truttikon | 443 | 4.42 | 0041 |
| 8476 Unterstammheim | 896 | 7.32 | 0042 |
| 8459 Volken | 292 | 3.21 | 0043 |
| 8468 Waltalingen | 688 | 7.25 | 0044 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Zuric
# Serrat del Cucut

El Serrat del Cucut és una muntanya de 689 metres que es troba al municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Juli Sunyer Roig

Juli Sunyer Roig (Portbou, 1888-Barcelona, 1957) fou esportista, metge, jugador d'escacs, i dirigent esportiu.
Llicenciat en Medicina, practicant de l'atletisme, el 1917 va ser un dels fundadors del Catalunya Athletic Club, va ser jugador d'escacs, esport en el qual es va donar a conèixer durant els anys vint i principi dels trenta com a autor de problemes a la revista Els Escacs a Catalunya. Va ser elegit vicepresident de la Federació Catalana d'Escacs al mes de març de 1932. Set mesos després va ser elegit president de la Federació Catalana d'Atletisme, càrrec que va ocupar fins al juliol de 1933 i que li va donar també un lloc a la Federació Espanyola d'aquest esport, però no va deixar de ser directiu de la Catalana d'Escacs, de la qual al mateix 1933 va ser nomenat vicepresident. En la seva condició de federatiu, va ser jutge i cronometrador de moltes competicions atlètiques.

## Referències

* ↑ Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Santacana, Carles. FC d'Atletisme. Història de l'atletisme a Catalunya, 2012. ISBN 978-84-615-8281-5.
* ↑ «Presidents de la FC d'Atletisme». Arxivat de l'original el 2015-06-09. [Consulta: 16 març 2015].
# Lev Okhotin

Lev Pàvlovitx Okhotin (en rus: Лев Павлович Охотин) (Txità, 1911 - Krai de Khabàrovsk, Unió Soviètica, 1948) fou un membre del Consell Suprem del Partit Feixista Rus, fundat per exiliats a Manxúria.
Okhotin va néixer a Txità al si d'una família militar. El 1916 el seu pare, Porutxik P. Okhotin, morí. La seva mare, Nadejda, es casà amb un cap de secció de la policia de Txità, Melnikov Aleksandr Petróvitx, el 1919. La família va emigrar des de la Unió Soviètica a Manxúria. Okhotin conegué Konstantín Rodzaievski, fundador del Partit Feixista Rus, a Harbin el 1932. A les acaballes del 1933, com a estudiant de l'Institut de Professors de Harbin, Okhotin s'uní al partit feixista i hi romangué com a membre fins al 1943. A començaments del 1935 Okhotin serví com el gerent de negocis i després gerent d'oficina. A finals del 1936 fou nomenat cap del departament organitzatiu del partit. Del 1937 al 1943 en fou membre del Consell Suprem.

## Referències

* ↑ Russell, Jesse; Cohn, Ronald. Lev Okhotin (en anglès). Book on Demand, 2012-01. ISBN 978-5-511-95083-9.
* ↑ Stephan, John J. The Russian Fascists: Tragedy and Farce in Exile, 1925-1945 (en anglès). Harper & Row, 1978. ISBN 978-0-06-014099-1.
* ↑ Родзаевкий, Константин Владимирович. Завещание русского фашиста (en rus). Фэри-В, 2001. ISBN 978-5-94138-010-7.
# Tom Rolander

Tom Rolander és un enginyer estatunidenc, desenvolupador del sistema operatiu de disc MP/M.

## Referències

* ↑ «Tom Rolander: Total Code Geek to Hi-Tech Entrepreneur» (en anglès). SDN. [Consulta: 3 març 2010].

## Enllaços externs

* Bookshelf on Laser Disc. «Antic», vol. 4. Octubre de 1985, p.14.(anglès)
# Cantó de Vouvray

El cantó de Vouvray és un cantó francès del departament de l'Indre i Loira, situat al districte de Tours. Té 11 municipis i el cap és Vouvray.

## Municipis

* Chançay
* Chanceaux-sur-Choisille
* Monnaie
* Neuillé-le-Lierre
* Noizay
* Notre-Dame-d'Oé
* Parçay-Meslay
* Reugny
* Rochecorbon
* Vernou-sur-Brenne
* Vouvray

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Rousseau | RI |
| 1951-1982 | Gaston Huet | Divers droite |
| 1982-2001 | René Bodet | RPR |
| 2001- | Bernard Mariotte | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Altispinax dunkeri

Altispinax dunkeri és una espècie de dinosaure espinosàurid que va viure al Cretaci inferior en el que avui en dia és Europa.
Aquest animal es coneix només a partir de fòssils de dents. Altres espècies descrites d'Altispinax han sigut emplaçades a altres gèneres, incloent a Baryonyx. Unes vèrtebres inicialment associades amb les dents ara s'atribueixen al carnosaure Becklespinax. És per tot això que Altispinax actualment es considera nomen dubium.

## Enllaços externs

* Altispinax a l'Enciclopèdia de Dinosaures Arxivat 2009-08-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Semilabeo notabilis

Semilabeo notabilis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 34 cm de longitud total i 2.000 g de pes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ «Semilabeo notabilis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh, 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, la Xina. 201 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, X., J.-H. Pan, Z. Liu i D. Liang, 1991. Labeoninae. p. 168-185. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds.) The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 p.
* ↑ Huynh, D.H., 1998. Rare valuable animals in Vietnam. p. 23-56. A: C.V. Sung (ed.) Environment and bioresources of Vietnam: present situation and solutions. The Gioi Publishers, Hanoi.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.
* ↑ Zhang, E., P. Yue i J. Chen, 2000. Cyprinidae: Laleoninae. p. 171-272. A: P. Yue et al. (eds) Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Beijing. 1-661.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Juli Soló

Juli Soló (en llatí Julius Solon) va ser un senador romà que va accedir al senat des d'una posició molt humil, però que va fer molts diners i va comprar el rang a Cleandre el favorit de l'emperador Còmmode.
Va ser executat més tard per orde de l'emperador Septimi Sever al començament del seu regnat tot i que ell mateix havia fet aprovar al senat (a proposta del mateix Septimi) un decret que prohibia als emperadors condemnar a mort a un senador.

## Referències

* ↑ «Solon, Ju'lius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Midi Olympique

El Midi Olympique és un diari esportiu francès, que apareix dos cops per setmana, especialitzat en el rugbi. És propietat del Groupe La Dépêche i té la seva redacció a Tolosa de Llenguadoc.
Fundat l'any 1929, és actualment el setmanari més antic de França. Rep el sobrenom popular del Midol o el Jaune (groc) en referència al color de les seves pàgines. Cobreix essencialment l'actualitat del rugbi a 15, dels professionals del Top 14 de la lliga francesa als equips amateurs dels nivells més modestos, tot i que també reserva en cada número una pàgina sencera al rugbi a 13. El Midi Olympique apareixia només els dilluns fins a la primavera del 2006, quan la redacció va engegar el projecte de fer sortir un altre número els divendres. El número que apareix cada dilluns se l'anomena el rouge (vermell) i el del divendres el vert, en referència al color del títol del diari.
El 2005 tenia una tirada de 140 000 exemplars, per una difusió del voltant de 89 000, amb un augment regular de +2% anual des del 2001. Apareixen dos números especials a l'inici i al final de cada temporada, on es presenten o resumeixen els esdeveniments més destacats. Cada primer dilluns de mes el Midol es ven amb el suplement magazine « Midol Mag ». El 1998 el Midi Olympique va llançar una pàgina web, refeta l'any 2000 amb el nom rugbyrama.com
Des del 1954 la redacció concedeix cada any els premis Midi Olympique, per als millors jugadors de cada mes i de l'any.

## Enllaços externs

* Midi Olympique - Lloc web oficial (francès)
# John Day (Oregon)

John Day és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 1.821 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, John Day tenia 1821 habitants, 734 habitatges, i 472 famílies. La densitat de població era de 374 habitants per km².
Dels 734 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.953$ i la renda mediana per família de 34.327$. Els homes tenien una renda mediana de 31.908$ mentre que les dones 22.067$. La renda per capita de la població era de 15.488$. Aproximadament el 13% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- John Day». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- John Day». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# John Debney

John Debney (Glendale, Califòrnia, 18 d'agost de 1956) és un prolífic compositor de cinema nord-americà, nominat a l'Oscar l'any 2004 per The Passion of the Christ i guanyador de tres Emmy després de ser nominat dues vegades més.
Nascut dins d'una família de la indústria del cinema (el seu pare, Louis Debney, era un productor per a la CBS i Disney durant els anys 1960), Debney es va graduar a l'UCLA i començava la seva carrera musical com a orquestrador i compositor de lloguer els primers anys 1980. Va gaudir d'una gran quantitat popularitat per la música que componia i els premis que se li atorgaven per al seu treball a la televisió i espectacles com Star Trek: The Next Generation, The Young Riders i SeaQuest DSV.
Fins que va arribar el seu primer gran èxit a la pantalla gran el 1993 amb la banda sonora de la comèdia supranatural de Disney Hocus Pocus. Des de llavors, Debney ha esdevingut a un dels compositors més ocupats i més prolífics que treballin a Hollywood, demostrant una gran adaptabilitat a gèneres múltiples, sovint sobre projectes produïts per la Corporació Walt Disney.

## Filmografia

* Everyone's Hero (2006)
* Idlewild (2006)
* Barnyard (2006)
* The Ant Bully (2006)
* Keeping Up with the Steins (2006)
* Cheaper by the Dozen 2 (2005)
* Zathura (2005)
* Chicken Little (2005)
* Dreamer: Inspired by a True Story (2005)
* Deuce Bigalow: European Gigolo (2005) (tema)
* Les aventures de Sharkboy i Lavagirl (The Adventures of Sharkboy and Lavagirl 3-D) (2005)
* Duma (2005)
* Sin City (2005)(co-composer)
* The Pacifier (2005)
* Un Nadal de bojos (Christmas with the Kranks) (2004)
* The Princess Diaries 2: Royal Engagement (2004)
* Raising Helen (2004)
* The Whole Ten Yards (2004)
* The Passion of the Christ (2004)
* Elf (2003)
* Bruce Almighty (2003)
* Most (2003)
* The Hot Chick (2002)
* The Tuxedo (2002)
* Spy Kids 2: Island of Lost Dreams (2002)
* The Scorpion King (2002)
* Dragonfly (2002)
* Snow Dogs (2002)
* Jimmy Neutron: Boy Genius (2001)
* The Princess Diaries (2001)
* Cats & Dogs (2001)
* Heartbreakers (2001)
* Spy Kids (2001)
* Emperor's New Groove, The (2000)
* Relative Values (2000)
* Replacements, The (2000)
* Adventures of Elmo in Grouchland, The (1999)
* End Of Days (1999)
* Inspector Gadget (1999)
* My Favorite Martian (1999)
* Paulie (1998)
* I Know What You Did Last Summer (1997)
* Liar Liar (1997)
* Relic, The (1997)
* Carpool (1996)
* Getting Away With Murder (1996)
* Cutthroat Island (1995)
* Runaway Brain (1995)
* Sudden Death (1995)
* Little Giants (1994)
* Hocus Pocus (1993)