OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adeje

Adeje és un municipi canari, pertanyent a la província de Santa Cruz de Tenerife. Està situat a l'oest de l'illa de Tenerife. El municipi també ha estat denominat Adexe, a causa del fet que en castellà antic el fonema s'escrivia X.
La principal activitat econòmica és el turisme, en la zona de Playa de las Américas particularment, on ha avançat molt en els últims anys, gràcies a un altre sector bastant desenvolupat, la construcció. És una de les zones visitades pels turistes per les seves platges i el seu clima. També es dediquen a l'agricultura de secà i són productors de raïm, cereals, tomàquets i plàtans. Adeje és un important nucli turístic tant de l'illa com a nivell nacional i internacional. Aquest municipi compta amb la major concentració d'hotels 5 estrelles d'Europa i, a més, té el que és considerat el millor hotel de luxe de l'estat espanyol segons World Travel Awards. En el seu terme municipal es troba el parc aquàtic Siam Park, que és considerat el millor parc aquàtic de el món.

## Llocs d'interès

Entre els seus atractius més importants hi ha el centre turístic del municipi Costa Adeje, que en estar prop de Los Cristianos i de la Playa de las Américas, aquests últims anys ha evolucionat molt. El Barranco del Infierno és un dels més coneguts de l'illa i molt visitat per excursionistes i turistes durant tot l'any. L'Església de Santa Ursula i El Convent compten amb nombroses obres del denominat Art Sacre.
De La Casa Fuerte la part que queda actualment dempeus es troba en estat ruïnós. Està present a l'escut de la ciutat i forma part de la història del municipi i de l'illa, amb la presència de la família Ponte, guanxes sotmesos i esclaus, molts procedents d'Àfrica. Es va construir al segle xvi per a evitar les incursions dels pirates, no obstant això, va ser visitada pel corsari John Hawkins, que mantenia una relació comercial amb la família propietària de la Casa i del Marquesat. És Monument Històric Artístic.

## Persones il·lustres

* Tinerfe, mencey guanxe. Governar tota l'illa de Tenerife aproximadament cent anys abans de la conquesta.
* Agoney Hernàndez, cantant. Va saltar a la fama per ser concursant del famós programa de televisió Operación Triunfo 2017.

## Referències

* ↑ «Adeje». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Las nuevas ‘catedrales' del turismo en Tenerife
* ↑ Tenerife tiene el mejor hotel de lujo de España
* ↑ El mejor parque acuático del mundo está en España por séptimo año consecutivo
# Ca la Marcela

Ca la Marcela és una obra del Pinell de Brai (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una de les poques cases de l'època medieval que té una certa presència. La façana que dona al carrer de l'Hospital no ha estat totalment alterada, les altres són actuals, arrebossades, així com el seu interior. La façana nomenada presenta un accés central amb arc de mig punt dovellat, avui cegat i ocupat per una finestra, les altres obertures han estat variades. Es combina el carreu de reforç i maçoneria. Coberta de teula amb entramat de fusta i ràfec.

## Història

El carrer de l'Hospital és el carrer que recull millor els vestigis medievals de la vila, tot i que solament a nivell d'elements aïllats encara s'endevina el temps es que la vila era un recinte murallat entorn al seu castell.

## Referències

* 1 2 «Ca la Marcela». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Ca la Marcela». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Kobilinka

Kobilinka (en rus: Кобылинка) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 145 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Flamet

El flamet (en castellà tocino de cielo o també tocinillo de cielo) són unes postres elaborades a base de rovell d'ou caramel·litzat i sucre, compacte i de color groc intens, originari i típic d'Andalusia, Astúries i algunes localitats de Castella i Lleó.
Les primeres notícies, del convent de l'Esperit Sant, a Jerez de la Frontera, són de l'any 1324. Foren les monges d'aquest convent les qui crearen originalment aquestes postres.
L'origen dels flamets de Jerez està lligat al vi de la zona i a l'ús massiu de clares d'ou usades per a la seva clarificació. Els capatassos dels cellers regalaven a les monges els rovells que gestarien el flamet en els convents.
A més són unes postres alatament energètiques i molt dolces que tradicionalment han acompanyat als menjars en els dies de festa.

## Preparació del Flamet

| Ingredients per a 4 persones | Quantitat |
| Sucre | 500 gr |
| Aigua | 250 ml |
| Rovells d'ou | 10 |
| Sucre i aigua per caramelitzar el motlle | 3 culleres |
* Es posa l'aigua amb el sucre en un cassó a foc lent durant uns 20 minuts fins que es formi l'almívar constant. Després es deixa refredar
* Es posen els 10 rovells d'ou en un bol profund. Es barregen sense arribar a produir escuma. S'afegeix a poc a poc l'almívar, que ha d'estar fred, perquè l'ou no qualli. Es mou bé perquè quedi ben barrejat.
* Es prepara el caramel en una paella amb 3 cullerades de sucre i 3 d'aigua. Es caramel·litza l'interior dels motlles.
* S'aboca els rovells i l'almívar barrejats en el motlle, a través d'un colador fi per evitar que es colin grumolls. Es posen els motlles en un recipient amb aigua per fer el bany maria i es posa al forn preescalfat a 200 °C uns 20 minuts. Un cop fred es desemmotlla.

## Referències

* ↑ «Tocino de cielo de Jerez de la Frontera (Cádiz)» (en castellà). Andalucía Turismo Digital. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 setembre 2011].

## Enllaços externs

* «Tocino de cielo. Las Provincias».
* «Tocino de cielo - YouTube».
# Resolució 1926 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1926 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 2 de juny de 2010 va decidir que l'elecció per cobrir la vacant de Thomas Buergenthal, magistrat de la Cort Internacional de Justícia (CIJ), tindria lloc el 9 de setembre d'aquest mateix any en sengles sessions del Consell de Seguretat i de la Assemblea General de les Nacions Unides.

## Resolució

La vacant de Thomas Buergenthal es va produir després de la renúncia d'aquest, cinc anys abans de finalitzar el seu mandat,el que va obligar al Consell de Seguretat, d'acord amb el que estableix l'Estatut de la CIJ, a fixar una data per a l'elecció d'un nou membre per a la resta del mandat. La CIJ està composta per 15 membres, cadascun dels quals té un mandat de 9 anys, reelegint-se un terç dels mateixos cada tres anys. Els candidats a ocupar un lloc de magistrat en el CIJ han d'obtenir un mínim del 50% dels vots tant en el Consell de Seguretat com en l'Assemblea General de les Nacions Unides.
Thomas Buergenthal havia estat reanomenat magistrat de la CIJ en 2006, encara que la seva labor com a magistrat va començar en el 2000. Després de la seva renúncia formal, que es faria efectiva el 6 de setembre de 2010, Buergenthal reprendria la seva labor de docent a la Facultat de Dret de la Universitat Harvard.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 – 2011)

## Referències

* ↑ Diari de sessions de la 6327a Sessió del Consell de Seguretat de les Nacions Unides. 2 de juny de 2010. S/PV.6327
* 1 2 3 «ICJ to elect new judge on 9 September» (en anglès). Radio Netherlands, 24-08-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-30. [Consulta: 24 agost 2010].
* ↑ «Security Council Sets 9 September as Date for Election to Fill Vacancy on International Court of Justice». Departament d'Informació Pública de lrs Nacions Unides, 02-06-2010. [Consulta: 24 agost 2010].

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Castell d'Almudèfer

El Castell d'Almudèfer és un castell del municipi de Caseres (Terra Alta) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Les restes d'una torre i murs en un puig sobre la capella de Santa Anna.
L'estat de runa és total, per tant es fa difícil establir la seva planta original.
Resten tan sols alguns trossos de parets d'èpoques diferents, des de zones amb carreus perfectes i marques dels picapedrers medievals, fins altres de maçoneria de reformes i ampliacions posteriors.
Ocupa un petit monticle al costat del riu Algar i dominant l'antic poblat d'Almudéfer. Conserva dues torres de defensa, de planta quadrada. D'aquestes dues torres, una (torre mestra) se situa a la part més elevada del turó i l'altra, a un nivell inferior, al sud-est, la part millor conservada (avui coneguda com "la presó") i molt probablement obrada aprofitant pedra del castell.

## Història

Es tracta d'un castell termenat, documentat el 1267.
No se sap si el seu origen és templer o hospitaler. Quan la donació de Miravet el 1153 no apareix nomenat, per tant pertany a l'època de la dominació cristiana.
Es parla per primer cop del lloc el 1280, com "Mudéfer", a la donació del comanador de Miravet a dos veïns d'horta i ja el 1358 hi havia quinze focs. El 1319 apareix inclòs dins la comana de Miravet.
Ocupa un lloc estratègic dins la línia divisòria amb l'Aragó, que fou molt temps frontera cristiano-àrab. Similars condicions té el Castell d'Algars.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Castell d'Almudèfer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Castell d'Almudèfer». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Castell d'Almudèfer». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Pon Gaya

Karak o Pon Gaya fou un petit regne membre de la confederació de Gaya, al sud-est de Corea. La seva capital fou a Kimhae. A la meitat del segle i es coneix un rei de nom Taejo i probablement a finals del segle o principis del segle ii va passar a Geumgwan.
# Lironville

Lironville és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lironville era de 108 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 52 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 7 en tenien quatre i 33 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lironville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 16 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 60 persones, 48 eren actives i 12 eren inactives. De les 48 persones actives 47 estaven ocupades (24 homes i 23 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 12 persones inactives 2 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de construcció i 3 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
Dels 3 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 2 eren fusteries i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Lironville hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lironville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lironville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Aiglun e l'Escolin

Eygluy-Escoulin és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 67 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Eygluy-Escoulin era de 67 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 78 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 48 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 70 eren cases i 8 eren apartaments. Dels 28 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Eygluy-Escoulin el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 8 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 12 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 12 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 25 eren actives i 15 eren inactives. De les 25 persones actives 24 estaven ocupades (15 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 15 persones inactives 6 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Eygluy-Escoulin hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Eygluy-Escoulin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Eygluy-Escoulin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cancoillotte

El cancoillotte o cancoyotte és un formatge suau i fresc, semblant al recuit, produït principalment a França al Franc-Comtat (departament de Doubs) però també a Lorena i Luxemburg, on també se l'anomena Kachkéis (formatge cuit), fabricat a partir del metton un formatge de llet de vaca desnatada. Està assaonat amb fines herbes i resulta més una salsa que un formatge. És típic de la gastronomia del Franc-Comtat.

## Presentació

El nom està documentat des del segle xix, a partir de coille que deriva de la variant del Franc-Comtat del verb cailler, en català «quallar». És un recuit a base de metton assecat, la qual cosa dona com a resultat un formatge baix en greix. El formatge es fa en fondre el quallat sec sobre una petita flama, amb una mica d'aigua o llet abans d'afegir-li sal o mantega. De vegades s'hi barreja all. Un bon cancoillotte es fon amb molta mantega. Cancoillotte es ven prefos als supermercats francesos, especialment a la França oriental.
A Luxemburg, el Kachkéis es menja normalment sobre un entrepà obert sobre el qual s'hi ha untat mostassa.

## Referències

* ↑ Wolf, Claude «Von der „Bouneschlupp" bis zum „Kachkéis" – So lecker ist Luxemburgs Küche» (en alemany). Tageblatt, 24-06-2018.
* ↑ Coyte, Dominique. «Cancoillotte». A: The Oxford Companion to Cheese (en anglès). Oxford: Oxford University Press, 2016-10-25, p. 113. ISBN 9780199330898.
# Kotkan Työväen Palloilijat

El Kotkan Työväen Palloilijat (o KTP) és un club esportiu finlandès de la ciutat de Kotka, destacat en les seccions del futbol i el basquetbol.
Va ser fundat el 1927 i els seus colors són el verd i el blanc.

## Futbol

El KTP té una llarga tradició al futbol finès. Fou dos cops campió de la lliga de Finlàndia i quatre més de la copa del país. L'any 2000, va descendir de la Veikkausliiga a l'Ykkönen (segona divisió), i finalment sofrí una fallida econòmica que el portà a les categories inferiors. El FC KooTeePee, que fou creat originàriament com a equip reserva, esdevingué independent el 2000 i actualment juga a la Veikkausliiga.

### Palmarès

* Lliga finlandesa de futbol (2):
** 1951, 1952
* Copa finlandesa de futbol (4):
** 1958, 1961, 1967, 1980

## Basquetbol

El KTP també destacà en la secció de bàsquet, amb un total de 6 lligues i nou copes fineses. Actualment, el club se centra en les categories inferiors, mentre que la secció professional ha esdevingut independent amb el nom de KTP-Basket.

### Palmarès

* Lliga finlandesa de bàsquet (6):
** 1958, 1967, 1988, 1991, 1993, 1994
* Copa finlandesa de bàsquet (9):
** 1978, 1983, 1984, 1985, 1987, 1990, 1993, 2003, 2004

## Enllaços externs

* Kotkan Työväen Palloilijat Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Resolució 1928 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1928 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 7 de juny de 2010. Després de recordar les resolucions 825 (1993), 1540 (2004), 1695 (2006), 1718 (2006), 1874 (2009) i 1887 (2009) sobre els temes de Corea del Nord i les armes nuclears, el Consell va ampliar el mandat d'un panel d'experts que vigilava les sancions contra el país fins al 12 de juny de 2011.
El Consell de Seguretat va determinar que la proliferació i el lliurament d'armes nuclears químiques i biològiques constituïa una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals. Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el mandat del panel d'experts establert en la Resolució 1874 per supervisar el nou règim de sancions contra Corea del Nord, imposades després d'una prova nuclear subterrània que es va dur a terme el maig de 2009. Es va demanar al panell que proporcionés un informe abans del 12 de novembre de 2010 i un segon informe 30 dies abans de la finalització del seu mandat actual amb els seus resultats i recomanacions.
Finalment, es va instar a tots els estats, organismes de les Nacions Unides i altres països a cooperar plenament amb el Comitè del Consell de Seguretat establert en la Resolució 1718 i el panel d'experts.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of expert panel monitoring sanctions against Democratic People's Republic of Korea until 12 June 2011» (en anglès). United Nations, 07-06-2010 [Consulta: 26 agost 2017].
* ↑ «Security Council extends mandate of UN body dealing with DPR Korea sanctions» (en anglès). UN News Centre, 07-06-2010 [Consulta: 26 agost 2017].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Sender de Rocacorba

El PR-C 120 està abalisat com a Petit Recorregut que surt de Banyoles i arriba a Santa Maria de Rocacorba

## Característiques

Durada: 3:05 h
Distància: 12,160 km
Comarca: GironèsPla de l'Estany

## Descripció de l'itinerari

| Temps Totals | Distàncies Totals | Punt itinerari |
| 0:00 h | 0,000 km | Banyoles, la font Pudosa. |
| 0:44 h | 2,938 km | Carretera GIV-5247 de Banyoles a Pujarnol. |
| 0:46 h | 3,100 km | Riera de Matamors. |
| 1:15 h | 4,937 km | Font del Salt del Molí. |
| 1:52 h | 7,500 km | Colletó de Cal Negre. |
| 2:15 h | 8,950 km | El Roure Gros. |
| 3:05 h | 12,160 km | Santa Maria de Rocacorba. |

## Enllaços externs

* El sender al Centre Ex. de Banyoles
# Poncarale

Poncarale (Poncaràl en llombard) és un municipi italià, situat a la regió de Llombardia i a la província de Brescia. L'any 2013 tenia 5.330 habitants.