OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pelagi, Arseni i Silvà d'Arlanza

Pelagi, Arseni i Silvà d'Arlanza (Comtat de Castella, segle x – San Pedro de Arlanza, Hortigüela, Burgos, ca. 950) foren tres anacoretes que visqueren al lloc on es fundà el monestir de San Pedro de Arlanza. Són venerats com a sants per l'Església catòlica.

## Biografia

Gairebé no se sap res de la seva vida anterior a la trobada amb el comte Ferran González. Fonts i historiadors posteriors a la fundació del monestir n'escrigueren biografies on la majoria de dades semblant fictícies i sense fonament.
Pelagi era un sant home retirat a fer vida eremítica a les muntanyes properes a l'actual Hortigüela (província de Burgos), i Arseni i Silvà en foren deixebles, que se li uniren, vivint tots tres a l'eremitori. Construïren una ermita, la que després s'anomenà de San Pedro el Viejo i avui de San Pelayo. Segons la tradició, cap al 912, el comte de Castella Ferran González arribà a l'ermita mentre caçava, perseguint un senglar. Els ermitans l'acolliren i li deixaren passar-hi la nit; l'endemà, li prediren la victòria sobre els musulmans, que va tenir lloc aviat a Cascajares.
Segons una llegenda, els musulmans, en fugir derrotats, arribaren a l'eremitori i degollaren els tres eremites. Sembla, però improbable, ja que en altres fonts fiables i santorals, consten com a confessors (no màrtirs). Arran de la trobada i la victòria, el comte va fundar o restaurar el monestir de San Pedro de Arlanza, al que dotà abundantment i on es va fer enterrar, convertint-lo en un dels més rics de Castella.

## Veneració

Sebollits a l'església de l'abadia, en una urna del segle xii amb un epitafi llatí d'onze versos lleonins. Foren venerats al monestir d'Arlanza com a sants, i el seu culte s'anà estenent per Castella, amb festa les III calendas Septembris (30 d'agost). Quan el monestir fou clausurat el 1835, les relíquies anaren a la col·legiata de San Cosme y San Damián de Covarrubias.

## Bibliografia

* Enrique Flórez. España sagrada: contiene las iglesias colegiales, monasterios, y santos de la Diócesis de Burgos, conventos, parroquias y hospitales de la ciudad, con varias noticias y documentos antes no publicados. Madrid: por D. Antonio de Sancha, 1772. "S. Pelayo, Arsenio, y Silvano", v. 27, p. 110-130.
# Anodonthyla montana

Anodonthyla montana és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Madagascar.

## Referències

* Vences, M. & Raxworthy, C. 2004. Anodonthyla montana. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Mixotrofisme

El terme mixòtrof pot descriure organismes (normalment algues o bacteris), capaços d'obtenir energia metabòlica de diverses fonts alhora. Aquests organismes poden utilitzar la llum com una font d'energia, o prendre-la de compostos orgànics o inorgànics. Poden capturar compostos simples per osmositròfia o englobant les partícules a través de la fagocitosi o de la mizocitosi.
Els organismes mixotròfics poden usar una mescla de diferents fonts d'energia i de carboni. Els és possible alternar entr la fototròfia i la quimiotròfia, entre litotròfia i organotròfia, entre organotrofia i autotròfia i heterotròfia o una combinació d'elles. Els mixòtrofs poden ser o bé eucariotes o bé procariotes.
Els mixòtrofss prenen avantatge de les diferents condicions medi ambientals.

## Exemples

* Paracoccus pantotrophus és un bacteri que pot viure com quimioorganoheteròtrof i facultativament com litòtrof.
* Molts exemples dins el gènere Euglena.
* Vespa orientalis
* Dionaea muscipula

## Referències

* ↑ Eiler A «Evidence for the Ubiquity of Mixotrophic Bacteria in the Upper Ocean: Implications and Consequences». Appl Environ Microbiol, 72, 12, December 2006, pàg. 7431–7. DOI: 10.1128/AEM.01559-06. PMC: 1694265. PMID: 17028233.
* ↑ Katechakis A, Stibor H «The mixotroph Ochromonas tuberculata may invade and suppress specialist phago- and phototroph plankton communities depending on nutrient conditions». Oecologia, 148, 4, July 2006, pàg. 692–701. DOI: 10.1007/s00442-006-0413-4. PMID: 16568278.
* ↑ Libes, Susan M. Introduction to marine biogeochemistry. 2a ed.. Academic Press, 2009, p. 192. ISBN 978-0-7637-5345-0.
* ↑ Dworkin, Martin. The Prokaryotes: Ecophysiology and biochemistry. 2. 3a ed.. Springer, 2006, p. 988. ISBN 978-0-387-25492-0.
* ↑ Lengeler, Joseph W.; Drews, Gerhart; Schlegel, Hans Günter. Biology of the Prokaryotes. Georg Thieme Verlag, 1999, p. 238. ISBN 978-3-13-108411-8.

## Vegeu també

* Classificació nutricional bàsica

## Enllaços externs

* Estudi sobre per què alguns organismes són mixotròfics Arxivat 2011-08-05 a Wayback Machine.
# Fabianita

La fabianita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom del geòleg Hans-Joachim Fabian.

## Característiques

La fabianita és un borat de fórmula química CaB₃O₅OH. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fabianita pertany a «06.FC - Filohexaborats» juntament amb els següents minerals: tunel·lita, nobleïta, estroncioborita, ginorita, i estroncioginorita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1962 a Rehden, Diepholz, a la Baixa Saxònia, Alemanya, formant uns bons cristals d'entre 0,3 i 25 mil·límetres de mida. Sol trobar-se associada a altres minerals com: szaibelyita, howlita, halita i anhidrita. La seva localitat tipus resulta ser l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fabianite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 juny 2017].
# Boeing X-37

El vehicle orbital de prova Boeing X-37 és un vehicle espacial no tripulat estatunidenc. És operat per la Força Aèria dels Estats Units per a missions de vol espacial orbital destinades a demostració de tecnologies espacials reutilitzables. És un avió espacial reutilitzable robòtic construït a l'escala d'un 120% de l'X-40A. Té una longitud de més de 8,9 m i dues aletes en angle a la cua.
L'X-37 va començar el 1999 com un projecte de la NASA, i després va ser transferit al Departament de Defensa dels Estats Units el 2004. Va tenir el seu primer vol com una prova de caiguda, el 7 d'abril de 2006, a la base aèria d'Edwards. La primera missió orbital de l'avió espacial, l'USA-212 va ser llançada el 22 d'abril de 2010 mitjançant un coet Atlas V. El seu retorn a la Terra el 3 de desembre de 2010 va ser la primera prova de l'escut tèrmic del vehicle i de maneig de l'aerodinàmica hipersònica.

## Especificacions

* Tripulació: -
* Llargada: 8,9 m
* Amplada: 4,50 m
* Altura: 2,9 m
* Superfície d'ala:
* Pes en buit:
* Pes màxim a l'enlairament: 4.990 kg
* Motor:
* Potència:
* Velocitat màxima en altura:
* Autonomia:
* Altura màxima:

## Referències

* ↑ "Factsheet: X-37 Orbital Test Vehicle". US Air Force, 14 d'abril de 2010. (anglès)
* ↑ Miller 2001, p. 377.
* ↑ "Star Wars 2010? U.S. military launch space plane on maiden voyage... but its mission is top secret". Daily Mail, 23 d'abril de 2010 - (anglès)
* ↑ "Unmanned US spacecraft returns after 7-month trip". Associated Press story via Yahoo News, 3 de desembre de 2010. (anglès)
* Miller, Jay. The X-Planes: X-1 to X-45. Hinckley, UK: Midland, 2001. ISBN 1-85780-109-1.

## Enllaços externs

* Full de dades de l'X-37 Arxivat 2012-10-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Cuenta atrás para el X-37B Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine. (castellà)
* El avión espacial en miniatura estadounidense cumple su misión secreta Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
# Cal Ferrer (Sant Martí de Llémena)

Cal Ferrer és un edifici al terme de Sant Martí de Llémena (el Gironès) de planta baixa i un pis, teulat a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal, de planta rectangular. A la façana principal presenta una porta i una finestra allindades. Al costat dret de la façana principal hi ha la pallissa adossada, seguint el mateix pendent del teulat. Al mig hi ha un forjat entremig, de fusta. Tant la pallissa com la masia giren entorn de l'era.

## Notes

* ↑ «Cal Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Pelagibacter ubique

Pelagibacter, que inclou a l'única espècie Pelagibacter ubique (Candidatus Pelagibacter ubique), és possiblement el bacteri més nombrós de la Terra (es calcula que existeixin $10^{28}$ cèl·lules individuals). Pertany als alfaproteobacteris.
Anteriorment, quan només era coneguda a partir de seqüències de ARNr, es denominava SAR11. Aquestes seqüències van ser trobades per primera vegada en mostres ambientals preses del mar dels Sargassos el 1990. El bacteri va ser aïllat en 2002 i se li va assignar el seu nom, si bé encara no ha estat validat d'acord amb les normes del Codi Internacional de Nomenclatura de Bacteris. És el bacteri de vida heteròtrofa més senzilla que es coneix.
Pelagibacter té una distribució mundial en forma de plàncton. És una de les cèl·lules més petites conegudes, amb una longitud de 0,37-0,89 µm i un diàmetre de només 0,12-0,20 µm. El seu genoma ocupa aproximadament el 30% del volum de la cèl·lula. És gram negativa.

## Genoma

Pelagibacter té només 1.354 gens, molt pocs en comparació dels éssers humans que tenen al voltant de 18.000 - 25.000 gens. El genoma no presenta la majoria dels defectes que la major part dels genomes han anat acumulant al llarg del temps: no hi ha gens duplicats, ni gens virals, ni DNA escombraria. La petita grandària del genoma implica un menor 'treball' per realitzar la còpia quan el bacteri es reprodueix. A més, utilitza els parells de bases que requereixen menys nitrogen, ja que aquest és un element relativament difícil d'aconseguir per als organismes de vida lliure. Si s'ha de jutjar per la seva abundància, és una forma de vida molt eficient.

## Referències

* 1 2 R. M. Morris; Rappé, Michael S.; Connon, Stephanie A.; Vergin, Kevin L.; Siebold, William A.; Carlson, Craig A.; Giovannoni, Stephen J.; 1 «SAR11 clade dominates ocean surface bacterioplankton communities». Nature, 420, 6917, 2002, pàg. 806–810. Bibcode: 2002Natur.420..806M. DOI: 10.1038/nature01240. PMID: 12490947.
* ↑ "Candidatus Pelagibacter Ubique." European Bioinformatics Institute. European Bioinformatics Institute, 2011. Web. 08 Jan. 2012. http://www.ebi.ac.uk/2can/genomes/bacteria/Candidatus_Pelagibacter_ubique.html Arxivat 1 December 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ List of Candidate species entry in LPSN Euzéby, J.P. (1997). "List of Bacterial Names with Standing in Nomenclature: a folder available on the Internet". Int J Syst Bacteriol. 47 (2): 590–2. doi:10.1099/00207713-47-2-590. ISSN 0020-7713. PMID 9103655.
* ↑ Stephen J. Giovannoni; Givan, S; Podar, M; Vergin, KL; Baptista, D; Bibbs, L; Eads, J; Richardson, TH; H. James Tripp; 2 «Genome Streamlining in a Cosmopolitan Oceanic Bacterium». Science, 309, 5738, 2005, pàg. 1242–1245. Bibcode: 2005Sci...309.1242G. DOI: 10.1126/science.1114057. PMID: 16109880.
* 1 2 «Archived copy». Arxivat de l'original el 2006-03-05. [Consulta: 2 febrer 2012]., Gauthier, Nicholas; Zinman, Guy; D'Antonio, Matteo; Abraham, Michael. Comparative Microbial Genomics DTU course. 2005.
* ↑ «Pelagibacter ubique genome». NCBI. [Consulta: 27 novembre 2012].

## Enllaços externs

* BBC News: Ocean bug has 'smallest genome'
# Nudibranquis

Els nudibranquis (Nudibranchia) són un ordre de mol·luscs gastròpodes de la subclasse dels heterobranquis. El seu nom significa 'brànquies nues'.

## Taxonomia

D'acord amb la taxonomia dels Gastròpodes de Bouchet i Rocroi (2005), els nudibranquis es divideixen en dos clades:
Clade Euctenidiacea (=Holohepatica)
* Subclade Gnathodoridacea
** Superfamília Bathydoridoidea
*** Família Bathydorididae
* Subclade Doridacea
** Superfamília Doridoidea
*** Família Dorididae
*** Família Actinocyclidae
*** Família Chromodorididae
*** Família Discodorididae
** Superfamília Phyllidioidea
*** Família Phyllidiidae
*** Família Dendrodorididae
*** Família Mandeliidae
** Superfamília Onchidoridoidea (=Phanerobranchiata Suctoria)
*** Família Onchidorididae
*** Família Corambidae
*** Família Goniodorididae
** Superfamília Polyceroidea (=Phanerobranchiata no Suctoria)
*** Família Polyceridae
*** Família Aegiretidae
*** Família Gymnodorididae
*** Família Hexabranchidae
*** Família Okadaiidae
Clade Dexiarchia (=Actenidiacea)
* Subclade Pseudoeuctenidiacea (=Doridoxida)
** Superfamília Doridoxoidea
*** Família Doridoxidae
* Subclade Cladobranchia (=Cladohepatica)
** Famílies basals
*** Família Charcotiidae
*** Família Dironidae
*** Família Dotidae
*** Família Embletoniidae
*** Família Goniaeolididae
*** Família Heroidae
*** Família Madrellidae
*** Família Pinufiidae
*** Família Proctonotidae
** Superfamília Arminoidea
*** Família Arminidae
*** Família Doridomorphidae
** Superfamília Tritonioidea
*** Família Tritoniidae
*** Família Aranucidae
*** Família Bornellidae
*** Família Dendronotidae
*** Família Hancockiidae
*** Família Lomanoridae
*** Família Phylliroidae
*** Família Scyllaeidae
*** Família Tethydidae
** Superfamília Flabellinoidea (=Pleuroprocta)
*** Família Flabellinidae
*** Família Notaeolidiidae
** Superfamília Fionoidea
*** Família Fionidae
*** Família Calmidae
*** Família Eubranchidae
*** Família Pseudovermidae
*** Família Tergipedidae
** Superfamília Aeolidioidea
*** Família Aeolidiidae
*** Família Facelinidae
*** Família Glaucidae
*** Família Piseinotecidae

## Referències

* ↑ National Geographic en castellà Arxivat 2009-10-07 a Wayback Machine.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Nudibranchia». [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ Bouchet P. & Rocroi J.-P. (Ed.); Frýda J., Hausdorf B., Ponder W., Valdés Á. & Warén A. (2005). "Classification and nomenclator of gastropod families". Malacologia, International Journal of Malacology, 47(1-2). ConchBooks: Hackenheim, Germany. ISBN 3-925919-72-4. Issn = 0076-2997. 397 pp. http://www.vliz.be/Vmdcdata/imis2/ref.php?refid=78278

## Vegeu també

* Flabellina cooperi

## Enllaços externs

* Descripció de moltes espècies de nudibranquis:
** Opistobranquis.info
** Seaslugforum(en anglès)
# Amboise (Indre i Loira)

Amboise és una comuna francesa del departament de l'Indre i Loira i de la regió de Centre-Vall del Loira. Es troba a la riba del riu Loira, a 27 km a l'est de Tours. En 504 Teodoric el Gran va fer de mediador en les disputes entre el rei Alaric II dels visigots i Clodoveu I, rei dels francs, aconseguint reunir als dos reis en una illa del riu Loira propera a Amboise. Avui és una ciutat petita però al segle xvi va ser la seu de la cort reial francesa, que vivia al Castell d'Amboise. Un dels seus habitants més cèlebres fou Leonardo da Vinci que s'establí a Clos Lucé a petició del rei Francesc I i en morir fou enterrat al Castell d'Amboise.

## Patrimoni

La ciutat és famosa pel seu castell que va ser residència reial a l'època de Francesc I, i que domina la ciutat des de dalt del seu promontori. A 500 metres del castell hi ha la mansió de Clos Lucé on va viure i morir Leonardo da Vinci a petició de Francesc I. De fet, Leonardo da Vinci està enterrat a la capella de Saint-Hubert del castell.
Just als afores de la ciutat hi ha la pagoda de Chanteloup, una pagoda xinesa de 44 metres d'alçada construïda el 1775 pel duc de Choiseul. La pagoda fa set pisos d'alçada i cada pis és lleugerament més petit que l'anterior. També cal destacar el Museu del Correu (a l'Hôtel Joyeuse) dedicat al servei de correu postal.

## Galeria d'imatges

* Amboise vist des del Castell d'Amboise
* Castell d'Amboise
* 'Tour de l'Horloge' (torre del rellotge)
* Exterior de Clos Lucé
* Castell d'Amboise sobre el Loira
* Amboise vist des del Castell d'Amboise
* Tomba de Leonardo da Vinci a la capella de Saint-Hubert
* Ribes del riu Loira

## Referències

* ↑ Bouillet, Marie-Nicolas. Atlas universel d'histoire et de géographie (en francès). Hachette, 1865, p. 138.

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Amboise(francès)
# Michael Hammer

* No s'ha de confondre amb Mike Hammer.
Michael Hammer (Annapolis, 13 d'abril de 1948 - Boston, 3 de setembre de 2008) fou un enginyer nord-americà, autor de gestió, i professor de ciències de la computació a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts (MIT), conegut com un dels fundadors de la teoria de gestió de la reenginyeria de processos d'empresarials (Business process reengineering, BPR).

## Biografia

Hammer, el fill de supervivents de l'Holocaust, es va criar a Annapolis, Maryland. Ell i la seva dona, Phyllis Thurman Hammer, visqueren a Newton (Massachusetts), amb els seus quatre fills, Jessica, Allison, Dana, i David.
Enginyer de professió, va ser l'autor de la proposta d'una visió de procés orientat a la gestió empresarial. Va obtenir els seus graus de BS, MS i Ph.D. en enginyeria elèctrica i informàtica a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts el 1968, 1970 i 1973, respectivament. Fou professor a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts al Departament d'Informàtica i professor al MIT Sloan School of Management. Publicà en revistes de negocis destacades, com el Harvard Business Review i The Economist.
Time el qualificà com una de les 25 persones més influents dels Estats Units, en la seva primera llista. “Reengineering the Corporation” es troba entre els "tres llibres de negocis més importants dels últims 20 anys" per la revista Forbes. El llibre va ser editat per Donna Sammons Carpenter.
Hammer està enterrat al cementiri jueu de Baker Street a Boston.

## Obra

“Reengineering the Corporation: A manifesto for Business Revolution” (Reenginyeria de l'empresa: Un manifest per a la Revolució empresarial), el llibre escrit per ell el 1993 juntament amb James A. Champy fou cabdal en la captura de l'atenció de la comunitat empresarial cap a la reenginyeria de processos d'empresarials.
A més de “Reengineering the Corporation”, Michael Hammer va escriure “The Reengineering Revolution” el 1995; i “Beyond Reengineering” (més enllà de la reenginyeria) el 1997, i “The Agenda” en 2001.

## Referències

* 1 2 3 Hammer and Company — Official website of the company run by Michael Hammer
* ↑ http://alum.mit.edu
* ↑ «TIME 25: THEY RANGE IN AGE FROM 31 TO 67» (en anglès). Time, dilluns 17 juny 1996. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2012. [Consulta: 12 novembre 2010].

## Enllaços externs

* Hammer and Company — Official website of the company run by Michael Hammer
* MIT Class of 1968 Tribute to Michael Hammer Arxivat 2010-11-28 a Wayback Machine.
# Lujkí (Briansk)

* Per a altres significats, vegeu «Lujkí».
Lujkí (en rus: Лужки) és un poble de l'óblast de Briansk, a Rússia, que el 2013 tenia 43 habitants, pertany al districte d'Unetxa.

## Referències

* ↑ Указ Президиума ВС РСФСР от 10.08.1964 г. "О переименовании некоторых населенных пунктов Брянской области".
# Factor de conversió

El factor de conversió o factor unitat (mètode de Walshaw de la unitat sense dimensions, en anglès "unity bracket method") és un mètode de conversió que es basa a multiplicar una dada per una o diverses fraccions en les quals el numerador i el denominador són quantitats iguals expressades en unitats de mesura diferents, de tal manera, que cada fracció equival a una unitat adimensional. És un mètode molt efectiu per a canviar d'unitats i per a la resolució d'exercicis senzills deixant d'utilitzar la regla de tres.

## Exemples

Cada factor de conversió es construeix amb una equivalència (igualtat entre dues quantitats).
* Exemple 1: passar 15 polzades a centímetres (equivalència: 1 polzada = 2,54 cm)
    $15{\text{ polzades}}\times \left({\frac {2{,}54{\text{ cm}}}{1{\text{ polzada}}}}\right)=38{,}1{\text{ cm}}$
    el factor unitari: es construeix a partir de l'equivalència donada.$\left({\frac {2{,}54{\text{ cm}}}{1{\text{ polzada}}}}\right)$
* Exemple 2: passar 25 metres per segon a quilòmetres per hora (equivalències: 1 quilòmetre = 1000 metres, 1 hora = 3600 segons)
    $25\,{\frac {\text{m}}{\text{s}}}\times \left({\frac {1{\text{ km}}}{1\,000{\text{ m}}}}\right)\times \left({\frac {3\,600{\text{ s}}}{1{\text{ h}}}}\right)=90\,{\frac {\text{km}}{\text{h}}}$
* Exemple 3: obtenir la massa de 10 litres de mercuri (densitat del mercuri: 13,6 quilograms per decímetre cúbic)
    Noti's que un litre és el mateix que un decímetre cúbic.
    $10\,{\text{l de mercuri}}\times \left({\frac {1{\text{ dm}}^{3}{\text{ de mercuri}}}{1\,{\text{l de mercuri}}}}\right)\times \left({\frac {13{,}6{\text{ kg de mercuri}}}{1{\text{ dm}}^{3}{\text{ de mercuri}}}}\right)=136{\text{ kg de mercuri}}$
    En cadascuna de les fraccions entre parèntesis s'ha emprat la mateixa mesura en unitats diferents de manera que es van eliminant les unitats del mateix nom i al final només queda la unitat demanada.

### Exemples que mostren la simplificació

* Passar 2 dies i mig a hores:
       $2{,}5{\cancel {\mbox{dies}}}\times {\frac {24{\mbox{ h}}}{1{\cancel {\mbox{dia}}}}}={\frac {2{,}5{\mbox{ }}{\cancel {\mbox{dies}}}\times 24{\mbox{ h}}}{1{\mbox{ }}{\cancel {\mbox{dia}}}}}=60{\mbox{ h}}$
* Passar 30,00 cm/s a km/h:
       $30{\frac {\cancel {\mbox{cm}}}{\cancel {\mbox{ s}}}}\times {\frac {1{\cancel {\mbox{m}}}}{100{\cancel {\mbox{cm}}}}}\times {\frac {1{\mbox{ km}}}{1000{\cancel {\mbox{m}}}}}\times {\frac {60{\cancel {\mbox{ s}}}}{1{\cancel {\mbox{min}}}}}\times {\frac {60{\cancel {\mbox{min}}}}{1{\mbox{ h}}}}=1{,}08{\mbox{ km/h}}$

## Vegeu també

* Nombre adimensional
* Quantity calculus
* Sistema d'unitats

## Referències

* ↑ David V. Chadderton. Building Services Engineering. Taylor & Francis, 2004, p. 33–. ISBN 978-0-415-31535-7.
* ↑ Béla Bodó; Colin Jones Introduction to Soil Mechanics. John Wiley & Sons, 26 juny 2013, p. 9–. ISBN 978-1-118-55388-6.
* ↑ Elementos de diseño del tractor y herramientas de labranza. IICA, 1984, p. 419–. ISBN 978-92-9039-058-9.

## Enllaços externs

* Factors de conversió Arxivat 2011-02-27 a Wayback Machine. a Edu365.cat
* Multiply by one
# Villaseca de Uceda

Villaseca de Uceda és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 65 | 65 | 67 | 76 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# CEIP Pompeu Fabra

El CEIP Pompeu Fabra és un edifici escolar del municipi de Llançà (Alt Empordà), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Actualment acull l'Escola Pompeu Fabra (Q111283949).

## Descripció

És situada dins del nucli urbà de la població de Llançà, a la banda de migdia del terme, a la zona coneguda com les Esplanes.
Es tracta d'un edifici aïllat, de planta més o menys rectangular, format per setze unitats modulars adossades, amb les cobertes d'un i dos vessants, i distribuïdes en dues plantes. Els mòduls són de diferents mides, plantes i alçades. La construcció compta amb petits patis interiors que donen entrada de llum natural a l'interior, amb grans porxos a l'exterior. En general, les obertures són rectangulars i de grans dimensions, per aprofitar també l'entrada de llum. De la façana principal en destaca la decoració central a base de plaques decorades, darrere la qual hi ha l'accés a l'interior de l'edifici.
La construcció està arrebossada i pintada de color groc i grana.

## Història

L'escola es va realitzar segons la direcció i obra de l'arquitecte Josep Maria Claret i Rubira, qui l'any 1974 presentà el projecte per al col·legi de les Esplanes per substituir l'escola construïda els anys 1928-29, que havia quedat petita.
La construcció seguia el model tipificat pel Ministerio de Educación y Ciencia. Té una estructura modular per tal de facilitar la flexibilitat en les redistribucions que es fessin necessàries. També es va tenir en compte la climatologia de la zona a l'hora de dissenyar els porxos i els patis interiors.
L'edifici fou beneït i inaugurat el dia 7 de novembre de 1976, encara que no començà a funcionar fins al segon trimestre, passat el període nadalenc.
En el moment de la inauguració la matrícula era de 542 alumnes i deu anys més tard es van haver d'habilitar el laboratori, la sala de professors i la biblioteca com a aules per acollir els infants.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «CEIP Pompeu Fabra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].