OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quíscal de matollar

El quíscal de matollar o tord de matoll (Dives warszewiczi) és una petit ocell de la família Icteridae que habita a Amèrica del Sud. Es troba a l'oest dels Andes a Equador i el Perú.

## Descripció

Mesura entre 23 i 28 cm de longitud. És de color negre amb taques blaves. El bec i les seves potes són negres. La femella presenta una coloració més opaca i la grandària de la seva cua és més curt. El seu cant és melodiosa per això se li cria també com a mascota.

## Referències

* ↑ «Quíscal de matollar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Quíscal del Carib

El quíscal del Carib (Quiscalus lugubris) és una espècie d'ocell de la família dels ictèrids (Icteridae) que habita boscos poc densos, terres de conreu, pastures, ciutats i matolls de les Antilles Menors, des de Montserrat i Guadalupe fins a Grenada, Grenadines i Barbados i l'est de Colòmbia, nord i centre de Veneçuela (incloent l'illa Margarita), Trinitat, Guiana i nord-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Quíscal del Carib». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Quíscal de les Antilles

El quíscal de les Antilles o merla negra (Quiscalus niger), és una espècie d'ocell del Carib de la família Icteridae. Pobla les Antilles majors i les illes Caiman entre els camps i jardins. És una au de plomatge negre intens i d'ulls grocs que arriba a créixer unes 10 polzades aproximadament. Tenen la cua en forma de "V" i el seu bec és recte i punxegut. Volen en esbarts nombrosos i nien comunament en les subestacions elèctriques.
S'alimenten d'insectes en el sòl, encara que en les poblacions menja gairebé qualsevol cosa. Al capvespre mentre s'acomoden a dormir, produeixen gran algaravia i sorolls ben aguts. Les femelles usualment són de menor grandària i menys brillants que els mascles. Els joves són semblants als adults, amb la característica que les seves cues són més curtes.

## Referències

* ↑ «Quíscal de les Antilles». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Ratpenat de dits llargs melanesi

El ratpenat de dits llargs melanesi (Miniopterus pusillus) és una espècie de ratpenat que es troba a Bangladesh, Bhutan, l'Índia, Indonèsia, Laos, Malàisia, el Nepal, les Filipines, Tailàndia i el Vietnam.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Miniopterus pusillus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 9 desembre 2007 (en anglès).
# Tenrec comú

El tenrec comú (Tenrec ecaudatus) és una espècie de tenrec. Viu a les Comoros, Madagascar, Maurici, l'Illa de la Reunió i les illes Seychelles. Habita boscos secs tropicals o subtropicals, boscs humits baixos tropicals o subtropicals, montanes humides tropicals o subtropicals, sabanes seques, sabanes humides, matollars secs tropicals o subtropicals, matollars humits tropicals o subtropicals, matollars alts tropicals o subtropicals, herbassars baixos secs tropicals o subtropicals, herbassars alts tropicals o subtropicals, terres arables, pastures, plantacions, jardins rurals i zones urbanes.

## Referències

Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Suring

Suring és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 605 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Suring tenia 605 habitants, 252 habitatges, i 147 famílies. La densitat de població era de 229 habitants per km².
Dels 252 habitatges en un 29,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,7% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 41,3% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 27,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.023 $ i la renda mediana per família de 38.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.182 $ mentre que les dones 20.903 $. La renda per capita de la població era de 14.230 $. Aproximadament el 10,5% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Suring» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Suring». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Surita

La surita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de la mina Cruz del Sur, a l'Argentina, la seva localitat tipus.

## Característiques

La surita és un silicat de fórmula química (Pb,Ca)₃(Al,Fe$^{2+}$,Mg)₂((Si,Al)₄O$_{10}$)(CO₃)₂(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1977. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, efesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Cruz del Sur, situada a la localitat de Comicó, dins el departament de Nueve de Julio (Província de Río Negro, Argentina). Aquesta espècie ha estat descrita en poques localitats d'arreu del planeta, com per exemple Su Elzu (Sardenya, Itàlia), la mina Tsumeb (Oshikoto, Namíbia), o la mina Mammoth-Saint Anthony (Arizona, Estats Units).
A més de tots aquests indrets, també se n'ha trobat surita als territoris de parla catalana, concretament a la pedrera Can Rovira, a Sant Fost de Campsentelles (Vallès Oriental, Barcelona), en forma d'agregats cristal·lins micacis, analitzats amb SEM-EDS i mitjançant espectroscòpia Raman per membres del Grup Mineralògic Català.

## Referències

* ↑ «Surite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 febrer 2020].
* ↑ Josep Antoni Ignacio Herrera · Xavier Rodríguez Poblador · Emilio Téllez García · Joan Rosell Riba · Jordi Ibáñez Insa · Adolf Cortel Ortuño «Willemita i altres minerals de les pedreres de Sant Fost de Campsentelles, Vallès Oriental, Barcelona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 14, 1, 01-05-2021, pàg. 3-46 [Consulta: 26 novembre 2021].
# Surkí

Surkí - Сурки (rus) és un poble (possiólok) de l'óblast de Penza (Rússia). El 2011 tenia 20 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Пензенской области от 9 марта 2005 года № 774-ЗПО «Об административно-территориальном устройстве Пензенской области»». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 20 octubre 2019].
# Talp de muntanya japonès

El talp de muntanya japonès (Euroscaptor mizura) és una espècie de mamífer de la família dels tàlpids endèmica del Japó. El seu hàbitat natural són els boscos i herbassars temperats. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ «talp de muntanya japonès». TERMCAT. [Consulta: 4 novembre 2011].
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Raminta Šerkšnytė

Raminta Šerkšnytė (Kaunas, 1975) és una compositora lituana.

## Biografia

Va estudiar piano amb la seva tia Rymantė Šerkšnytė, teoria musical i composició al conservatori J. Naujalis de Kaunas entre 1982 i 1994, després composició a l'Acadèmia de Música de Lituània amb Osvaldas Balakauskas. El 1995, Misterioso per a dues flautes i contrabaix va rebre el primer premi al Concurs de composició Juozas Gruodis; la compositora ha rebut des de llavors dos premis a la millor partitura de cambra de la Unió de compositors lituans (Oriental Elegy, 2003; Almond Blossom, 2006). Vortex, per a violí i conjunt de cambra, creada i gravada amb Irvine Arditti com a solista, va ser seleccionada per a la Tribuna Internacional de Compositors de la UNESCO (Viena, 2004) i per a la final del Premi Gaudeamus.
Les obres de Raminta Šerkšnytė també han estat interpretades per Les Percussions de Strasbourg, l'ensemble Kroumata (Suècia), l'ensemble Asko (Països Baixos), l'orquestra simfònica de Stavanger (Noruega), la Kremerata Baltica, l'Orquestra simfònica de la Ràdio bavaresa sota la direcció de Mariss Jansons, l'Orquestra Simfònica Nacional lituana, entre d'altres. La seva música ha estat interpretada internacionalment a Berlín, Nova York, Toronto, Moscou i en diversos festivals internacionals de música. El 2019, la directora Mirga Gražinytė-Tyla va apostar per ella en un àlbum sencer dedicat a ella, dirigint la Kremerata Baltica i amb el segell Deutsche Grammophon. La mateixa Raminta Šerkšnytė descriu cada composició com l'agudització d'un determinat estat d'ànim amb una realització del seu so que depèn estretament del domini tècnic de l'autor.

## Referències

* 1 2 «Myrga Grazinytė-Tyla graba obras de Raminta Serksnytė» (en castellà). Scherzo. [Consulta: 30 maig 2020].
# Ramin Mehrabani

Ramin Mehrabani Azar (18 de febrer de 1986) és un ciclista iranià que fou professional del 2010 al 2015.
Durant la disputa de l'International Presidency Tour de 2011 va donar positiu per metenolona. Va ser suspès durant dos anys, fins al 29 de juny de 2013.

## Palmarès

* 2009
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Azerbaidjan
* 2010
** 1r al Milad De Nour Tour i vencedor d'una etapa
* 2014
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Singkarak

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Tamar (filla de David)

Segons el Segon Llibre de Samuel, Tamar era una filla que havia tingut a Hebron el Rei David amb Maacà, la filla de Talmai, rei de Gueixur. Després de la proclamació del seu pare com a rei d'Israel va anar amb tota la família a viure al palau reial la nova capital del regne, Jerusalem. Un dia el Rei David va demanar-li que anés a cuidar el seu germanastre Amnon que estava malalt. Quan ella va arribar, el jove la va violar. Després, ella va marxar i li ho va explicar al seu germà Absalom. Dos anys després, el seu pare va enviar alguns dels seus fills a una expedició. Allà Absalom es va venjar per la seva germana i va assassinar Amnon.

## Referències

* Bíblia (2n de Samuel, 13)
# Tamar Museridze

Tamar Museridze (Tbilisi), també coneguda com Tamuna, és una periodista georgiana. En descobrir que havia estat adoptada ho va intentar tot per trobar els seus pares, el que ha generat un intens debat al seu país i el 2023 ja havia permès reunir a 800 famílies.

## Biografia

Amb divuit anys ja era una periodista coneguda a la televisió pública de Geòrgia. Quan en tenia trenta-un va descobrir que era adoptada, i partir d'aquell moment va decidir prioritzar la cerca dels seus pares biològics.
Durant el procés va localitzar proves d'adopcions al mercat negre que s'havien fet a Geòrgia a la dècada del 1980 i fins al 2005, de nadons procedents d'hospitals de maternitat que es deia que havien mort. El 1993 el mercat es va globalitzar i els preus dels entre 20 i 30 nadons que es venien cada mes es van disparar, fins que aquesta pràctica va acabar el 2005.
Per exemple, segons una anàlisi genètica es va poder confirmar que un nen declarat mort a Chiatura en realitat era viu i va ser adoptat per una família de Tbilissi. La creació d'un grup de Facebook anomenat I Look For (en català: estic buscant) va servir per posar en contacte centenars de persones que volien saber qui eren els seus pares i de dones a qui s'havia dit que els seus fills havien mort al part, però no se'ls havia lliurat cap certificat. Aquest fet va crear un debat públic al país i ha ajudat a reunir 800 persones amb les seves famílies.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «BBC 100 Mujeres 2023: ¿quién está en la lista este año?» (en castellà). BBC, 21-11-2023. [Consulta: 8 gener 2024].
* 1 2 Shamanauri, Khatia «‘They told my mother I died, but I was stolen and sold’» (en anglès). The Telegraph, 09-12-2022. ISSN: 0307-1235.
* 1 2 «Тамар Мусеридзе вошла в список BBC самых влиятельных женщина мира за 2023 год - ТБИЛИССКАЯ НЕДЕЛЯ» (en rus), 22-11-2023. [Consulta: 8 gener 2024].
# Telmatoscopus madagascaensis

Telmatoscopus madagascaensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Madagascar.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1957. Premier etude des Psychodidae de Madagascar. Le Naturaliste Malgache. 9 (2):251-261.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# Thierno Youm

Thierno Youm (Dakar, 17 d'abril de 1960) és un exfutbolista senegalès de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Senegal. Pel que fa a clubs, destacà a Laval, FC Nantes i Espérance.

## Referències

* ↑ Perfil a tangofoot
* ↑ Perfil a afterfoot
* ↑ Thierno Youm a National-Football-Teams.com (anglès)
# Teatre de l'Enjòlit

Teatre de l'Enjòlit és una companyia d'actors que neix l'any 2007 a Barcelona com a grup de treball i experimentació a l'Institut del Teatre. L'any 2015 varen rebre un Premi Crítica de Teatre 2015 de Serra d'Or en la categoria d'Aportació més interessant.

## Obres

* Potser Somniar (Premi Adrià Gual 2007 de l'Institut del Teatre).
* En la primavera perpètua (2007)
* Corrüptia (2010)
* Si no ens paguen, no paguem! (2013)
* El setè Cel (2014)
* 99% (2015).
* Realpolitik (2016)
* El misteri de Fermat (2018)

## Referències

* ↑ «Jordi Coca, Francesc Parcerisas i Francesc Serés, entre els guardonats dels premis Crítica Serra d'Or 2015». ARA.CAT. ACN, 29-04-2015.
* ↑ «Jordi Coca i Teatre de l'Enjòlit, entre els premiats amb el Serra d'Or». Entreacte, 30-04-2015. [Consulta: 19 agost 2022].
* ↑ Premi Adrià Gual.
* ↑ «Sin permiso del PP». La Vanguardia, 27-01-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 14 octubre 2015].
* ↑ Fontdevila, Santiago «???». Time Out. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 14 octubre 2015].
* ↑ «El Setè Cel». Arxivat de l'original el 2014-04-23. [Consulta: 14 octubre 2015].
* ↑ «Teatre de l'Enjòlit: Buscar-se la vida d'una altra manera». Entreacte. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 14 octubre 2015].
* ↑ «Realpolitik - Teatre de l'Enjolit». Temporada Alta. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «Teatre de l'Enjòlit acosta la ciència als joves amb l'espectacle 'El misteri de Fermat'». CCMA, 12-04-2018. [Consulta: 22 agost 2021].
# Temporada 1949-1950 del Liceu

| Temporada 1949-1950 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| I puritani | Vincenzo Bellini | Napoleone Annovazzi | Augusto Cardi | Vicente Riaza, Ettore Bastianini, Mario Filippeschi, Rolando Panerai, César Munain, Assumpció Picó, Giuseppina Arnaldi | | 8, 10, 13 desembre |
| La Bohème | Giacomo Puccini | Napoleone Annovazzi | | Mario Filippeschi, Maria Espinalt, Lolita Torrentó, Rolando Panerai | | 16 de desembre |
| La Gioconda | Amilcare Ponchielli | | | | | |
| Madama Butterfly | Giacomo Puccini | Josep Sabater | Augusto Cardi | Toshiko Hasegawa, Pilar Torres, Patrocinio Fabregat, Corrado D'Ottavi, Manuel Ausensi, César Munain, Vicente Riaza, Valentín Almira, Rodolfo Marín | | 17, 22, 26 novembre |
| L'Africaine | Giacomo Meyerbeer | Napoleone Annovazzi | | María Clara Alcalá, Lolita Torrentó, Josep Soler, Mario Pierotti, Lluís Corbella | | |
| Aida | Giuseppe Verdi | | | Maria Pedrini, Mario Filippeschi | | 22 de desembre |
| Marina | Emilio Arrieta | | | | | 23 de desembre |
| Borís Godunov | Modest Mússorgski | Alexandre Labinsky | Henri-Jean Tillhe-Treval | Raimon Torres, Ira Malaniuk, Maria Gcursky, Dusan Georgesvic | | 8 de gener |
| Tristan und Isolde | Richard Wagner | Georges Sebastian | Karl Schmid-Bloss | Kirsten Flagstad, Gunther Treptow, Doris Dorée, Hans Hotter, Bisa Cavelti, Theo Hermann, Emanuel List | | 28 de gener |
| Die Walküre | Richard Wagner | Georges Sebastian | Karl Schmid-Bloss | Kirsten Flagstad, Gunther Treptow, Doris Dorée, Hans Hotter, Bisa Cavelti, Theo Hermann, Emanuel List | | 1 de febrer |
| Louise | Gustave Charpentier | Eugène Bigot | Hénri-Jean Tilleht-Treval | Marthe Luccioni, Roger Barnier, Adrien Legros, Susanne Darbans | | 2 de febrer |
| Götterdämmerung | Richard Wagner | Georges Sebastian | Karl Schmid-Bloss | Kirsten Flagstad, Gunther Treptow, Doris Dorée, Hans Hotter, Bisa Cavelti, Theo Hermann, Emanuel List | | 10 de febrer |
| Salomé | Richard Strauss | Georges Sebastian | | Christel Goltz, Alexander Welitsch, Georg Fassnacht, Marion Matthäus, William Wernigh, Theo Hermann | | 12 de febrer |

## Referències

* ↑ Històries de l'òpera: al Liceu. Episodi 5. Amb Marcel Gorgori i Roger Alier
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 15 de febrer 2019. [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1950/04/09/pagina-14/32827684/pdf.html?search=La%20Boh%C3%A8me
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 19 de febrer 2022. [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1950/05/28/pagina-19/32826989/pdf.html?
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1949/12/21/pagina-12/32828220/pdf.html?search=Madama%20Butterfly
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1949/12/21/pagina-17/32828197/pdf.html?search=Madama%20Butterfly
* ↑ Detalls a La Vanguardia
* ↑ Detalls a La Vanguardia
* ↑ Detalls a La Vanguardia
* ↑ «Liceo - Salomé en el homenaje a la memoria de Ricardo Strauss». La Vanguardia, 14-02-1950, pàg. 16.
# Tesla (cràter)

Tesla és un cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, just a sud-est del cràter H. G. Wells, de major grandària. Al voltant d'un diàmetre al sud-oest de Tesla es troba Kidinnu, i al sud-est es localitza Van Maanen.
* Localització de Tesla (centre dreta de la imatge)
* Cràters satèl·lit
* Vista obliqua de Tesla, orientada a l'oest (imatge de la missió Lunar Orbiter 5)
Tesla, amb forma de bol, presenta un perímetre circular. Un parell de petits cràters jeuen sobre la seva paret interior meridional, però per la resta no té impactes rellevants. Només uns pocs impactes minúsculs marquen el sòl i els costats restants.
El cràter porta el nom de l'inventor serbi Nikola Tesla.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Tesla.
| Tesla | Coordenades | Diàmetre |
| J | 37° 12′ N, 126° 42′ E﻿ / ﻿37.2°N,126.7°E﻿ / 37.2; 126.7﻿ (Tesla J) | 18 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# This Is a Call

"This is a call" és el primer senzilll important de Foo Fighters del seu primer àlbum (el qual porta el nom del grup). És de 1995.

## "Lyrics"

Dave Grohl ha dit sobre la cançó: "La tornada diu 'This is a call to all my past resignation' (Que traduït seria: Això és una trucada a totes les vegades que he resignat). Grohl diu: "És com una petita manera de dir adeu a tota aquella gent amb la qual he tocat, amics, família, generalment amb tots aquells que m' he relacionat". . També és una manera dona'ls-hi les gràcies."

## Referències

* ↑ Foo Fighters - This Is a Call discogs.com. Consultat abril 20, 2013.
* ↑ «Foo Fighters : Dave Grohl's Guide To Every Song».
# This Is Such a Pity

"This Is Such a Pity" és el quart senzill de l'àlbum Make Believe del grup estatunidenc de rock alternatiu Weezer. Llançat el 2006, fou la primera ocasió que Weezer publicava un quart senzill d'un disc.
Un estudiant anomenat Rafael Sans va realitzar un videoclip en forma de mash up amb material fotogràfic de la pel·lícula Breakin' (1984), i el va pujar a YouTube poc després d'anunciar-se que la cançó seria llançada com a quart senzill de l'àlbum. El videoclip va esdevenir un fenomen a internet i la cançó va aconseguir cert èxit. Poc després fou exclòs del portal perquè el material utilitzat no disposava dels drets necessaris per a la seva reproducció.

## Llista de cançons
### Promo Single (només ràdio)

* "This is Such a Pity" - 3:27