OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Pa de Sucre

El Pa de Sucre, o Tumeneia Central, és una muntanya que es troba en el límit dels termes municipals de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) i de Naut Aran (Vall d'Aran), situada en el límit del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i la seva zona perifèrica.
El pic, de 2.862,6 metres, es troba a la serra de Tumeneia, que separa la sud-oriental capçalera de Caldes de la nord-occidental vall de Valarties. Està situat al nord-est del coll d'Harlé i al sud-oest de la Bretxa de Pauss.

## Rutes

* Des del refugi Joan Ventosa i Calvell:
** per la riba meridional de l'estany de Travessani, els estanys de Tumeneia, l'estany Clot i coll d'Harlé.
** per la riba meridional de l'estany de Travessani, els estanys de Tumeneia, l'estany Clot i Bretxa de Pauss.
* Des del refugi de la Restanca:
** Via Lac de Mar i coll d'Harlé.
** Via Lac de Mar i Bretxa de Pauss.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. el Pa de Sucre. [Consulta: 22/09/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Crònica tibetana antiga

La crònica tibetana antiga és una crònica medieval que narra els esdeveniments més importants referits a l'Imperi tibetà.
La crònica barreja diverses fonts, des de llistes oficials fins a llegendes orals i textos anteriors per establir una narrativa que ressegueix el llinatge de la dinastia Yarlung, monarques del Tibet. El darrer rei esmentat és Langdarma, que va viure al segle ix, per la qual cosa es creu que la versió original de la crònica va ser escrita durant aquell període. La dinastia comença amb Nyatri Tsenpo, nascut directament del cel i enumera les victòries que van fer engrandir l'imperi. Curiosament, el budisme té un paper menor fins als darrers reis.
El text conté anacronismes i diversos reis ocupen un lloc que no els pertoca per època, probablement per confusió de les fonts orals originals. El fet que un dels tres rotlles estigui tallat pot indicar que va haver-hi un desplaçament accidental del text, que quan es va recompondre havia perdut el fil cronològic. Igualment, la visió dels clans dominants fa que se subratllin gestes i que es magnifiquin en el temps, encadenant causes i efectes que no van succeir en realitat.
La crònica va ser transcrita a l'alta edat mitjana i se'n van fer diverses còpies, ja que s'han conservat dues íntegres i fragments d'una tercera, que afegeix i modifica certs episodis. Els manuscrits es van trobar a les Coves de Mogao, com a part dels anomenats Manuscrits de Dunhuang.

## Referències

* ↑ Uray, Géza (1968). “A Chronological Problem in the Old Tibetan Chronicle.” Acta orientalia Academiae Scientiarum Hungaricae 11: 268-269
# Villaselán

Villaselán és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Sahagún. Inclou les localitats de:
* Arcayos
* Castroañe
* Santa María del Río
* Valdavida
* Villacerán
* Villaselán (capital)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 412 | 348 | 298 | 270 |
# Senador Vasconcelos

Senador Vasconcelos és un barri de la Zona Oest del municipi de Rio de Janeiro.Limita amb els barris de Campo Grande, Santíssimo i Senador Camará.
El seu IDH, l'any 2000, era de 0,802, el 90 millor del municipi de Rio.

## Història

La regió formava part del traçat de la Carretera Reial de Santa Cruz. La seva història es confon amb la del barri de Campo Grande, limitant amb les hisendes de les Capoeiras i del Lameirão. Més tard, per aquí va passar l'antiga carretera Rio-São Paulo que, amb un viaducte, passava sobre la línia fèrria del ramal de Mangaratiba (actual de Santa Cruz), on va ser instal·lada, el 1914, l'estació Senador Augusto Vasconcelos, en homenatge a un senador federal, que va donar, també, nom al barri. Com a curiositat, a prop de l'església de São Pedro, a l'avinguda de Santa Cruz, existeix una fonda on l'emperador Dom Pedro I acostumava a pernoctar per trobar-se amb la seva amant en els seus viatges a la Hisenda Real de Santa Cruz.

## Dades

El barri de Senador Vasconcelos forma part de la regió administrativa de Campo Grande. Els barris integrants de la regió administrativa són: Campo Grande, Cosmos, Inhoaíba i Senador Vasconcelos.
La denominació, delimitació i codificació del barri va ser establerta pel Decret Nº 3158, de 23 de juliol de 1981 amb alteracions del Decret Nº 5280, de 23 d'agost de 1985.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].
* 1 2 «A história de Senador Vasconcelos, bairro do Rio de Janeiro.» (en portuguès), 29-04-2020. [Consulta: 27 novembre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Jesús Aizpún Tuero

Jesús Aizpún Tuero (Pamplona, 28 de juny de 1928 - id., 29 de desembre de 1999) va ser un advocat i polític navarrès.

## Biografia

Fill de Rafael Aizpún Santafé, es llicencià en dret i fou regidor de Baztan i conseller foral per Entitats culturals en 1967-1971 i 1971-1974.
Va fundar en els inicis de la Transició Espanyola el Partit Demòcrata Liberal de Navarra, que es va integrar en 1977 en la Unió de Centre Democràtic. A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou escollit diputat per Navarra. Va abandonar el seu partit l'octubre de 1978 en discrepar amb la Disposició Transitòria Quarta de la Constitució espanyola, que preveu la incorporació de Navarra a la Comunitat Autònoma del País Basc si així ho decideix el Parlament de Navarra i el poble navarrès en referèndum. El gener de 1979 va fundar un nou partit regionalista i navarrista, Unió del Poble Navarrès, pel qual va ser elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1979, que va ocupar fins a 1996. Va ocupar la presidència d'UPN fins a 1997.

## Referències

* ↑ Jesús Aizpún a Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Obituari de Jesús Aizpún a El Mundo.
# Clyde Hill

Clyde Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 2.890 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clyde Hill tenia 2.890 habitants, 1.054 habitatges, i 893 famílies. La densitat de població era de 1.052,7 habitants per km².
Dels 1.054 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,3% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 15,2% no eren unitats familiars. En el 12,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 20,3% entre 25 i 44, un 30,8% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clyde Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clyde Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Poems, Prayers and Promises

Poems, Prayers, and Promises és un disc del cantautor nord-americà John Denver que va aparèixer el maig de 1971.

## Llista de temes
### Cara A

1. Poems, Prayers and Promises 2. Let It Be 3. My Sweet Lady 4. Wooden Indian 5. Junk 6. Gospel Changes

### Cara B

1. Take Me Home, Country Roads 2. I Guess He’d Rather be In Colorado 3. Sunshine On My Shoulders 4. Around and Around 5. Fire and Rain 6. The Box

## Referències

* ↑ «John Denver | Biography, Songs, & Facts» (en anglès). Britannica. [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ «John Denver Albums and Discography» (en anglès). All Music. [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ «John Denver: Singer and Songwriter» (en anglès). Colorado Virtual Library. [Consulta: 21 agost 2023].
# Webster (Florida)

Webster és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2004 tenia 819 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Webster tenia 805 habitants, 294 habitatges, i 209 famílies. La densitat de població era de 235,5 habitants/km².
Dels 294 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,8% hi vivien parelles casades, en un 26,2% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.000 $ i la renda mediana per família de 25.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.523 $ mentre que les dones 22.361 $. La renda per capita de la població era de 9.823 $. Entorn del 28,7% de les famílies i el 30,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Webster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Webster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Saturday Night Fever

«Saturday Night Fever» té aquests significats:
* Saturday Night Fever (títol en català: Febre del dissabte nit), pel·lícula estatunidenca de 1977 protagonitzada per John Travolta.
* Saturday Night Fever (banda sonora), banda sonora de la pel·lícula (1977).
* Saturday Night Fever (musical), versió musical de la pel·lícula (1998).
# Joan Antoni de Boixadors Pacs i de Pinós

Joan Antoni de Boixadors Pacs i de Pinós, conegut també com a Joan Antoni de Pacs (Badalona, 1672 - San Pier d'Arena, Gènova, 1745), militar, polític, erudit i músic.
Cinquè comte de Savallà, setè comte de Peralada, cinquè marquès d'Anglesola i vescomte de Rocabertí. Fill de Joan de Boixadors i de Rocabertí i Teresa de Pinós. Era conegut també per Joan Antoni de Pacs. Estudià música al monestir de Montserrat i compongué algunes peces musicals, de les quals es conserven dos misereres a quatre veus (1687).
Com a capità de la Coronela de Barcelona defensà la ciutat durant el setge de Barcelona de la guerra dels Nou Anys que va establir el Duc de Vendôme el 1697. Va participar en la fundació de l'Acadèmia dels Desconfiats, sent elegit el seu president. Amb la mort de Carles II de Castella va abraçar la causa de l'Arxiduc Carles en la Guerra de Successió Espanyola, participant en la defensa de Barcelona el 1706, el mateix any va ser nomenat governador de Mallorca eliminant el domini borbònic de l'illa, mantenint-se en el càrrec fins al 1709. Abandonà el càrrec el 1709, i, de bell nou a Barcelona, fou director de la capella de música del Palau Reial. El 1711 acompanyà l'arxiduc Carles a Viena i des d'allà, per encàrrec dels consellers de Barcelona, portà a terme, sense èxit, gestions diplomàtiques per tal que les tropes imperials no evacuessin Catalunya. Fou cavaller director de la capella imperial de música de Viena (1717-21) i posteriorment president i porta-segells del Consell Suprem de Flandes (1729-1740). A la mort de l'emperador (1740) anà a Itàlia, on morí.
Es va casar tres vegades, la primera el 1699 amb Dionísia Sureda de Sant Martí i Safortesa, amb qui va tenir dotze fills, amb Xaviera von Berg, i amb María Francisca Pérez. Els seus fills foren Maria Teresa de Boixadors i Sureda de Sant Martì, Maria Gracia, Carles, Bernat Antoni, Joana, Francesc, Tomàs, Josep, Maria Antònia, Joan Tomàs, Joan Francesc i Josepa.

## Referències

* ↑ Juan Vidal, Enrique; Martínez Ruiz, Josep. Política interior y exterior de los Borbones (en castellà). Ediciones AKAL, 2001, p.73. ISBN 8470904108.
* ↑ «Joan Antoni de Boixadors Pacs i de Pinós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Serra i Sellarés, Francesc. Els herois de 1714. Barcelona: Base, 2013 [Consulta: 5 juliol 2014].
* ↑ «Boixadors i de Pinós, Joan Antoni». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 176. ISBN 84-8661702-2.
# Palmira Arcarons i Oferil

Palmira Arcarons i Oferil (Sant Vicenç de Torelló, Osona, 6 d'abril de 1962) és una geògrafa, historiadora, treballadora social, gerenta i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura.

## Biografia

Llicenciada en Geografia i Història, diplomada en Treball social i diplomada en Funció gerencial a les administracions públiques per ESADE. Ha fet un màster en Gestió cultural i un potsgrau en Govern local a la Universitat de Barcelona.
Ha treballat com a educadora a la Mancomunitat per a l'Atenció de les Persones amb Disminució Psíquica, a Vilanova i la Geltrú. Va ser coordinadora de Cultura i Joventut a l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú (1986-1992), cap de Cultura i adjunta a la gerència del Consell Comarcal del Garraf (1992-1999). Ha estat cap del Gabinet de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú del 1999 ençà.
És sòcia fundadora de l'Associació de Professionals de la Gestió Cultural de Catalunya i sòcia de Cooperacció. Fou escollida diputada a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 a les llistes del PSC-PSOE.

## Referències

* 1 2 3 4 Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura / 10. Arcarons i Oferil, Mila Parlament de Catalunya, p. 63
* ↑ Parlament de Catalunya, 30 anys. 1980-2010. Arcarons i Oferil, Palmira. Parlament de Catalunya, juliol del 2010, pàg. 43.
* ↑ «Alts càrrecs, personal directiu i càrrecs eventuals - Consell Comarcal del Garraf». [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ «El PSC de Vilanova presenta la seva candidatura a les municipals, encapçalada pels actuals regidors». Eix Diari, 08-04-2019. [Consulta: 12 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina de Mila Arcarons al web del Parlament de Catalunya
# Principi de correspondència (física)

El principi de correspondència va ser formulat per primer cop per Niels Bohr el 1923. Les lleis de la mecànica quàntica són molt reeixides a descriure objectes microscòpics com ara àtoms i partícules elementals. D'altra banda, se sap per experiments que una varietat de sistemes macroscòpics (sòlids rígids, condensadors elèctrics, etc.) poden ser descrits amb exactitud per teories clàssiques com ara la mecànica clàssica i l'electromagnetisme. Per contra, és raonable creure que les màximes lleis de la física han de ser independents de la mida de l'objecte físic descrit. Aquesta va ser la motivació per a la creació del principi de correspondència de Bohr, el qual estableix que la física clàssica ha d'emergir com una aproximació a la física quàntica a mesura que els sistemes augmenten de mida.
Les condicions per les quals la física quàntica i la física clàssica concorden és el que s'anomena el principi de correspondència, o el límit clàssic. La prescripció que Bohr va donar per al límit clàssic va ser aspra: succeeix "quan els nombres quàntics descrivint el sistema són grans, volent dir que alguns nombres quàntics són excitats a valors molt alts, o el sistema és descrit per un llarg set de nombres quàntics, o ambdós.
El principi de correspondència és l'única eina que els físics posseeixen per seleccionar teories quàntiques corresponents a la relativitat. Els principis de la mecànica quàntica són completament oberts - per exemple, aquests estableixen que els estats d'un sistema físic ocupa un espai de Hilbert, però no aclareix quin tipus d'espai de Hilbert. El principi de correspondència limita les opcions a aquestes que reprodueixen a la mecànica clàssica en el límit de correspondència. Per aquesta raó, Bohm va discutir que la física clàssica no emergeix de la física quàntica, de la mateixa manera que la mecànica clàssica emergeix de l'aproximació de la relativitat especial a velocitats petites; però la física clàssica existeix, independentment de la teoria quàntica i no pot ser derivada d'ella.

## Referències

* ↑ Bohr, N. «Über die Serienspektra der Element». Zeitschrift für Physik, 2, 5, 1920, p. 423–478. DOI: 10.1007/BF01329978. (English translation in (Bohr 1976, pàg. 241–282))
* ↑ Jaeger, Gregg «What in the (quantum) world is macroscopic?». American Journal of Physics, 82, 9, 01-09-2014, pàg. 896–905. Bibcode: 2014AmJPh..82..896J. DOI: 10.1119/1.4878358.
* ↑ Tipler, Paul; Llewellyn, Ralph. Modern Physics. 5. W. H. Freeman and Company, 2008, p. 160–161. ISBN 978-0-7167-7550-8.
# Corsica (Pennsilvània)

Corsica és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 354 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Corsica tenia 354 habitants, 145 habitatges, i 94 famílies. La densitat de població era de 290,8 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 145 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 30,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mediana per família de 38.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.813 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 13.752 $. Entorn del 7,1% de les famílies i l'11% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Corsica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Corsica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sedgwick

«Sedgwick» té aquests significats:
* Sedgwick (Arkansas)
* Sedgwick (Colorado)
* Sedgwick (Kansas)
* Sedgwick (Maine)
* Adam Sedgwick (1785 - 1873), geòleg.
# Jean-Claude Nowak

Jean-Claude Nowak (Eure, 5 de febrer de 1950), escrit sovint Jean-Claude Nowack, és un expilot de motocròs francès que tingué ressò internacional durant la dècada del 1970, especialment en la categoria dels 250cc. D'aquesta cilindrada, en guanyà tres campionats de França consecutius entre el 1972 i el 1974, tots tres amb Montesa.

## Trajectòria esportiva

Fill d'un antic pilot de motocròs (son pare havia corregut amb el conegut pilot local Claude Perrin, de Thomer-la-Sôgne), Nowak va començar a conduir motos de ben jove, quan a més o menys dotze anys agafava la del seu pare d'amagat. Va disputar la seva primera cursa el 1966 a Flers, amb una ČZ 250. Durant aquella primera temporada, va guanyar 14 de les 18 curses en què va participar. El 1968 va disputar el seu primer Gran Premi del mundial de motocròs de 250cc, concretament el dels Països Baixos, a Markelo. Durant les set o vuit temporades següents, va participar en un o dos Grans Premis per temporada, els més propers a casa seva.
Nowak és especialment recordat com a pilot oficial de Montesa. El seu fitxatge per la marca catalana va sorgir arran de la seva relació amb un altre oficial de Montesa, Michel Combes. Els directius d'Esplugues de Llobregat el contactaren a través d'aquest i el convidaren a la fàbrica per a signar el contracte. Com a pilot de Montesa, Nowak obtenia primes en cas d'acabar en posició de podi, dues motocicletes de fàbrica, motors i peces. A més, podia anar quatre o cinc vegades l'any a fàbrica per a fer la revisió de la moto. No disposava, però, de mecànic, ja que l'empresa els reservava per als seus pilots principals (Kalevi Vehkonen, Hakan Andersson i Raymond Boven entre d'altres).
Els tres campionats de França que va aconseguir amb Montesa varen ser força disputats. Durant el primer (1972), tingué com a principal rival Serge Bacou, el 1973, el subcampió fou Michel Combes i el tercer (1974), ho fou Daniel Péan.
Durant una desena d'anys, Jean-Claude Nowak es va dedicar en exclusiva al motocròs. Encara solter, vivia amb els seus pares. Un cop retirat, va fer de mecànic de motocicletes i després es dedicà a la construcció durant una trentena d'anys.

## Referències

* ↑ «Jean-Claude Nowak» (PDF) (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2020].
* 1 2 3 «Nowak Jean-Claude. Triple Champion de France 250cc» (en francès). motocross-history.com, 06-07-2017. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ Pi, Pere. «Principals pilots oficials que Montesa va tenir». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 172. ISBN 9788461590353.

## Enllaços externs

* Imatge de Jean-Claude Nowak amb la Montesa Cappra 250 cap a 1974 Arxivat 2020-02-25 a Wayback Machine.