OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cabanac e Casaus

Cabanac e Casaus(en francès Cabanac-Cazaux) és un municipi occità de la Gascunya, en el Comenge, situat en el departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# País de Valkenburg

El País de Valkenburg és un antic comtat. La casa de Valkenburg morí sense progenitura el 1352 i poc després el comtat passà als països enllà del Mosa del ducat de Brabant. El 1400, el duc va vendre les ciutats de Sittard, Born i Munstergeleen al duc de Jülich.
El 1661, el Tractat de partició entre Espanya i la república de les Set Províncies Unides va atorgar tot el territori a la República.

## Geografia

El país de Valkenburg contenia els pobles de Valkenburg, Schin op Geul, Oud-Valkenburg, Strucht, Meerssen, Houthem, Klimmen, Heerlen, Hoensbroek, Nuth, Schinnen, Oirsbeek, Brunssum, Geleen, Beek, Geulle, Bunde, Ulestraten, Itteren, Borgharen i Eijsden, avui tots a la província de Limburg i fins al 1400 les localitats de Sittard, Born i Munstergeleen.

## Vegeu també

Per a la història després del 1352 vegeu també països enllà del Mosa.
# Districte de l'Ouest lausannois

El Districte de l'Ouest lausannois és un dels deu districtes actuals del cantó suís de Vaud. Té 62972 habitants (cens del 2005) i 26,32 km². Està format per 8 municipis i el cap del districte és Renens. Aquest districte va aparèixer en la reforma de 2008 a partir dels municipis de Crissier, Prilly i Renens que provenien del districte de Lausanne, i dels municipis de Bussigny-près-Lausanne, Chavannes-près-Renens, Ecublens, Saint-Sulpice i Villars-Sainte-Croix de l'antic districte de Morges.

## Municipis

* Bussigny-près-Lausanne
* Chavannes-près-Renens
* Crissier
* Ecublens
* Prilly
* Renens
* Saint-Sulpice
* Villars-Sainte-Croix

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Vaud
# Cèntul I de Bearn

Cèntul I (principis del segle IX - c. 866) va ser vescomte de Bearn des del 819 fins a la seva mort.

## Origen

Cèntul era fill del duc de Gascunya, Llop III i d'una mestressa (o dona), de la qual se'n desconeix el nom i orígens.
Llop III de Gascunya era fill de Cèntul, al seu torn segon fill del duc de Gascunya, Adelric (c. 742- c. 800).

## Biografia

Cèntul va néixer cap a l'any 810. El seu pare, Llop III, probablement va morir poc després de ser desterrat, encara que no se'n coneixen les circumstàncies.
A l'apèndix del Cartulaire de Saint-Vincent-de-Lucq es confirma que Cèntul I, avi del vescomte (avo Vicecomitis) Gastó I era vescomte de Bearn.
Cèntul I va morir després del 865, quan va refrendar un document relatiu a una donació de Faquilo, dona del comte de Bigorra, Donat Llop, en sufragi per l'ànima del seu marit.
Cap al 866 Cèntul I va ser succeït pel seu fill Llop Cèntul.

## Núpcies i descendència

Cèntul I s'havia casat amb Àuria, els avantpassats de la qual es desconeixen.
Cèntul I i Auria van tenir dos fills:
* Llop Cèntul, vescomte de Bearn,
* Sanç Cèntul, abat del monestir benedictí de Sant Salvador d'Esa l'any 880.

## Referències

* ↑ Bouquet, 1871, p. 472.
* 1 2 de Jaurgain, 1898, p. 163.
* ↑ «Gascony - Dukes and counts» (en anglès). Foundation for Medieval Genealogy. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ Barrau-Dihigo i Poupardin, 1905, p. 28.
* ↑ de Jaurgain, 1898, p. 163-164.
* ↑ de Jaurgain, 1898, p. 168.
* ↑ de Jaurgain, 1898, p. 534.
* ↑ de Jaurgain, 1898, p. 158.

## Bibliografia

* Barrau-Dihigo, L.; Poupardin, R. Cartulaire de Saint Vincent de Lucq (en francès). Pau: Imprimerie Garet, 1905.
* Bidache, J. Le livre d'or de Bayonne (en francès). Pau: Chez tous les livraires, 1906.
* Bouquet, Martin. Recueil des historiens des Gaules et de la France (en francès). vol. 8. parís: Victor P Recueil des historiens des Gaules et de la Francealmé, 1871.
* de Jaurgain, Jean. La Vasconie. Étude historique et critique (en francès). Pau: Imprimerie Garet, 1898.
* Monlezun, J. J.. Histoire de la Gascogne depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours (en francès). vol. 1. Aush: J. A. Portes, 1846.
# Format SAM

El Format SAM,Sequence Alignment/Mapping Format, és un format delimitat per tabuladors que conté una capçalera i una secció d'alineaments de Seqüències d'ADN curtes com a resultat de programes com a BWA, Bowtie, GenMapper.

## Referències

* ↑ «Sequence Alignment/Map Format Specification».
* ↑ Li H. and Durbin R «Fast and accurate short read alignment with Burrows–Wheeler transform». Bioinformatics 25 (16): 2078–2079. DOI: 10.1093/bioinformatics/btp324.
# Xot de Príncipe

El xot de Príncipe (Otus bikegila) és un ocell rapinyaire nocturn de la família dels estrígids (Strigidae). Es troba només al bosc frondós del sud de l'illa de Príncipe de São Tomé i Príncipe, un país insular al golf de Guinea davant de la costa d'Àfrica. Se'n tingué notícia per primera vegada pel seu reclam distintiu nocturn i fou descrit formalment el 2022. Donat el baix nombre de la seva població i el seu reduït abast, els investigadors han demanat a la UICN que declari l'espècie en perill crític d'extinció.

## Reclam

El reclam d'aquest ocell ha estat descrit com "tuu", repetit ràpidament, de vegades en duets. Els ocells comencen a reclamar gairebé tan bon punt es fa fosc.

## Etimologia

El nom específic del mussol s'assignà en honor al guardabosc i antic recol·lector de lloros Ceciliano "Bikegila" do Bom Jesus.

## Taxonomia

El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 13.1, 2023) reconegué la nova espècie descrita a partir de la morfometria, el plomatge, la bioacústica i l'anàlisi molecular.

## Referències

* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Melo, Martim; Freitas, Bárbara; Verbelen, Philippe; Da Costa, Sátiro R.; Pereira, Hugo «A new species of scops-owl (Aves, Strigiformes, Strigidae, Otus) from Príncipe Island (Gulf of Guinea, Africa) and novel insights into the systematic affinities within Otus». ZooKeys, 1126, 2022, pàg. 1–54. DOI: 10.3897/zookeys.1126.87635 [Consulta: free].
* ↑ «New owl species found—and it has a haunting screech» (en anglès). National Geographic, 01-11-2022. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Freitas, Bárbara; Melo, Martim; Do Bom Jesus, Ceciliano; Da Costa, Sátiro R.; Dos Santos, Yodiney «The recently discovered Principe Scops-owl is highly threatened: distribution, habitat associations, and population estimates». Bird Conservation International, 33, 31-10-2022, pàg. 1–10. DOI: 10.1017/S0959270922000429.
* 1 2 (October 31, 2022). "New species of owl discovered in the rainforests of Príncipe Island, Central Africa". Nota de premsa.
* ↑ «Species Updates IOC Version 13.1» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 01-01-2023. [Consulta: 29 gener 2023].
# Ziefen

Ziefen és un municipi del cantó de Basilea-Camp (Suïssa), situat al districte de Liestal.

## Enllaços externs

* Web oficial del municipi
# País de la Mar

El País de la Mar és el nom donat antigament a la part sud de Mesopotàmia. Vers el 1735 aC, Iluma-Ilum, suposat descendent del darrer rei d'Isin, Damiq ilishu, es va independitzar de Babilònia, i es va apoderar de tota la part sud del país amb límit nord a Nippur. Va tenir un llarg regnat d'uns cinquanta anys i el va succeir el seu fill Kiannib. Vers el 1594 aC, després de l'expedició dels hitites a Babilònia, la ciutat va demanar ajut al País del Mar contra els cassites, i per un temps, segurament sota el rei Gul-Kishar (vers 1580 aC), la dinastia va governar Babilònia, però vers el 1570 aC, finalment, aquesta ciutat i el nord de Mesopotàmia van caure en mans d'Agum II, rei de Khana, i dels cassites. Per aquest domini de Babilònia, se l'anomena segona dinastia de Babilònia, mentre que les dues dinasties cassites (II i III) queden refoses en una única dinastia cassita (III de Babilònia).
Els sobirans de la I Dinastia del País de la Mar van ser:
* Iluma-ilum, vers 1732 aC.
* Itti-Ili-nibi (Kiannib), més de 50 anys (fill).
* Damiq-ilishu, uns 30 anys.
* Ishkibal, uns 15 anys.
* Shushushi, uns 27 anys.
* Gulkishar, uns 55 anys.
* Peshgaldaramash (fill), uns 50 anys.
* Adarakalamma o Ayadaragalama (germà), uns 28 anys.
* Ekurduanna, uns 26 anys.
* Melamkurkukka, uns 15 anys.
* Un rei de nom desconegut anterior a Ea-gamil i posterior a Gulkishar (?) (breu).
* Ea-gamil, vers 1460 aC, uns 9 anys.
Cap a l'any 1485 aC, Ulamburiash, rei dels cassites de Babilònia, va conquerir el País de la Mar.
Una nova dinastia d'origen incert, sorgida al País del Mar, va governar Babilònia a finals del primer mil·lenni. Un rei procedent d'aquest país, Simbar-Šiḫu (un nom cassita), va ocupar Babilònia potser el 1024 aC, i va donar tres reis (dinastia cinquena de Babilònia), fins que una dinastia aramea (dinastia de Bazu, sisena de Babilònia) va assolir el poder cap al 1003 aC. Els arameus, al sud de Mesopotàmia, van subsistir fins a la conquesta assíria a la meitat del segle viii aC.
Els reis de la II Dinastia del País de la Mar, que van ser reis de Babilònia, són:
* Simbar-Šiḫu (rei del País de la Mar), 1024-1007 aC (també anomenat Simbar-Xipak).
* Ea-mukin-zeri, 1007-1006 aC.
* Kaixu-nadin-ahhe, 1006-1003 aC.

## Referències

* ↑ Referències a "mat Tantim", "land of the sea".(anglès)
* ↑ Pierre Briant. From Cyrus to Alexander: A History of the Persian Empire. Eisenbrauns, 29 juliol 2006, p. 719–. ISBN 9781575061207 [Consulta: 13 desembre 2010]. Pàg. 719 (al final)
* ↑ D. T. Potts. Mesopotamia: The Material Foundations. Continuum International Publishing Group, 1996, p. 36–. ISBN 9780485930016 [Consulta: 13 desembre 2010].
# Liparis greeni

Liparis greeni és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels lipàrids. Va ser descrit per David Starr Jordan i Edwin Chamin Starks el 1895.

## Descripció

* Fa 31 cm de llargària màxima.
* Ulls molt petits.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 0-15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: les illes del Comandant i des de les illes Pribilof i Aleutianes fins a Washington (els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Jordan, David Starr; Jordan, David Starr; Starks, Edwin Chapin. The fishes of Puget sound. Palo Alto, Cal: Leland Stanford Junior University, 1895.
* 1 2 3 4 Atanacio, Rachel C.; et alii «Liparis greeni (Jordan & Starks, 1895) Lobefin snailfish» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 26 setembre 2023].
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamchatka and adjacent waters. 166 p.
* ↑ Clemens, W.A. i G.V. Wilby, 1946. Fishes of the Pacific coast of Canada. Fish. Res. Board Can. Bull. 68: 368 p.
* ↑ Clemens, W.A. i G.V. Wilby, 1961. Fishes of the Pacific coast of Canada. 2a edició. Fish. Res. Bd. Canada Bull. (68): 443 p.
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston. 336 p.
* ↑ Hart, J.L., 1973. Pacific fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 180: 740 p.
* ↑ Lamb, A. i P. Edgell, 1986. Coastal fishes of the Pacific northwest. Harbour Publishing Co., Colúmbia Britànica. 224 p.
* ↑ Mecklenburg, C.W., T.A. Mecklenburg i L.K. Thorsteinson, 2002. Fishes of Alaska. American Fisheries Society, Bethesda, Maryland. xxxvii +1037 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
# Pine Plains

Pine Plains és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.412 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine Plains tenia 1.412 habitants, 544 habitatges, i 368 famílies. La densitat de població era de 260,8 habitants per km².
Dels 544 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.548 $ i la renda mediana per família de 49.844 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.896 $ mentre que les dones 25.682 $. La renda per capita de la població era de 23.627 $. Entorn del 10,1% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine Plains». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine Plains». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Javier Sampedro

Javier Sampedro Pleite (Madrid, 1960). És un científic i periodista espanyol.
Es va doctorar en genètica i biologia molecular, i va ser investigador del Centre de Biologia Molecular Severo Ochoa de Madrid i del Laboratori de biologia molecular del Medical Research Council de Cambridge. En 1995 va començar a publicar articles de divulgació científica en El País, alguns d'ells recopilats en llibre; i en el lloc web d'aquest diari ha dirigit alguns blogs de contingut científic. Actualment, segueix escrivint columnes a El País i col·laborant amb Matèria, la secció del mateix periòdic.

## Publicacions

* El siglo de la ciencia: nuestro mundo al descubierto (2009), Barcelona: Península ISBN 84-8307-900-3
* Deconstruyendo a Darwin, los enigmas de la evolución a la luz de la nueva genética (2006 [2002]), Barcelona: Crítica ISBN 84-8432-808-2
* ¿Con qué sueñan las moscas? (Ciencia sin traumas en 62 píldoras) (2004), Madrid: Aguilar, ISBN 84-03-09526-0

## Referències

* ↑ Fórmulas que mueven el mundo
* ↑ PAÍS, Ediciones EL «Artículos escritos por Javier Sampedro | EL PAÍS» (en castellà). [Consulta: 18 març 2017].

## Enllaços externs

* Completando a Charles Darwin article a El País de Javier Sampedro, 6 de febrer de 2009
* Entrevista de Aranxa Martín Santos Arxivat 2009-12-19 a Wayback Machine.
# Cèntuple mòbil (Antoni Abad)

Cèntuple mòbil és una obra de dimensions variables d'Antoni Abad creada el 1991 i conservada al Museu d'Art Jaume Morera. Està formada per cadires plegables de fusta, components de Mecalux i fotografies.

## Anàlisi

Aquesta obra és un bon exemple alhora d'il·lustrar dues característiques essencials de l'obra d'Antoni Abad. La primera, la incapacitat de l'artista de percebre res com a estàtic, i les múltiples possibilitats de composició i recreació dels elements que componen l'escultura. De fet, les obres pertanyents a la sèrie dels Mecanos exemplifiquen a la perfecció aquesta noció de metamorfosi, de fer i desfer, de plegar i desplegar, de construir i desconstruir... i suposen, per a l'artista, la manera més fàcil i ràpida de dibuixar formes en l'espai: un cop decidides les dimensions, es talla i cargola i el volum apareix de forma immediata. Aquesta peça, però, incorpora la novetat de les cadires plegables de fusta, un nou element combinatori que, tot i el contrast de materials, funcionen exactament igual com a elements mecànics.
La segona, la capacitat intrínseca de la peça de desplegar-se i tornar-se a plegar constantment, en una cadència de repetició infinita, comparable amb el moviment d'una mà quan s'obre i es tanca, estenen i comprimint els dits i definint un patró de mesura de l'espai que Centuple mòbil sembla apamar virtualment, en un clar preludi d'altres treballs posteriors com ara la videoprojecció Mesures menors (1994) i la seva solidificació en escultures d'alumini fos que representa La distància recorreguda en tornar cap a casa l'onze d'agost de 1994 (1996), instal·lada a la Sala dels Músics de l'Auditori Municipal Enric Granados de Lleida. Per definir millor el concepte de virtualitat adherit intrínsecament a aquesta peça, l'obra va acompanyada d'una sèrie de fotografies d'ella mateixa en diferents posicions, que expliquen de forma molt gràfica l'esmentada cadència del moviment insinuat i la descomunal potència que desprèn el Cèntuple mòbil quan es desplega per tal de realitzar el que Roser Trepat (2002) va denominar com «l'art de mesurar l'infinit».

## Exposicions

* Antoni Abad. Medalla Morera 1990, Museu d'Art Jaume Morera, Lleida, 1991

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Gabarrell, Francesc. «Cèntuple mòbil». Museu d'Art Jaume Morera. Arxivat de l'original el 28 de maig 2014. [Consulta: 27 maig 2014].
# Fermín Lucas Giménez

Fermín Lucas Giménez (Burgo de Osma-Ciudad de Osma, 4 d'octubre de 1947) és un enginyer aeronàutic, polític i executiu espanyol. Diputat de la tercera i quarta legislatures de l'Assemblea de Madrid pel Partit Popular, va ser director general d'IFEMA entre 1998 i 2016.

## Biografia

Nascut el 4 d'octubre de 1947 al El Burgo de Osma (província de Sòria), és germà menor de Juan José Lucas. És enginyer aeronàutic de professió.
Nombre 31 de la llista del Partit Popular (PP) per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 1991, es va convertir en diputat de la tercera legislatura del Parlament regional. Va repetir com a candidat a diputat autonòmic en les eleccions de 1995 (aquesta vegada al número 44 de la llista popular) i va resultar reelegit diputat per a la cinquena legislatura. Proposat el 1998 com a candidat de consens entre Ajuntament i Comunitat de Madrid per succeir a Luis Arranz com a director general d'IFEMA, el seu nomenament va ser ben acollit per tots els grups parlamentaris a l'Assemblea de Madrid. Lucas, que consegüentment va ser baixa com a diputat regional a l'abril de 1998, va ser reemplaçat per Alejandro Magán de Torres. Va exercir com a director general d'IFEMA, durant 18 anys, fins a juliol de 2016.

## Referències

* ↑ «Ilmo. Sr. D. Fermín Lucas Giménez». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2019-04-28. [Consulta: 14 juliol 2018].
* 1 2 González Olaya, Vicence «Fermín Lucas, nuevo director general del Ifema». El País, 22-04-1998.
* ↑ García, Pablo «Así son los privilegios de los altos cargos de Ifema». Eldiario.es, 06-08-2015.
* 1 2 Palomera, E. L.; Laso D'Lom, A «Fermín Lucas: "Ni me preocupa la privatización, ni que la presidencia de Ifema sea rotatoria"». ABC [Madrid], 26-04-1998, pàg. 82.
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Elecciones a la Asamblea de Madrid 1991. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 101, 30-04-1991, pàg. 31-40. ISSN: 1989-4791.
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Elecciones a la Asamblea de Madrid 1995. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 103, pàg. 16-25. ISSN: 1989-4791.
* ↑ «Acuerdo de la Mesa de la Asamblea, de fecha 28 de abril de 1998, por el que toma conocimiento del escrito R.4178/98, del Ilmo. Sr. Diputado D. Fermín Lucas Giménez del Grupo Parlamentario Popular, comunicando su renuncia a la condición de Diputado de la Asamblea de Madrid». Boletín Oficial de la Asamblea de Madrid, pàg. 8405. Arxivat de l'original el 2018-07-14 [Consulta: 14 juliol 2018]. Arxivat 2018-07-14 a Wayback Machine.
* ↑ «Acuerdo del Pleno de la Asamblea de Madrid, de fecha 7 de mayo de 1998, por el que adquiere la condición de Diputado de la Asamblea el Ilmo. Sr. D. Alejandro Magán de Torres, del Grupo Parlamentario Popular, en sustitución por renuncia de D. Fermín Lucas Giménez». Boletín Oficial de la Asamblea de Madrid, 14-05-1998, pàg. 8472. Arxivat de l'original el 2018-07-14 [Consulta: 14 juliol 2018]. Arxivat 2018-07-14 a Wayback Machine.
* ↑ Rejón, Raúl «El Gobierno de Cifuentes no frena la censura en IFEMA y se desentiende ahora de la retirada de la obra 'Presos políticos'». Eldiario.es, 22-02-2018.
# Xot de Salvin

El xot de Salvin (Megascops ingens) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida de les muntanyes d'Amèrica del Sud, al nord de Colòmbia, nord-oest de Veneçuela, nord de l'Equador i centre de Bolívia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Xot de Salvin». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 260. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Rufescent Screech-owl. Megascops ingens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Zidretes

Zidretes (llatí: Zydretae, grec Zydretai) foren un poble de la Còlquida esmentat per Arrià al seu Periple, que vivia a la costa del Euxí, al sud de Phasis, entre els Maquelons (o Makelons) i els lazes.

## Referències

* ↑ Edwards, Robert W. (1988), The Vale of Kola: A Final Preliminary Report on the Marchlands of Northeast Turkey, p. 129-130. Dumbarton Oaks Papers, Vol. 42.
# Philautus ingeri

Philautus ingeri és una espècie de granota que es troba a Brunei, Malàisia i, possiblement també, a Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Philautus ingeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.