OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roberto Miguel Acuña

Roberto Acuña (Avellaneda, 25 de març de 1975) és un futbolista argentino-paraguaià. Ocupa la posició de migcampista central.
El 1989 es trasllada al Paraguai per jugar amb el Nacional d'Asunción, i pren la nacionalitat d'eixe país. El 1993 retorna a l'Argentina per militar a l'Argentinos Juniors, al Boca Juniors i a l'Independiente. El 1995 guanya la Supercopa sud-americana.
L'estiu de 1997 passa a la lliga espanyola, tot fitxant pel Reial Saragossa, on romandria cinc anys i aconseguiria la Copa del Rei del 2001. El 2002 passa al Deportivo de La Corunya, però no compta massa per al club gallec i és cedit a l'Elx i a l'Al Ain. El 2007 torna a Sud-amèrica, primer al Rosario Central argentí i després a l'Olímpia del Paraguai.
El 2001 va ser nomenat futbolista paraguaià de l'any.

## Selecció

Acuña va ser un dels jugadors més importants del combinat de Paraguia en la darrera dècada del segle XX i primera del XXI. Va jugar prop d'un centenar de partits i tres Mundials: 1998, 2002 i 2006. Jugà a la lliga espanyola a Real Zaragoza, Deportivo de La Corunya i Elx CF.

## Referències

* ↑ Roberto Miguel Acuña – Century of International Appearances; at RSSSF
* ↑ Paraguay – Record International Players; at RSSSF
* ↑ «Paraguay's World Cup squad 1998». planetworldcup.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Roberto Miguel Acuña Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Roberto Miguel Acuña a BDFutbol
* ↑ Roberto Miguel Acuña a National-Football-Teams.com (anglès)
# Unión Popular de Langreo

El Unión Popular de Langreo és un club de futbol asturià del municipi de Llangréu.

## Història

El Unión Popular de Langreo va ser fundat el 1961 per la fusió dels clubs Racing Club Langreano i Círculo Popular de La Felguera.
El Racing Club Langreano, també conegut com a Racing Club de Sama, va ser fundat l'any 1915.
El Círculo Popular de La Felguera va ser fundat l'any 1917 com una associació de caràcter cultural i esportiu. Formà el club de futbol amb jugadors de Atlético Felguerino. Va pujar a Segona Divisió la temporada 1952-1953, on romangué fins a 1958.

## Dades del club

* Temporades a 1a Divisió: 0.
* Temporades a 2a Divisió: 8.
* Millor posició a la lliga: 11è a Segona Divisió (1963/64)
* Pitjor posició a la lliga: 11è a Tercera Divisió (1975/76)

## Palmarès

* 5 cops campió de 3a divisió (1961/62, 1969/70, 1981/82, 1985/86, 2001/02)

## Referències

* ↑ «Nacimiento del U.P. Langreo "La fusión"» (en castellà). UPLangero.com. [Consulta: 14 octubre 2016].
* ↑ Perfil a lafutbolteca

## Enllaços externs

* Web oficial
# Unión Nacional de Trabajadores

La Unión Nacional de Trabajadores és un sindicat espanyol en l'òrbita de Falange Española de las JONS basat en el nacionalsindicalisme Fundada al gener de 1978, i dirigida fins a 2008 pel sindicalista Rafael Muñiz García, UNT es considera successora de la CONS (Central Obrera Nacional-Sindicalista) de 1934.
UNT es declara no classista, defensa el que denominen economia sindicalista, que pretendria superar el sistema capitalista. Es considera «l'única alternativa sindical real que hi ha a Espanya» Entre els seus lemes es troba la justícia social. Reivindica la idea d'Espanya com a nació, afirmant que no pot haver-hi justícia social sense pàtria, posant l'accent en la sobirania nacional econòmica i financera.
UNT és un sindicat petit, amb escassa representació en les empreses a excepció d'alguns sectors com els treballadors de les administracions de loteries, on han signat convenis fins a 2002 o els banderillers taurins. No obstant això, en els últims temps UNT ha anat ampliant progressivament la seva representativitat en diverses empreses, guanyant fins i tot diverses eleccions sindicals en algunes d'elles.
La Unión Nacional de Trabajadores (UNT) va celebrar l'1 de maig de 2008 la seva XVII Assemblea General, sent rellevat en la presidència (després de 30 anys al capdavant) Rafael Muñiz García per Jorge Garrido San Román.

## Referències

* ↑ Web de FE de las JONS
* ↑ La seva web, consultada el 13/01/2010.
* ↑ Resultat de les eleccions sindicals de 1982.
* ↑ Pere Jódar, Jacint Jordana. Elecciones sindicales en España

## Enllaços externs

* Web del sindicat UNT
# Rubén Bilbao Barruetabeña

Rubén Bilbao Barruetabeña (Ondarroa, 3 d'agost de 1962) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Sorgeix de les categories inferiors de l'Athletic Club. El 1980 arriba al Bilbao Athletic i a la 83/84, després de passar pel Zamora CF, hi debuta amb el primer equip, en un encontre de la Supercopa i un altre de Lliga.
No té continuïtat al club de San Mamés, i a l'estiu de 1984 fitxa pel Racing de Santander, amb qui es consolida a primera divisió, tot jugant 62 partits en dues campanyes. La temporada 86/87 recala a l'Atlètic de Madrid, on serà suplent.
Després d'un any al Real Valladolid CF, de cara a la campanya 88/89 s'incorpora al Reial Betis. Eixa temporada l'equip andalús baixa a Segona Divisió, categoria en la qual només hi roman un any abans de recuperar-ne la màxima divisió. En els tres anys que el defensa milita al Betis, la seua aportació minva fins als 12 partits de la temporada 90/91, que finalitza en un nou descens.
A partir de 1991, la carrera del basc continua a la Segona B: Real Ávila (91/92) i CP Cacereño, on es retira el 1994.
En total, va sumar 138 partits i 4 gols a primera divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Rubén Aparisi Giménez

Rubén Aparisi Giménez (Vinalesa, 1990) és un mag i esportista valencià, campió d'Espanya d'apnea en 2019, a més de podcaster, actor i presentador de televisió.

## Biografia

S'inicia en el món de la màgia de forma autodidacta amb 19 anys i s'ha guanyat un espai propi als escenaris del País Valencià amb el seus espectacles d'humor. A més a més va presentar el programa de màgia de la televisió valenciana À Punt Magnífics junt amb el mag Nacho Diago entre el 2018 i el 2020 o la col·laboració en el magazin radiofònic Podríem fer-ho millor de la ràdio d'À Punt.
Aparisi també ha destacat en el món de l'esport com a campió d'Espanya d'apnea en el Campionat Nacional disputat a Lloret de Mar on va aconseguir la plusmarca nacional amb 173,80 metres el que l'ha llançat al Campionat Mundial que deuria disputar-se a Belgrad durant el 2020 però que la pandèmia de la COVID-19 no ha permés realitzar.

## Referències

* ↑ «Un mago valenciano, al Mundial de apnea en Belgrado» (en castellà). Superdeporte.es. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ Cerezo, Cèlia. «Podcasts en valencià que has de conéixer». Tresdeu, 02-06-2021. [Consulta: 4 febrer 2023].
* ↑ «À Punt presenta la seua programació a la societat valenciana que emet este diumenge» (en castellà). [Consulta: 6 desembre 2020].
# Túath

Una Túath (plural túatha) era una organització política medieval irlandesa més petita que un regne. Túatha té el caràcter de regne sobirà de ple dret en àrees lligades per jurament de fidelitat a estats més grans com Connacht o Ulaid.
És una paraula de l'irlandès antic afí al gal·lès i al bretó tud (poble), al gallec toudo, al protogermànic þeudō (com a theodiscus). Túath es refereix tant al poble com al territori geogràfic. En irlandès modern es pronuncia tuath, sense la fada (marca de longitud).

## Exemples històrics

* Osraige - túath que més tard es va convertir en el regne del mateix nom a l'era cristiana.
* Dál Riata - túath que esdevingué una confederació de túatha i que s'establiren a Alba, creant la moderna nació d'Escòcia.
* Clandonnell, Glenconkeyne, Killetra, Melanagh, Tarraghter, i Tomlagh, que tots ells formaren l'antic territori de Loughinsholin.

## Vegeu també

* Història d'Irlanda

## Referències

* ↑ Medieval Ireland: Territorial, Political and Economic Divisions, Paul MacCotter, Four Courts Press, 2008. ISBN 978-1-84682-098-4
* ↑ The Royal Irish Academy. Dictionary of the Irish Language. Antrim, N.Ireland: Greystone Press, 1990, p. 612. ISBN 0-901714-29-1.

## Bibliografia

* Colonisation under early kings of Tara, Eoin Mac Neill, Journal of the Galway Archaeological and Historical Society, volume 16, pp. 101–124, 1935
* Corpus genealogiarum Hibernia, i, M.A. O'Brien, Dublín, 1962
* Early Irish Society Francis John Byrne, in The Course of Irish History, ed. T.W. Moody and F.X. Martin, pp. 43–60, Cork, 1967
* Hui Failgi relations with the Ui Neill in the century after the loss of the plain of Mide, A. Smyth, Etudes Celtic 14:2, pp. 502–23
* Tribes and Tribalism in early Ireland, Francis John Byrne, Eiru 22, 1971, pp. 128–166.
* Origins of the Eoghnachta, David Sproule, Eiru 35, pp. 31–37, 1974
* Some Early Connacht Population-Groups, Nollaig O Muraile, in Seanchas:Studies in Early and Medieval Irish Archaeology, History and Literature in Honour of Francis John Byrne, pp. 161–177, ed. Alfred P. Smyth, Four Courts Press, Dublín, 2000
* The Airgialla Charter Poem:The Political Context, Edel Bhreathnach, in The Kingship and Landscape of Tara, ed. Edel Bhreathnach, pp. 95–100, 2005
# Ruca (casa)

Ruca és l'habitatge tradicional dels maputxes, un poble que habita Xile i a l'Argentina. Les 'rucas' són habitatges de grans dimensions, amb superfícies que varien entre els 120 i 240 metres quadrats. Les parets es fan de tova, de taulons o de canya coligüe. Es reforcen per dins amb pals de fusta i s'entapissen amb boga (Quincha). El sostre és de joncs o d'algun tipus de palla. Normalment no tenen finestres. Es dissenyen amb l'entrada cap a l'est, ja que és per on surt el sol, i en la cosmologia maputxe el territori darrere dels Andes o Pwelmapu (terra de l'est) té rellevància espiritual. El kütralwe o fogonet era un element de gran importància, ja que podia il·luminar, proporcionar escalfor, i ser utilitzat per cuinar. Cremava constantment al centre de la llar, i a més, segons la tradició, hi resideix el Ngen-kütral (esperit del foc). El fum s'evacuava a través d'un forat situat al sostre.

## Construcció

Antigament, quan algú volia construir la seva ruca, li demanava permís a l'esperit Ngen-mapu per establir-se al lloc, i havia d'avisar a un cap per tal que informés a la resta de la comunitat. Així, el futur propietari de la ruca havia de cercar els elements per a la construcció, mentre que la comunitat, juntament amb ell, treballaven construint la ruca, realitzant un treball comunitari anomenat rukatun o rukan. Quan s'acabava de construir, se celebrava amb un àpat compartit amb els col·laboradors i es ballava amb màscares de fusta.
# Universitat de Keiō

La Universitat de Keiō (慶應義塾大学, Keiō Gijuku Daigaku), és la universitat més antiga del Japó i una de les seves institucions de més prestigi. Fou fundada el 1858 per Fukuzawa Yukichi com a escola privada d'estudis occidentals i es va constituir en universitat el 1890.
El campus principal està a Minato (Tòquio). Altres seus es troben a Hiyoshi, Shinanomachi, Shōnan-Fujisawa i Yagami. Aquesta universitat compta amb un institut d'ensenyament superior a Purchase (Nova York, Estats Units).
La Universitat de Keiō és coneguda per haver-hi estudiat diversos polítics que fins i tot han arribat a ser primers ministres del Japó com Ryutaro Hashimoto o Junichiro Koizumi.

## Enllaços externs

* Universitat de Keiō - Lloc web oficial
# Universitat de Kansas

La Universitat de Kansas (en anglès University of Kansas i abreviat KU) és una universitat pública a l'estat de Kansas amb el campus a Lawrence, Kansas City i Overland Park, essent el campus principal el situat a Lawrence. La universitat fou fundada el 1865 pels ciutadans de Lawrence i sota la legislació de l'estat de Kansas. Els equips d'esports de la universitat són coneguts com els Kansas Jayhawks i participen en les competicions universitàries organitzades per la NCAA, formant part de la Big 12 Conference.

## Vegeu també

* Nancy Baym
* Charles Sanford Skilton

## Referències

* ↑ «University of Kansas – Academic Accelerator - University of Kansas – Academic Accelerator - Study in the USA Lawrence KS». [Consulta: 9 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Universitat de Kansas - Lloc web oficial
# Haines (Oregon)

Haines és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 426 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Haines tenia 426 habitants, 183 habitatges, i 127 famílies. La densitat de població era de 208,2 habitants per km².
Dels 183 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,3% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000$ i la renda mediana per família de 26.500$. Els homes tenien una renda mediana de 18.750$ mentre que les dones 14.875$. La renda per capita de la població era de 13.134$. Aproximadament el 22,1% de les famílies i el 25% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Haines». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Haines». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pere Joan de Safortesa

Pere Joan de Safortesa fou un conegut advocat fiscal mallorquí del segle xvi que pertanyia a la família Safortesa, una de les principals famílies aristocràtiques de Mallorca. Fou designat lloctinent de Mallorca quan el virrei Gurrea sortí de l'illa a causa de les Germanies.
Fou propietari de la possessió de Raixa a la primera meitat del segle xvi. A causa de les Germanies, es refugià primer a Valldemossa i després dins la vila d'Alcúdia. Fugia dels atacs dels agermanats que li anaven al darrere, atès que com a fiscal reial els havia pressionat.
Segons la història d'Alcúdia, entrà dins la vila gràcies a una disfressa de frare, on fou molt ben rebut. Agafà un vaixell i partí cap a la península, molt possiblement fins a Barcelona, i d'allà fins a Logronyo on es trobava l'Emperador, al qual informà i suplicà ajuda per Alcúdia i als mascarats. L'Emperador, molt disgustat, envià a Alcúdia el capità Velasco amb una gran armada que ajudà a posar fi a la revolta. Els agermanats, en tenir notícies de la fugida de Safortesa i la seva visita a l'Emperador, assassinaren tota la seva família, que vivia a Palma. El sol membre de la casa que es lliurà fou el seu fill, Mateu de Safortesa, que es va poder salvar miraculosament.

## Referències

* 1 2 3 Ventayol Suau, Pere. Historia de Alcúdia. Tomo I, 1982.
# Averøy

Averøy és un municipi situat al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Té 5.826 habitants (2016) i té una superfície de 176 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Bruhagen.
El municipi inclou l'illa principal d'Averøya i les moltes petites illes que l'envolten. Els fiords Kornstadfjorden, Kvernesfjorden, i Bremsnesfjorden envolten el municipi en tres costats i l'oceà limita amb el quart costat.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 22 abril 2016].

## Enllaços externs

* Averøy - Lloc web oficial
# The Imperial Gazetteer of India

The Imperial Gazetteer of India (català: Gaseta Imperial de l'Índia) és una obra històrica de referència sobre l'Índia publicada per primer cop el 1881. Sir William Wilson Hunter va fer els plans originals pel llibre a partir de 1869. La primera edició es va publicar el 1881 en 9 volums; la segona va aparèixer entre 1885-1887 augmentada a 14 volums. Les "Noves edicions" de 1908, 1909 i 1931 estan formades per 4 volums enciclopèdics que tracten sobre la geografia, història, economia i l'administració de l'Índia, 20 volums alfabètics, 1 d'índex i atles.

## Edicions

La primera edició de The Imperial Gazetteer of India es va publicar el 1881 en nou volums. Una segona edició, augmentada fins a catorze volums, es va publicar entre els anys 1885–87. El 1893 va aparèixer, com un volum independent, una versió revisada de l'article sobre l'Índia, molt ampliada i amb les estadístiques posades al dia, sota el títol deL'Imperi de l'Índia: els seus pobles, història i productes.
Tots aquests volums van ser editats per Sir William Wilson Hunter, KCSI, que va dirigir el pla de treball de l'obra des de 1869.
Es van preparar una sèrie de publicacions paral·lela coneguda com a Imperial Gazetteer of India: Sèries Provincials
El llibre és parcialment disponible a internet a Digital South Asia Library.

## Autors

* Meyer, William Stevenson, Sir, 1860-1922.
* Burn, Richard, Sir, 1871-1947.
* Cotton, James Sutherland, 1847-1918.
* Risley, Sir Herbert Hope, 1851-1911.

## Referències

* 1 2 Introducció general Imperial Gazetteer of India, v. 1, p. v.
* 1 2 The Imperial Gazetteer of India parcialment disponible a internet Digital South Asia Library

## Enllaços externs

* The Imperial Gazetteer of India Universitat de Pennsylvania.
# Diane Davis

Diane Davis (1963) és una filòsofa que ocupa la càtedra Charles Dyer Norton de Planificació regional i Urbanisme a la Universitat Harvard. Entre els seus àmbits de recerca hi ha el desenvolupament urbà, el desenvolupament internacional comparatiu i les ciutats en conflicte. Li interessen la preservació històrica, els moviments socials urbans, les sobiranies fragmentades i la governabilitat de les ciutats, i darrerament s'ha centrat en la transformació de les ciutats del sud global i els conflictes socials i polítics que hi han emergit com a resposta a la globalització. És autora de El Leviatán Urbano: La Ciudad de México en el Siglo XX (Fondo de Cultura Económica, 1999) i de Discipline and Development: Middle Classes and Prosperity in East Asia and Latin America (Cambridge University Press, 2004). També és coeditora d'Irregular Armed Forces and their Role in Politics and State Formation (Cambridge University Press, 2003) i de Cities and Sovereignty: Identity Politics in Urban Spaces (Indiana University Press, 2011).

## Llibres publicats

* Inessential Solidarity: Rhetoric and Foreigner Relations. University of Pittsburgh Press, 2010. ISBN 0-8229-6122-9
* Reading Ronell. Edited collection with an introduction. University of Illinois Press, 2009. ISBN 0-252-07647-8
* Women's Ways of Making It In Rhetoric and Composition. With Michelle Ballif and Roxanne Mountford. Routledge, 2008. ISBN 0-8058-4445-7
* The UberReader: Selected Works of Avital Ronell. Edited collection with introduction. University of Illinois Press, 2008. ISBN 0-252-07311-8
* Breaking Up [at] Totality: A Rhetoric of Laughter. Rhetorical Theory and Philosophy Series. Southern Illinois University Press, 2000. ISBN 0-8093-2228-5

## Referències

* ↑ «Diane Davis». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Astronomical Journal

Astronomical Journal (sovint abreujat com AJ en articles científics i referències) és una revista científica mensual avaluada per experts propietat de l'American Astronomical Society i actualment publicada per IOP Publishing. És una de les revistes pioneres d'astronomia en tot el món. Fins al 2008, la revista era publicada per University of Chicago Press en nom de l'American Astronomical Society. Entre les raons del canvi hi ha el desig de University of Chicago Press de revisar el seu acord financer i els plans de canviar el seu software particular que s'havia desenvolupat des de dins de l'empresa. Les altres dues publicacions de la companyia, l'Astrophysical Journal i els seus suplements, la van seguir el gener de 2009.
La revista va ser fundada el 1849 per Benjamin A. Gould. Va deixar de publicar-se el 1861 amb motiu de la Guerra Civil dels Estats Units, però es va reprendre el 1885. Entre 1909 i 1941 la revista es va editar a Albany, Nova York. L'any 1941, l'editor Benjamin Boss va decidir transferir la responsabilitat de la revista a l'American Astronomical Society.
La primera edició electrònica de l'Astronomical Journal es va publicar el gener de 1998. En l'edició de juliol de 2006, l'Astronomical Journal es va publicar per primer cop de manera electrònica, independentment de les edicions en paper. El seu redactor en cap actual és John Gallagher III.

## Editors

* 2005–actualitat John Gallagher III
* 1984–2004 Paul W. Hodge
* 1980–1983 N. H. Baker
* 1975–1979 N. H. Baker i L. B. Lucy
* 1967–1974 Lodewijk Woltjer (amb Baker i Lucy per volums posteriors)
* 1966–1967 Gerald Maurice Clemence
* 1965–1966 Dirk Brouwer i Gerald Maurice Clemence
* 1963–1965 Dirk Brouwer
* 1959–1963 Dir Brouwer i Harlan James Smith
* 1941–1959 Dirk Brouwer
* 1912–1941 Benjamin Boss
* 1909–1912 Lewis Boss
* 1896–1909 Seth Carlo Chandler
* 1849–1861, 1885–1896 Benjamin A. Gould, Jr.

## Referències

* ↑ «American Astronomical Society Selects Institute of Physics Publishing As New Publishing Partner». PR Newswire Europe Ltd., 25-04-2007. [Consulta: 21 juliol 2007].
* ↑ Howard, Jennifer. «U. of Chicago Press Loses 3 Journals After Publishing Agreement Is Changed». Chronicle of Higher Education., 18-05-2007. [Consulta: 7 octubre 2007].
* ↑ Benjamin Apthorp Gould Prize from the National Academy of Sciences.
* ↑ "The Astronomical Journal at Yale: in Context with Before and After" by Dorrit Hoffleit, The Astronomical Journal, 117:9-11, 1999 January

## Vegeu també

* The Astronomical Almanac

## Enllaços externs

* Web oficial
* Dudley Observatory, The Astronomical Journal Arxivat 2008-05-14 a Wayback Machine.
* Edicions escanejades (1849-1997) de ADS
# Partit Ecologista de Romania

El Partit Ecologista de Romania (romanès Partidul Ecologist Român, PER) és un partit polític de Romania d'ideologia ecologista. Fou fundat el 1978 pel professor Petre Metanie com a organització d'oposició al règim comunista de Nicolae Ceauşescu, especialment contra la política de creixement econòmic indiscriminat sense tenir en compte les conseqüències ecològiques. En la dècada dels setanta havia nascut un gran nombre de nens malformats degut als alts nivells de contaminació química a l'aire, l'aigua i als aliments. La fauna també va patir enormement a causa de les preses construïdes en el camí de la migració natural dels peixos, i hi va haver danys a les poblacions de senglars, cérvols i aus. El 1978 van enviar una carta denunciant aquests fets a Radio Free Europe, però no es va llegir.
Poc abans de la revolució romanesa de 1989, el PER va criticar obertament el menyspreu pel medi ambient de la política oficial i després fou una de les primeres forces polítiques legalitzades. Malgrat comptar inicialment amb un cert suport popular, no ha assolit representació a les eleccions legislatives romaneses.
Pel juny de 2007 el partit era força desencoratjat, però l'octubre la direcció es va reorganitzar i de cara a les eleccions legislatives romaneses de 2008 van arribar a un acord amb el Partit Verd per a presentar-se plegats amb la plataforma Partit Verd Ecologista. Tanmateix, no van obtenir representació parlamentària.