OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Duenweg

Duenweg és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.034 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Duenweg tenia 1.034 habitants, 425 habitatges, i 295 famílies. La densitat de població era de 753,3 habitants per km².
Dels 425 habitatges en un 40,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,9% hi vivien parelles casades, en un 16,5% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,9% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.350 $ i la renda mediana per família de 29.226 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.688 $ mentre que les dones 19.167 $. La renda per capita de la població era de 12.342 $. Entorn del 13,4% de les famílies i el 16% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Duenweg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Duenweg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Tuca de Culebres

La Tuca de Culebres és una muntanya de 3.062 m d'altitud, amb una prominència de 15 m, que es troba al Massís de la Maladeta, a la província d'Osca (Aragó). El nom prové dels curiosos plegaments serpentejants que formen els estrats.
Un estret camí anomenat «Pas del Cavall» comunica a través de la carena amb el proper pic de Vallhiverna.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Geògraf Salvador Llobet Edicions Cartogràfiques. Pica d'Estats, Esc. 1:40.000. Granollers: Editorial Alpina, 1994 (E-25). ISBN 84-8090-022-9.
# Valur Reykjavík

El Valur és un club de futbol islandès de la ciutat de Reykjavík.

## Història

El club va ser fundat l'11 de maig de 1911, com una secció del KFUM, la versió islandesa del YMCA. El mateix any canvià el seu nom a Valur, que és una paraula islandesa que designa un tipus de falcó. El 1939 comprà l'estadi de Hlíðarendi, el seu actual estadi.

## Seccions

A partir de 1940 el Valur s'involucrà en la pràctica d'altres esports com l'handbol, primer campió del país, o l'esquí. El 1970 es creà el Körfuknattleiksfélag Reykjavíkur (Reykjavík Basquetbol Club, KFR), unit al Valur esdevenint el seu equip de bàsquet.

## Palmarès
### Secció de futbol

* Lliga islandesa de futbol 20: 1930, 1933, 1935, 1936, 1937, 1938, 1940, 1942, 1943, 1944, 1945, 1956, 1966, 1967, 1976, 1978, 1980, 1985, 1987, 2007.
* Copa islandesa de futbol 9: 1965, 1974, 1976, 1977, 1988, 1990, 1991, 1992, 2005.
* Supercopa islandesa de futbol 2: 2005, 2008
* Copa de la lliga islandesa de futbol 1: 2008

### Secció d'handbol

* Liga islandesa d'handbol 21: 1940, 1941, 1942, 1944, 1947, 1948, 1951, 1955, 1973, 1977, 1978, 1979, 1988, 1989, 1991, 1993, 1994, 1995, 1996, 1998, 2007.
* Copa islandesa d'handbol 5: 1974, 1988, 1990, 1993, 1998.

### Secció de basquetbol

* Liga islandesa de bàsquet 2: 1980, 1983.
* Copa islandesa de bàsquet 3: 1980, 1981, 1983

## Jugadors destacats

* Albert Guðmundsson
* Arnór Guðjohnsen
* Eiður Smári Guðjohnsen
* Guðni Bergsson
* Sigurbjörn Örn Hreiðarsson
* Ármann Smári Björnsson
* Barry Smith
* Jim Bett
* Ari Freyr Skúlason
* Ívar Ingimarsson
* Ólafur Stefánsson
* Snorri Steinn Guðjónsson
* Pétur Karl Guðmundsson
* Jóhannes Eðvaldsson

## Enllaços externs

* Web oficial
# Oficines de la Casa Sabater

Les Oficines de la Casa Sabater és un edifici protegit com a bé cultural d'interès local al municipi de Reus (Baix Camp), construït per l'arquitecte reusenc Josep Simó i Bofarull entre els anys 1918 i 1919.

## Arquitectura

L'edifici, de planta baixa i terrat, es va construir per a albergar les luxoses oficines de l'empresa Sabater, que es dedicava al comerç de fruits secs i olis. Situat en un xamfrà, té una sola planta, i les façanes presenten un sòcol dividit en dos sectors, l'inferior format per grans blocs de pedra sobre el que reposa el segon, que combina llambordes de granit i lloses de pedra. Sobre el sòcol hi ha un mur decorat amb esgrafiats, on s'obren les finestres d'arcs rebaixats, protegides per reixes de forja.
A l'interior, hi ha un vestíbul que precedeix una gran sala envoltada de taulells i il·luminada per la llum zenital d'una gran lluerna. Té aparença de seu d'entitat bancària, perquè des d'antic les grans cases tractants en fruits secs actuaven com a bancs, avançant diners als productors que eren tornats amb els productes de la collita.
A la decoració destaca la gran profusió d'elements decoratius neoclàssics com columnes i pilastres estriades amb capitells i motllures, garlandes, volutes i sanefes, tot de guix, cosa que Simó aplicarà l'any següent a l'edifici del Centre de Lectura. El resultat final donava una imatge de prestigi.

## Història

Josep Sabater Roig era un important exportador d'olis i fruits secs que treballava amb països de tot el món, com ara Argentina, Dinamarca, els Estats Units, Filipines, Mèxic, Suècia, Txecoslovàquia, Romania o Egipte. El 1918 va presentar un projecte a l'Ajuntament per a construir les oficines de la seva empresa a les cantonades del Llavors carrer de Sant Josep i Sant Manel amb el de Sant Miquel. El projecte original preveia la construcció de l'accés just al xamfrà, però l'informe municipal l'obligava a modificar l'alineació dels magatzems de la mateixa casa Sabater, que era on hi ha ara la plaça d'Antoni Sabater, realitzant un xamfrà simètric al proposat. Aquestes exigències van fer variar el projecte, i es va traslladar la porta d'accés a la seva situació actual. Actualment, les oficines, restaurades estan ocupades per la societat municipal Aigües de Reus.

## Referències

* 1 2 3 March Barberà, Jordi. "Catàleg de l'arquitectura noucentista de Reus" A: Arquitectura noucentista a Reus. Reus: Pragma, 2003. Pàg. 88. ISBN 8493315176
* 1 2 Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 10. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 20. ISBN 9788409559398.

## Enllaços externs

* Oficines de la Casa Sabater. Diputació de Tarragona
* Aigües de Reus
# Theo de Jong

Theodorus Jacob de Jong, més conegut com a Theo de Jong, (Ljouwert, 11 d'agost de 1947) és un exfutbolista neerlandès de la dècada de 1970 i posteriorment entrenador de futbol.
Durant la seva carrera va jugar al NEC Nimega, al Feyenoord Rotterdam i al Roda JC, entre altres clubs. Fou membre del Feyenoord que guanyà la copa de la UEFA de la temporada 1973-74, derrotant el Tottenham Hotspur FC en la final a doble partit. També jugà tres temporades a Hong Kong al Seiko. Fou 15 cops internacional amb Holanda i marcà tres gols. Participà en el Mundial de 1974.
Posteriorment fou entrenador a equips com FC Den Bosch i FC Zwolle, entre d'altres.
El seu fill, Dave de Jong, també és futbolista.

## Referències

* 1 2 «Theo de Jong treedt in dienst bij De Graafschap», 06-05-1996.
* 1 2 3 «De Jong to Iran». Newsletter Embassy of the I.R. of Iran, 01-02-2007. Arxivat de l'original el 2007-06-23. [Consulta: 23 juny 2012].
* ↑ «De Jong head back to Iranian football», 14-02-2007.
* ↑ «Voetbaltrainers Theo de Jong en Jan Verheijen in Iraanse spagaat», 08-11-2007.
* 1 2 «Theo DE JONG». FIFA. Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ «Europa Cup Cijfiers van: Theo de Jong». Arxivat de l'original el 2008-06-01. [Consulta: 23 juny 2012].
* ↑ «Feyenoord Wie is Wie».
* ↑ «de Jong, Theo». National Football Teams.
* ↑ «Theo de Jong koopt Finse club». telesport, 20-12-1999. Arxivat de l'original el 24 de febrer 2012. [Consulta: 23 juny 2012].
* ↑ «Jani Kauppila - looking to secure a regular place in the Rangers squad», 03-04-2001. Arxivat de l'original el 4 de juny 2011. [Consulta: 23 juny 2012].
Theo de Jong amb la selecció neerlandesa - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol dels Països Baixos – Copa del Món de Futbol de 1974
1 Geels •
2 Haan •
3 van Hanegem •
4 van Ierssel •
5 Israël •
6 Jansen •
7 de Jong •
8 Jongbloed •
9 Keizer •
10 R. van de Kerkhof •
11 W. van de Kerkhof •
12 Krol •
13 Neeskens •
14 Cruijff (c) •
15 Rensenbrink •
16 Rep •
17 Rijsbergen •
18 Schrijvers •
19 Strik •
20 Suurbier •
21 Treijtel •
22 Vos •
Entrenador: Michels :
# Cravo Fondo

Cravo Fondo. Grup poètic gallec creat l'any 1977 a Santiago de Compostel·la, que donà nom a una generació de poetes disposats a la renovació de la literatura gallega, i que aconseguí superar les limitacions i pobreses de la lírica galaica d'aquells anys. Estava format pels poetes Ramiro Fonte, Xesús Rábade Paredes, Xavier Rodríguez Barrio, Xulio López Valcárcel, Xesús Manuel Valcárcel, Fiz Vergara Vilariño i Helena Villar Janeiro. El nom d'aquest grup poètic, Cravo Fondo, donà títol a un únic llibre conjunt (1977), una antologia de poemes que s'obre amb un manifest que mostra la voluntat de superació del socialrealisme epigonal, però sense renunciar a la historicitat ni caure en l'esteticisme. S'hi recalca la necessitat d'una poesia que comuniqui realment amb el poble i de fer recitals no elitistes. El manifest acaba amb la consigna: "Por Galicia, pola poesía, Cravo Fondo, verba nova para unha terra ceibe" ("Per Galícia, per la poesia, Clau Tauler, paraula jove per a una terra a lloure").

## Referències

* 1 2 "... Un any més tard (1977), sorgí el col·lectiu CravoFondo, compost per Ramiro Fonte, Rábade Paredes, Xavier Rodríguez Barrio, Xulio L.Valcárcel, Xesús M.Valcárcel, Vergara Vilariño i Helena Villar Janeiro..." a «Cravo Fondo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «En Santiago, obtuvo la licenciatura en Filosofía y Letras y participó en la fundación del grupo poético “Cravo Fondo” (1977)» en: María Fidalgo Casares, «Ramiro Fonte», Galicia Árabra"", 8 d'octubre de 2013
# Cephaloscyllium sufflans

Cephaloscyllium sufflans és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 110 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 40-600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Moçambic i Sud-àfrica (KwaZulu-Natal).

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V., D.A. Ebert i M.J. Smale, 1989. Guide to the sharks and rays of southern Africa. New Holland (Publ.) Ltd., Londres, Gran Bretanya. 158 p.
* ↑ Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Last, P. R., B. Séret i W. T. White, 2008: New swellsharks (Cephaloscyllium: Scyliorhinidae) from the Indo-Australian region. A: Descriptions of new Australian Chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper Núm. 022: 129-146.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaaf-Da Silva, J. A. i D. A. Ebert, 2008: A revision of the western North Pacific swellsharks, genus Cephaloscyllium Gill 1862 (Chondrichthys: Carcharhiniformes: Scyliorhinidae), including descriptions of two new species. Zootaxa Núm. 1872: 1-8.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Duerme Pueblo

Duerme Pueblo és una novel·la gràfica escrita i dibuixada per Xulia Vicente i Núria Tamarit. La trama està basada en el joc de taula Les Loups-Garous de Thiercelieux. Les autores ho són tant del guió com del dibuix, escrit i dibuixant a quatre mans, amb les planxes blaves dibuixades per Xulia i les més fosques, per Núria. La novel·la gràfica naix com a treball fi de grau de l'Escola de Belles Arts de Sant Carles.
Duerme Pueblo està localitzat a un llogaret fictici del nord d'Espanya, Barballo. Quan apareix un cadàver, els vilatans intenten descobrir al culpable mentre velles històries dels veïns es van mesclant amb màgia negra. Entre les influències del còmic, les autores destaquen a Terry Pratchett.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «'Duerme pueblo', un cómic que recupera la magia de los cuentos». La Hora del Bocadillo. RTVE, 27-05-2016.
* 1 2 «"Duerme pueblo", Gutter Fest 4 y Esteban Hernández». La Hora del Bocadillo - RTVE, 14-05-2016. [Consulta: 30 març 2017].

## Enllaços externs

* Tamarit, Núria «Duerme Pueblo. Proyecto de Novela Gráfica». Treball de Fi de Grau. Universitat Politècnica de València, 2014-2015, pàg. 33.
# Unión Nacional Reeleccionista

La Unión Nacional Reeleccionista (UNR) fou un moviment polític associat al Partit Colorado de l'Uruguai. El 1971 va impulsar la reelecció del llavors president Jorge Pacheco Areco.
El nucli principal d'aquest moviment el va formar la UCB, els dirigents de la qual van ser fidels defensors de la política de Pacheco. També va comptar amb el suport d'altres membres del partit, així com de la Lliga Federal d'Acció Ruralista. El 1971 va proposar un plebiscit per decidir la possible reelecció de Pacheco però va fracassar, deixant-ne a Juan María Bordaberry Arocena, llavors ministre de Ramaderia, com el nou president electe.

## Referències

* ↑ (castellà) La Fogata: "Cincuenta legisladores y ex legisladores sobrevivientes de 1973 recordaron ayer la noche de la ruptura institucional"
* ↑ (castellà) Factum: "Los caminos hacia la reelección presidencial" Arxivat 2009-06-10 a Wayback Machine.
# Wang Shimin

Wáng Shímǐn (xinès simplificat: 王时敏; xinès tradicional: 王時敏; pinyin: Wáng Shímǐn) fou un pintor xinès que va néixer vers el 1592 a Taicang, província de Jiangsu, prop de l'actual Xangai, durant la dinastia Ming. I va morir el 1680.

## Obra pictòrica

Pintor de paisatges, durant la dinastia Qing va créixer en un ambient erudit i artístic (la família tenia una important col·lecció d'obres d'art. El seu avi va ser ministre de l'emperador Ming i el seu pare tenia un càrrec important a l'Acadèmia Hanlin, Ben aviat va estudiar pintura i cal·ligrafia i fou alumne de Dong Qichang. Funcionari cada vegada més important que als 48 anys, en un viatge, va acabar malalt a Nanjing per la qual cosa es va retirar, aïllant-se, vivint als voltants de Taicang. Llavors es va concentrar en la pintura, a la manera de grans mestres anteriors, Fou seguidor de Huang Gongwang. Pertany al denominat grup d'”Els Quatre Wang” amb Wang Jian, Wang Hui i Wang Yuanqi.

## Referències

* ↑ Huaiyu, Guo.. 5000 ans d'Art Chinois. ISBN 978-2-8099-1601-0.

## Bibliografia

* ”The Art Book of Chinese Paintings “ de Ming Deng. Ed. Long River Press. San Francisco. 2008. ISBN 978-1592650514. Text en anglès.

## Enllaços externs

* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-wang-shimin.php
* http://www.metmuseum.org/toah/hi/hi_shiminwg.htm
* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts6950.html Arxivat 2013-08-27 a Wayback Machine.
# Valuiki

Valuiki - Валуйки (rus) - és una ciutat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia, situada a la confluència dels rius Valui i Oskol. El 2018 tenia 34.118 habitants.

## Geografia
### Clima

Paràmetres climàtics mitjans de Valuiki :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Set. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Temperatura màxima registrada °C (°F) | 9,1 (48,4) | 14,7 (58,5) | 20,9 (69,6) | 30,1 (86,2) | 36,1 (97) | 37,0 (98,6) | 38,8 (101,8) | 39,3 (102,7) | 35,2 (95,4) | 29,5 (85,1) | 19,5 (67,1) | 14,3 (57,7) | 39,3 (102,7) |
| Temperatura mínima registrada °C (°F) | −36,1 (−33) | −32,8 (−27) | −28,5 (−19,3) | −10,0 (14) | −4,5 (23,9) | 2,4 (36,3) | 5,0 (41) | 1,5 (34,7) | −5,6 (21,9) | −12,3 (9,9) | −22,6 (−8,7) | −32,1 (−25,8) | −36,1 (−33) |
| Temperatura diària màxima °C (°F) | −2,6 (27,3) | −2,0 (28,4) | 4,2 (39,6) | 14,7 (58,5) | 21,7 (71,1) | 25,3 (77,5) | 27,2 (81) | 26,5 (79,7) | 20,1 (68,2) | 12,2 (54) | 3,8 (38,8) | −0,9 (30,4) | 12,5 (54,5) |
| Temperatura diària mínima °C (°F) | −8,4 (16,9) | −8,6 (16,5) | −3,6 (25,5) | 3,7 (38,7) | 8,9 (48) | 13,0 (55,4) | 14,8 (58,6) | 13,2 (55,8) | 8,1 (46,6) | 3,0 (37,4) | −2,0 (28,4) | −6,3 (20,7) | 3,0 (37,4) |
| Precipitació total mm (polzades) | 45,5 (1,8) | 37,2 (1,5) | 34,2 (1,3) | 38,6 (1,5) | 49,2 (1,9) | 71,0 (2,8) | 67,2 (2,6) | 50,1 (2) | 51,4 (2) | 47,7 (1,9) | 47,9 (1,9) | 46,7 (1,8) | 586,7 (23,1) |
| Font: Валуйки погода и климат ||||||||||||||
# Tiburcio Osácar Echalecu

Tiburcio Osácar Echalecu (Pamplona, 14 d'abril de 1869 - Ibero, 6 d'agost de 1936) va ser un polític i editor navarrès d'ideologia socialista i membre de la junta del Partit Socialista Obrer Espanyol.
Tiburcio Osácar era un obrer tipògraf, encara que també va tenir altres ocupacions, com la venda ambulant. Va començar la seva activitat política a Saragossa, col·laborant amb El Ideal de Aragón. Durant la dècada de 1920 va estar vinculat al Partit Radical, però després es va afiliar al PSOE i va tornar a Pamplona. En 1928, era president de la societat de tipògrafs de la Federació Local de Societats Obreres de Pamplona.
A Navarra, va dirigir diverses revistes com El Thun Thun, El aurresku i Trabajadores!!, aquesta última periòdic de la Unió General de Treballadors. Va ser també dibuixant de tires còmiques.
Es va presentar a eleccions a Corts el 1931, sent el menys votat dels candidats (vegeu Resultats electorals a les Corts espanyoles a Navarra durant la Segona República).
Casat amb Lina Andrés.
En iniciar-se la Guerra Civil espanyola, va ser un dels dirigents que es va reunir amb el Governador Civil de Navarra per preparar la impossible resistència al costat de Ramón Bengaray Zabalza i Aquiles Cuadra, de Izquierda Republicana; Jesús Monzón, del Partit Comunista; el germà d'aquest germà Carmelo i Constantino Salinas, del PSOE; Antonio García Fresca, regidor; Natalio Cayuela, secretari de l'Audiència; Salvador Goñi i Antonio García Larraeche, regidors. Posteriorment es van escampar en veure que la resistència era inútil.
Va ser afusellat, sent una de les Víctimes de la Guerra Civil a Navarra.

## Bibliografia

* Varios autores. Navarra 1936. De la esperanza al terror. Tafalla: Altaffaylla, 2004. ISBN 84-930957-9-6.

## Referències

* ↑ «TIBURCIO OSACAR» (en castellà). [Consulta: 9 març 2021].
# Crawford (Colorado)

Crawford és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 366 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crawford tenia 366 habitants, 147 habitatges, i 104 famílies. La densitat de població era de 543,5 habitants per km².
Dels 147 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.281 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.917 $ mentre que les dones 16.563 $. La renda per capita de la població era de 13.284 $. Entorn del 23,5% de les famílies i el 29,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crawford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crawford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Charey

Charey és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Charey era de 74 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 40 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Charey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 33 eren actives i 9 eren inactives. De les 33 persones actives 28 estaven ocupades (17 homes i 11 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 9 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Charey hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Charey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Charey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.