OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illes SSS

Les illes SSS és una denominació neerlandesa per indicar les tres illes de Sobrevent (Bovenwindse Eilanden) del Regne dels Països Baixos a partir de les seves inicials:
* Saba
* Sant Martí
* Sint Eustatius
Les illes de Saba i Sint Eustatius són municipis especials dels Països Baixos. L'illa de Sant Martí està dividida entre la col·lectivitat francesa de Saint-Martin i Sint Maarten, que és un país constituent del Regne dels Països Baixos.
Encara que la llengua oficial és el neerlandès, la llengua més parlada és l'anglès, al contrari de les illes de Sotavent, o illes ABC, on es parla el papiamento. En l'àmbit anglès se les considera illes de Sotavent (Leeward Islands) en lloc de Sobrevent.
# Grass Range

Grass Range és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 149 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grass Range tenia 149 habitants, 67 habitatges, i 42 famílies. La densitat de població era de 383,5 habitants per km².
Dels 67 habitatges en un 25,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 36,2% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.375 $ i la renda mediana per família de 30.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.125 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 10.939 $. Aproximadament el 37,5% de les famílies i el 44,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grass Range». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grass Range». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ca l'Amorós (Cerdanyola del Vallès)

Ca l'Amorós, també anomenada Casa Jaume Mañà, és un edifici noucentista de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici unifamiliar aïllat, de planta quadrangular, situat al carrer Torras i Bages, entre els carrers Verge del Pilar i Misericòrdia, format per una planta baixa i dos pisos. Presenta coberta de teula a dues aigües. La porta d'accés principal és al carrer Misericòrdia. Les obertures són general d'arc carpanell. En origen la casa es trobava envoltada per un jardí que en l'actualitat ha estat transformat en una plaça.

## Història

Ca l'Amorós va ser bastit a principis del segle XX en estil noucentista. En l'actualitat l'edifici, de propietat municipal, és dedicat a oficines locals de Promoció de Treball.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Amorós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 abril 2019].

## Enllaços externs

* Ca l'Amorós Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Bian Jingzhao

Bian Jingzhao (xinès tradicional: 邊景昭, xinès simplificat: 边景昭, pinyin: Biān Jǐngzhāo, Wade-Giles: Pien Ching-chao), amb el nom de cortesia Wenjin (文进), va ser un pintor xinès de renom en els inicis de la Dinastia Ming. Les seves dates de naixement i mort són desconegudes. Era un nadiu de Longxi en la província Gansu i va estar actiu entre el 1426-1435.
* Cirerer Nevat i Grues Bessones
* Esbart d'Ocells sobre Flors i Bambú
* Tres Amics i Cent Ocells
* Bambú i Grues - Claredat Doble

## Notes

* ↑ 中国古代书画鑑定组: pàgina 8.
* ↑ Barnhart: pàgina 203.

## Referències

* Barnhart, R. M. et al. (1997). Three thousand years of Chinese painting. New Haven, Yale University Press. ISBN 0-300-07013-6
* Zhongguo gu dai shu hua jian ding zu (中国古代书画鑑定组). 2000. Zhongguo hui hua quan ji (中国绘画全集). Zhongguo mei shu fen lei quan ji. Beijing: Wen wu chu ban she. Volum 10.
# La Sella (Ulldemolins)

La Sella és una muntanya de 777 metres que es troba al municipi d'Ulldemolins, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gai Servili Gemin

Gai Servili Gemin (en llatí: Gaius Servilius C. f. P. n. Geminus) va ser un magistrat romà, fill del triumvir Gai Servili. Titus Livi l'anomena Gai Servili Gemin, però als Fasti Capitolini apareix només com C. Servilius C. F. P. N.
Se'l menciona l'any 212 aC, quan va ser enviat a Etrúria per comprar gra per les tropes de la guarnició romana de Tàrent, llavors assetjada per Hanníbal. Va aconseguir penetrar a la ciutat assetjada i entregar els subministraments. El 210 aC va ser escollit pontífex al lloc de Tit Otacili Cras. El 209 aC va ser edil plebeu; i el 208 aC edil curul. Mentre exercia aquest darrer càrrec va ser cridat a servir com a magister equitum del dictador Tit Manli Torquat.
El 206 aC va ser pretor i va obtenir Sicília com a província. El 203 aC era cònsol amb Gneu Servili Cepió. Va obtenir Etrúria com a província i d'allí va marxar a la Gàl·lia Cisalpina on casualment va alliberar al seu pare de la captivitat que durava ja 15 anys. Com que no podia ser tribú, ni edil plebeu mentre el pare (que ja havia estat assegut a cadira curul) era viu, es va presentar una rogatio per alliberar-lo de les conseqüències (ne C. Servilio fraudi esset) puix que no sabia que el pare era viu.
El 202 aC va ser nomenat dictador pel cònsol Marc Servili Pàlex Gemin per celebrar els comicis, i va ser la darrera persona que va exercir aquest càrrec fins a Sul·la.
El 201 aC era un dels decemvirs encarregats del repartiment de terres entre els veterans que havien lluitat a Àfrica amb Publi Corneli Escipió Africà Major.
El 183 aC va ser escollit pontífex màxim al lloc de Publi Licini Cras. Va morir l'any 180 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Servilius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 12 maig 2024].
# Antoni Rius i Miró

Antoni Rius i Miró (Reus, 15 de maig de 1890 - Madrid, 2 de juny 1973) fou un científic reusenc fill d'un comerciant tradicional de la ciutat. Acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

Es va llicenciar en Ciències per la Universitat de Barcelona i es va doctorar a la de Madrid el 1910 amb matrícula d'honor. El 1912 va guanyar la càtedra de química a l'Escola d'Indústries de Santander i en aquest temps va ampliar estudis, pensionat pel govern, a Lausana i Zúric, Suïssa. El 1919 viatjà a Alemanya. Va col·laborar amb Joan Abelló Pascual en la indústria farmacèutica. El 1922 impartia classes a l'Escola Industrial de Saragossa. El 1945 ingressà a la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals de Madrid i el 1960 a la Reial Acadèmia Nacional de Farmàcia. Fou president de la Reial Societat Espanyola de Física i Química de Madrid, vicepresident del Consell Superior d'Investigacions Científiques i vocal dels Patronats Alfonso el Sabio i Juan de la Cierva. i catedràtic de la Universitat Central de Madrid.
Va rebre la gran creu de l'Orde d'Alfons X el Savi i fou cavaller de l'Orde de l'Infant Dom Henrique de Portugal. La ciutat de Reus li ha dedicat un carrer. Era oncle de l'advocat i jurista Antoni Pedrol Rius.

## Referències

* ↑ Toca, Ángel «DOI:10.2436/20.2006.01.148ACTESD'HISTÒRIADELACIÈNCIAIDELATÈCNICANOVAÈPOCA/VOLUM3(1)/2010,p.79-91QUÍMICAENPROVINCIAS:ANTONIORIUSMIRÓENZARAGOZA(1922-1930)» (en castellà). NOVA ÈPOCA / VOLUM 3 (1), 2010, pàg. 79-91 [Consulta: 6 desembre 2016].
* 1 2 3 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 559-560.
* ↑ Segons Jesús Ynfante, a La prodigiosa aventura del Opus Dei. París: Ruedo Ibérico, 1970, al capítol dedicat al Consell Superior d'Investigacions Científiques, Antoni Rius i Miró, president del Patronato de Alfonso el Sabio, era un dels comisaris "clerical-autoritaris" que treballava per la depuració ideològica, política i religiosa pròpia de l'Opus en aquells anys.
* ↑ Biografia Arxivat 2016-06-04 a Wayback Machine. al web de la RAC
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 18. ISBN 9788497916929.

## Enllaços externs

* «Antoni Rius i Miró». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Toca, Ángel. «Química en provincias: Antonio Rius Miró en Zaragoza (1922-1930)» (en castellà). Actes d'Història de la Ciència i de la Tècnica. IEC, 2010. DOI: 10.2436/20.2006.01.148. [Consulta: 18 abril 2013].
* Colomina, Manuel «En Memoria de Don Antonio Rius Miró». ABC, 15-06-1973 [Consulta: 18 abril 2013].
# Trégarvan

Trégarvan (en bretó Tregarvan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 138 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 328 | 274 | 224 | 192 | 164 | 146 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Frédérick Morley-Pegge | |
| 2008- | Jean-Jacques Plourin | |
# Ielnítxnaia

Ielnítxnaia (en rus: Ельничная) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 292 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Ca l'Amorós 1

Ca l'Amorós 1 és una casa barroca de Porrera (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Senyorívola de planta quadrangular, bastida de maçoneria arrebossada i pintada, de planta baixa, pis i golfes i coberta per teulada a dos vessants. A la façana s'obre una porta a la planta baixa, dues balconades amb un i tres balcons respectivament al pis i quatre finestres a les golfes. Cal destacar la portalada, dovellada i amb impostes amb una balda de ferro forjat amb el nom de la casa i una excel·lent barana de ferro forjat al balcó principal. La façana conserva restes de pintures decoratives.

## Història

Bastida durant el període de creixement demogràfic i d'esplendor local. Ca l'Amorós conserva un aspecte distingit, malgrat la seva descuidada façana. Actualment serveix de segona residència.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Amorós 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Bianca (Leighton, 1881)

Bianca és una pintura a l'oli sobre tela pintada el 1881 per l'artista prerafaelita Frederic Leighton, comptant amb Dorothy Dene com a model. És la segona obra que va fer l'autor amb el mateix nom. La seva altra Bianca, la model també posava a tres quarts, però mirant cap a l'esquerra. L'obra pertany al Leighton House Museum des de 1945.
El títol Bianca no permet dissipar l'ambigüitat que envolta la identitat o personalitat del personatge. Mira innocentment en la direcció de l'espectador però els seus ulls no desvetllen la seva emoció, potser només una expressió d'acceptació com a objecte mut de la nostra observació. És possible que Leighton triés el títol en al·lusió a Bianca, la germana de Kate en La feréstega domada de Shakespeare. L'artista treballa la matèria per tal de projectar la seva interpretació particular de la bellesa femenina en un sentit més abstracte. En aquesta representació d'una noia amb cabell curt arrissat i ros, l'èmfasi se situa en els elements estètics de la seva figura: la delicada blancor de porcellana de la seva pell sense taques, el profund rubor de la seva petita boca, els intricats rínxols del seu cabell ros i els plecs exuberants del seu vestit de mussolina blanca, marcada per una cinta negra. Aconsegueix un efecte suavitzant del color com si hagués estat pintada a través d'un vel de gasa, que difon la llum i la transforma. El brodat de la tela d'or darrere seu s'indica amb una malla de pinzellades molt visibles.

## Referències

* 1 2 3 «Bianca 1881» (en anglès). Leighton House Museum, 2014. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ Davies, Lucy «Dorothy Dene: Lord Leighton's secret lover?» (en anglès). The Telegraph, 2014 [Consulta: 12 desembre 2015].
Viccionari
# La Vergenne

La Vergenne és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 107 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Vergenne era de 107 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 1 estava desocupat. 45 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 42 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 8 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Vergenne el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 8 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 77 persones, 52 eren actives i 25 eren inactives. De les 52 persones actives 47 estaven ocupades (27 homes i 20 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 25 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa immobiliària.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Vergenne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Vergenne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gai Servili Estructe Ahala (cònsol 478 aC)

Gai Servili Estructe Ahala I (Caius Servilius Structus Ahala) va ser cònsol de Roma l'any 478 aC i va morir mentre exercia el càrrec. Se l'esmenta als llibres dels Fasti.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 83.

## Vegeu també

* Família Ahala
# Ansars

«Ansars» té aquests significats:
* Ansars o ansar, medinencs que van ajudar a Mahoma
* Ansars, membres de la secta Ansariyya, partidaris de mahdí Muhàmmad Àhmad del Sudan
# BTK, assassí en sèrie

BTK, assassí en sèrie (títol original: The Hunt for the BTK Killer) és un telefilm estatunidenc dirigit per Stephen T. Kay, difós l'any 2005. Ha estat doblada al català.

## Argument

La història real de Dennis Rader, assassí en sèrie estatunidenc reconegut culpable d'una desena d'homicidis perpetrats entre 1974 i 1991. És un dels casos més terribles de la història del crim als EUA. El 1974, un assassí en sèrie va iniciar una matança a Kansas que es perllongaria durant 17 anys. L'assassí, que es fa dir BTK (Bind-Torture-Kill: lligar-torturar-matar), provoca a la policia deixant pistes i cartes. Quan els assassinats s'aturen, la investigació s'estanca, però el boig assassí segueix solt.

## Repartiment

* Joey Campbell: John
* Maury Chaykin: Robert Beattie
* Andrew Church: Kevin Bright
* Robert Forster: el detectiu Jason Magida
* Michael Fox: oficial Rodriguez
* Ross Fox: el detectiu Franklin
* Gregg Henry: Dennis Rader
* Steven Holmberg: Lewis Googin
* Kristin Langille: Kathryn Bright
* Michael Michele: el detectiu Baines
* McKenzi Scott: Karen O'Brien
* Janaya Stephens: la mare amb el seu nadó
* Jeremy Strong: oficial O'Leary
* Mike Turner: el detectiu Reece
* Cecil Wright: Jutge Gregory Waller
* Loretta Yu: Debbie

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge va tenir lloc a Halifax, al Canadà.

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules >BTK, assassí en sèrie». [Consulta: 23 desembre 2018].
* ↑ «The Hunt for the BTK Killer» (en anglès). The New York Times.
# Ieltsí (Kirjatx)

* Per a altres significats, vegeu «Ieltsí».
Ieltsí (en rus: Ельцы) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 589 habitants. Pertany al districte de Kirjatx.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Gran Premi de Losail

El Gran Premi de Losail va ser una cursa ciclista d'un sol dia que es disputava a Qatar. Només es disputà la primera edició de 2008 i va formar part de l'UCI Asia Tour, amb una categoria 1.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2008 | Abdelbasset Hannachi | Ahmed Mraihi | Serge Herz |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Cabrero

Cabrero és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).
Aquesta població té els seus orígens en l'edat mitjana, quan els cabrers baixaven des les muntanyes nevades amb els seus ramats per a protegir-se aquí de les gelades hivernals. Ha conservat l'arquitectura tradicional de la serra adaptant-se a l'abrupte del terreny. La seva edificació més destacable és l'església de sant Miquel, construïda en el segle xvii. El municipi està envoltat d'oliveres, castanyers i cirerers.

## Bibliografia

* Fulletó de la Junta d'Extremadura, Red Extremeña de Desarrollo Rural
# Beleko

Beleko és un personatge o criatura de la mitologia basca. En si mateix, és la personificació del corb.
Belea (el corb en basc) és un dels molts noms de la Mari. La gent de Zegama sovint veia Mari en forma de corb a la cova d'Aketegi.

## Llegenda

En una branca d'un arbre hi havia Beleko amb les seves cries. Van aparèixer Axarko i Otsoko.
En veure Beleko a l'arbre, l'Axarko se li va acostar.
- Hola Beleko! Llança'm un dels teus fills.
Però el corb no va fer caure cap dels seus fills.
- Llença-me'n un; en cas contrari, sacsejant l'arbre, els faré caure tots.
Per evitar que [la guineu] tombés tothom, [el corb] va tirar a terra un dels seus fills.
Però Axarko, un cop es va menjar aquest corb, en volia un altre.
Beleko no li va fer cas, però finalment, tement que sacsegés l'arbre, li va llançar un darrere l'altre.
Quan l'Axarko se'ls va haver menjat tots, va marxar amb l'Otsoko; i van trobar un home al camí parlant amb un altre home, i aquell home portava formatge en una cistella.
L'Axarko, veient que els formatges s'acostaven sigil·losament, els va robar.
Llavors li va dir al llop:
- T'agrada el formatge?
- Sí, Axarko, m'agrada molt.
- Llavors acosta't a aquest home, i treu-los de la cistella.
L'Otsoko va anar a robar formatge; però quan s'anava acostar, l'home el va veure i, adonant-se que no hi havia més formatges a la cistella, Otsoko va ser colpejat amb pals.

## Referències

* ↑ Webster, Wentworth. Légendes basques : recueillies principalement dans la province du Labourd , Anglet, Aubéron, 2005 (1a ed. 1879), 328 p. ISBN 28-44980-80-5
* ↑ El cuento en Euskal Herria. 1970-2000 (1977 version), Literatura Oral II, sur Auñamendi Eusko Entziklopedia

## Bibliografia

* Claude Labat, Libre parcours dans la mythologie basque : avant qu'elle ne soit enfermée dans un parc d'attractions, Bayonne; Donostia, Lauburu ; Elkar, 2012, 345 p. (ISBN 9788415337485 et 8415337485, OCLC 795445010)
* José Miguel Barandiaran et traduit et annoté par Michel Duvert, Dictionnaire illustré de mythologie basque [« Diccionario Ilustrado de Mitología Vasca y algunas de sus fuentes »], Donostia, Baiona, Elkarlanean, 1993, 372 p. [détail des éditions] (ISBN 2903421358 et 9782903421359, OCLC 416178549)
* Jean-François Cerquand, Légendes et récits populaires du Pays Basque : Recueillis dans les provinces de Soule et de Basse-Navarre, Bordeaux, Aubéron, 2006 (1re éd. 1876), 338 p. [détail de l’édition] (ISBN 2844980937 et 9782844980939, OCLC 68706678, lire en ligne)

## Vegeu també

* Otsoko
* Axarko
# La Verge i el Nen amb santa Maria Magdalena i sant Joan Baptista

La Verge i el Nen amb santa Maria Magdalena i sant Joan Baptista és un quadre pintat per Andrea Mantegna cap al 1490-1505 i que actualment està exposat al National Gallery de Londres.
No se sap per a quina església es va realitzar aquest retaule. S'ha trobat documentació de la seva presència per primera vegada a Milà. Va ser adquirit per la National Gallery el 1855.
Màntua era un focus humanista molt important de la Itàlia septentrional, tant per la labor que es duia a terme a la seva universitat com per al classicisme imperant a la cort dels Gonzaga. Aquest ambient va influir en gran manera en l'obra de Mantegna, tal com podem veure en aquesta tela on les figures adquireixen una monumentalitat evident i la perspectiva -marcada pel tron de la Verge- centra la composició.

## Descripció

Representa la Verge Maria, amb el Nen Jesús, al centre de la composició, establerta en un tron d'intens color vermell. A l'esquerra hi ha sant Joan Baptista, vestit com un ermità, sostenint el seu bastó en forma de creu entorn del qual hi ha una filactèria enrotllada. D'una banda es llegeixen fragments: (ec)/ce agnv(s dei) (ec)ce q(ui tollit pec)cata m(un)di; és una frase bastant coneguda: Contempleu l'Anyell de Déu que treu el pecat del món. Per darrere apareix Andreas Mantinia C.P.F., que és la firma de l'autor (Andrea Mantenga) i l'última lletra, F., es refereix a fecit (va fer això). Hi ha el dubte de què significaven les altres dues lletres, C.P.; s'ha apuntat que pot significar Comes Palatinum, un títol de cavaller que Andrea Mantenga havia rebut el 1469; o bé pot voler dir Ciutadà de Pàdua.
A la dreta hi ha Maria Magdalena, representada amb una llarga cabellera deixada anar, símbol de la seva vida anterior pecaminosa; sosté a la seva mà un flascó d'ungüents.

## Referències

* Pàgina de l'obra al National Gallery. Arxivat 2007-03-07 a Wayback Machine.