OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dappula III

Dappula III fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 827 al 843. Fou el germà i successor d'Aggabodhi VIII i fill de Mahinda II.
No feia gaire que havia pujat al tron quan dos dels seus nebots (fills d'una germana) que havien estat desterrats a Ruhunu en un regnat anterior, es van presentar a la cort de Dappula III i van demanar ajut contra el seu pare Mahinda, un cap destacat de Ruhunu. El rei va decidir ajudar-lo i va posar l'exèrcit a la seva disposició. Amb aquests soldats els dos joves van avançar cap al sud i van trobar a les forces del seu pare un repte massa important, fugint del camp de batalla i deixant les forces reials a càrrec d'un capità a mercè de les forces del seu pare. Els dos joves van tornar a la cort de Dappula III on van viure fins que van tenir notícies de la mort del seu pare Mahinda en una batalla quan estava sufocant una revolta a la província. Llavors el rei li va donar al gran dels dos joves, Kittaggabodhi, la seva filla en matrimoni i el va enviar a Ruhunu amb un nou exèrcit ben equipat que va establir el domini de Kittaggabodhi sobre la província com a successor del seu pare; la seva administració fou encertada i popular.
La resta del regnat de Dappula fou dedicat principalment a la religió. Va restaurar alguns edificis religiosos, va convertir la roca de Vahadipa en un vihara que va anomenar Lavarama, va aportar una imatge al vihara de Jetavanaraya i va celebrar un festival amb gran esplendor. Va fer regals iguals als seu pes pels pobres; va reparar antics edificis i va mantenir els costums dels antics reis.
Durant el regnat, Vajira, un dels generals del rei, va construir el temple de Kacchavala per a la fraternitat de Pansukulika i va cobrir el temple del Thuparama amb or i també va fixar les portes amb or.
El rei Dappula III va morir en el setzè any de regnat i el va succeir el seu fill Aggabodhi IX.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Dapitan

Dapitan (cebuà: Dakbayan sa Dapitan), oficialment la Ciutat de Dapitan, és una ciutat de la província de Zamboanga del Norte de les Filipines. El 2015 tenia 82.418 habitants.
# The Whispering Chorus

The Whispering Chorus és una pel·lícula muda de la Famous Players-Lasky dirigida per Cecil B. DeMille i protagonitzada per Raymond Hatton, Kathlyn Williams i Edythe Chapman. Basada en el relat homònim de Perley Poore Sheehan, adaptada per Jeanie MacPherson, la pel·lícula es va estrenar el 25 de març de 1918. El títol es refereix al conjunt de rostres fantasmals que xiuxiuen al protagonista talment com veus de la consciència.

## Argument

John Tremble, un caixer empobrit en una empresa de contractació, escolta unes veus en la seva ment i sucumbeix a la temptació de malversar 1.000 dòlars de l'empresa. Aviat, però, té lloc una investigació estatal sobre els fons de l'empresa que amenaça de revelar el frau. Atemorit, John deixa la seva dona i la seva mare i s'amaga a una illa prop del passeig marítim de la ciutat. Un dia, mentre està pescant, troba un cadàver i tornant a escoltar aquelles veus decideix intercanviar la seva roba, mutilar el cap del cadàver i deixar-lo a la deriva per suggerir que ell mateix ha estat assassinat. La troballa del cos s'informa a la seva família i Tremble comença una nova vida amb el fals nom d'Edgar Smith. John vaga sense rumb pel món i a Hong Kong es torna addicte a l'opi. Mentrestant, la seva dona Jane, creient que és mort, es casa amb George Coggeswell, que esdevé el governador de l'estat. John torna a casa per visitar la seva mare moribunda, que mor de la sorpresa. La policia acaba detenint-lo i és portat a judici com a sospitós del seu propi assassinat. Mentrestant, Jane Tremble, la seva antiga esposa, s'ha casat amb el governador de l'estat i no el reconeix quan el veu al tribunal. Després del judici és declarat culpable del seu propi assassinat. Després d’escoltar les veus de la consciència de nou, decideix afrontar la mort a la cadira elèctrica per tal de preservar la felicitat de la seva antiga esposa

## Repartiment

* Raymond Hatton (John Tremble)
* Kathlyn Williams (Jane Tremble)
* Edythe Chapman (mare de John)
* Elliott Dexter (George Coggeswell)
* Noah Beery Sr (estibador)
* Guy Oliver (cap McFarland)
* John Burton (Charles Barden)
* Tully Marshall (F.P. Clumley)
* William H. Brown (Stauberry)
* James Neill (Channing)
* Gustav von Seyffertitz (rostre burleta)
* Walter Lynch (rostre dolent)
* Edna Mae Cooper (rostre bondadós)
* Julia Faye (noia a Shanghai Dive)
* Jack Mulhall (capellà)
* Charles Stanton Ogle (jutge)

## Referències

* ↑ Birchard, Robert. Cecil B. DeMille's Hollywood (en anglès). University Press of Kentucky, 2004-06-29, p. 118. ISBN 978-0-8131-2324-0.
* ↑ Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film (en anglès). Walter de Gruyter, 2011-09-08, p. 1015. ISBN 978-3-11-095194-3.
* ↑ Soister, John T.; Nicolella, Henry; Joyce, Steve. American Silent Horror, Science Fiction and Fantasy Feature Films, 1913-1929 (en anglès). McFarland, 2014-01-10, p. 775. ISBN 978-0-7864-8790-5.

## Enllaços externs

* The Wispering Chorus al catàleg de l'American Film Institute
* Pel·lícula completa a YouTube
# Forma (art)

La forma en l'art és la manera o conjunt d'elements formals en la que s'expressa un contingut, des del tipus d'art (art audiovisual, art escènica, literatura, etc.) que s'empra en la producció d'una obra d'art fins a la manera en què aquesta s'utilitza, més enllà del to i de l'estil. La forma fa referència a la formalització d'un contingut, o fons, i d'un significat precís. En les arts plàstiques pot fer referència a la forma geomètrica, que junt amb el color n'és un dels conceptes fonamentals.

## Arts escèniques

Una forma a les arts escèniques pren sentit al projecte escènic global, quan està associada a un contingut que es vol transmetre i es decideix com es vol transmetre en tots els sentits i elements individuals i de conjunt global, de l'espectacle. Inclou de manera concreta tota la part física i la posada en escena, amb elements com l'escenografia, el joc escènic i l'expressió corporal (de cos i de veu) dels intèrprets. La forma des del punt de vista abstracte inclou la dramatúrgia, l'estructura i la composició de la ficció, la segmentació espaitemporal de l'acció (nombre d'actes i escenes, unitat aristotèlica o no, etc.) i elements del discurs, com les paraules, la mètrica, la retòrica o els ritmes. Així, la forma pot ser fragmentada, discontínua, assumida pel joc del narrador, etc.
La forma és única per a cada espectacle i és més precisa que el gènere i l'estil. Per exemple, el teatre èpic de Berthold Brecht no és una forma per si mateix, que dona lloc a una infinitat d'opcions, sinó que per a ser-ho cal descriure detalladament de quina manera aquest s'articula en un contingut precís, fins a concretar-la en una d'única. A l'exemple, dues opcions més detallades podrien ser "forma èpica brechtiana per a trencar la identificació i la il·lusió de un desenvolupament orgànic de la faula" o "forma èpica brechtiana del relat clàssic insert com a relat objectiu en tercera persona dins un teixit dramàtic i utilitzat per raons de verosimilitud", havent-hi moltes d'altres.

## Vegeu també

* Forma pura en el teatre (Stanislaw Ignacy Witkiewicz)

## Bibliografia

* Pavis, Patrice: Diccionario del teatro. Dramaturgia, estética, semiología. Edicions Paidos, 1990. (castellà)

## Enllaços externs

* La forma en el teatro (castellà)
Viccionari
# Forks Over Knives

Forks Over Knives —literalment en català «forquilles en comptes de ganivets»— és un documental sobre alimentació, salut, medicaments i veganisme, dirigit i guionat per Lee Fulkerson i produït per Monica Beach Media el 2011. Forks Over Knives parteix d'una recerca que realitza Lee Fulkerson, seguint de prop les trajectòries personals de dos investigadors pioners, els doctors Colin Campbell i Caldwell Esselstyn. Aquests dos professionals formats en universitats diferents, un a la Universitat Estatal de Pennsilvània i l'altre a la Universitat Yale, respectivament, sense conèixer-se, comparteixen similars idees sobre l'alimentació.
També es presenten opinions sobre l'alimentació i els hàbits alimentaris, a través de reflexions de diferents pacients, experts i metges. La pel·lícula descriu la importància i relació del menjar en la nostra vida, quotidianitat i tradicions. Ens presenta com la dieta dels Estats Units ha canviat en les últimes dècades, augmentant el consum de carn, sucre i làctics; a més de com es defineix per a aquest país què és bo, o convenient, en l'alimentació tant de les famílies com dels militars o els nens a les escoles: dos de cada tres nord-americans pateixen de sobrepès.
Pel seu director hi ha una constant relació entre l'alimentació i la posterior necessitat de medicaments. Emmarca els beneficis d'una dieta vegetariana, i ens mostra l'opinió d'experts sobre els beneficis de menjar una dieta basada en aliments d'origen vegetal i la relació que hi ha entre el que mengem amb les diferents malalties com a diabetis, càncer i infarts. Participen en el documental Joey Aucoin, Neal Barnard, Gene Baur, Sant'Dera Brantley Nation, Junshi Chen, Mac Danzig, Connie Diekman, Caldwell Esselstyn, Rip Esselstyn, Ruth Heidrich, Matt Lederman, Alona Pulde, John Mc Dougail, Pam Popper.
Recorre estudis alimentaris i de salut de llocs com Filipines, Kenya, Noruega, Japó, Hawaii. El documental va ser filmat al Canadà, Xina i als Estats Units.

## Referències

* ↑ Ladyverd. «¿Qué pasa con la salud en EEUU?», 11-04-2011. Arxivat de l'original el 2011-08-18.
* ↑ Tenedores Sobre Cuchillos. «Página Oficial» (en anglès), 2011. [Consulta: 2012].
* ↑ Elecogourmet. «Documental: Tenedores versus cuchillos», 10-12-2010.
# Teulada (Sardenya)

Teulada és un municipi italià, situat a la regió de Sardenya i a la província de Sardenya del Sud. L'any 2001 tenia 3.988 habitants. Es troba a la regió de Sulcis-Iglesiente. Limita amb els municipis de Domus de Maria, Masainas, Piscinas, Pula (CA), Sant'Anna Arresi, Santadi i Giba (CI).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Giovanni Albai | Llista cívica |
# Teulada

«Teulada» té aquests significats:
* Teulada (Marina Alta), una població del País Valencià situada a la comarca del Marina Alta, província d'Alacant.
* Teulada (Sardenya), un municipi italià, situat a la regió de Sardenya i a la província de Càller.
* Teulada (construcció), element constructiu que protegeix els edificis a la part superior. També se li pot dir teulada a la paret que la subjecta.
Viccionari
# Teuleria de Cal Muset, Cal Jaume i Cal Soteras

La Teuleria de Cal Muset, Cal Jaume i Cal Soteras és una obra de Castellolí (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Teuleria situada al marge dret del GR venint de Cal Muset en direcció a Can Soteres.
L'estat de conservació és prou bo tot h estar amagat en la vegetació i clarament en desús. Es conserva l'estructura de l'edificació de planta lleugerament rectangular, on s'hi observa la cambra amb la pertinent graella sobre la qual es dipositaven les teules per a la seva cocció. També es perfectament visible l'entrada per on s'introduïa la llenya des d'on s'observen les voltes de la graella.
Resten en peus les parets 4 parets que feien un gruix aproximat d'entre 80 i 100 cm. la qual cosa permetia conservar les altes temperatures de l'interior de la cambra per així garantir una bona cocció.
La teuleria està construïda amb maons d'argila en tot l'interior de la cambra, així com les voltes de la graella. L'exterior està rebestit amb pedra seca tant en les parets com en la façana principal on es visible el dibuix dels arcs d'accés a la cambra construïts amb maons.

## Referències

* 1 2 3 4 «Teuleria de Cal Muset, Cal Jaume i Cal Soteras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Telèfon d'emergències

Els números de telèfon d'emergències són nombres curts, fàcils d'aprendre, que comuniquen amb serveis d'assistència immediata que generalment treballen mitjançant entitats estatals. La tendència és unificar totes les urgències en un mateix número.2019
La Unió Europea establí amb una directiva que el nombre 112 fora el coordinador de totes les emergències dins del seu territori.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 574. ISBN 84-930048-0-4.

## Enllaços externs

* 112 – The European emergency number
# Demosthenes Amos Chilingutila

Demosthenes Amos Chilingutila (Kamundongo, Bié, 30 de novembre de 1947) és un general i polític angolès. De jove va estudiar electricitat a Luanda. Durant la Guerra Civil angolesa va servir com a cap d'estat major de les Forces Armades d'Alliberament d'Angola, braç militar d'UNITA, des de 1979 fins a gener de 1985, i novament des d'octubre de 1986, on fou conegut com "O Diabo".
Jonas Savimbi, líder d'UNITA, va deposar Chilingutila per a les errades militars d'UNITA com a cap d'operacions en 1985. Alberto Joaquim Vinama va succeir a Chilingutila fins a la seva mort en un accident automobilístic l'octubre de 1986. Chilingutila va recuperar el seu càrrec. Després dels Acords de Bicesse de 1992 es va integrar en les Forces Armades Angoleses i el 1996 fou nomenat viceministre de defensa nacional, càrrec que va ocupar fins 2008.

## Referències

* 1 2 Kukkuk, Leon. Letters to Gabriella, 2005, p. 160.
* ↑ Peter Polack The Last Hot Battle of the Cold War: South Africa vs. Cuba in the Angolan War, p.203
* ↑ Luis Bras Bernardino PARTICIPACIÓN DE PORTUGAL EN LA CREACIÓN DE LAS FUERZAS ARMADAS ANGOLEÑAS TRAS EL ACUERDO DE BICESSE.EL PAPEL DE LA COMISIÓN CONJUNTA POLÍTICO-MILITAR
# Demostració

Una demostració és un argument rigorós que parteix d'unes premisses que es consideren proposicions acceptades, i tot usant regles correctes d'inferència, arriba a una conclusió. La demostració és, per tant, una justificació acceptable de la conclusió, perquè mostra de quina manera se segueix de les premisses. Tradicionalment la disciplina que s'ha encarregat de l'estudi de les demostracions ha estat la Lògica amb diversos nivells d'abstracció formal.
Les demostracions es troben en tots els àmbits del raonament humà, tant en les converses quotidianes com en totes les disciplines del saber. Tanmateix, hi ha una ciència en què la demostració n'és una part absolutament central: la Matemàtica. No és estrany, doncs, que una branca de la Lògica s'hagi especialitzat a estudiar el tipus de raonament que és específic de les demostracions matemàtiques: la Lògica matemàtica, que és una evolució de la Lògica simbòlica. Aquesta subdisciplina de la Lògica no només rep l'adjectiu "matemàtica" pel fet de dedicar-se al raonament propi d'aquesta ciència, sinó perquè és al seu torn una disciplina purament matemàtica per la metodologia i els objectes que usa. Per aquest motiu, també se l'ha anomenat "metamatemàtica", puix que és una matemàtica que estudia la matemàtica. Actualment, després de gairebé un segle i mig de desenvolupament la Lògica matemàtica s'ha especialitzat en una sèrie de subcamps, dels quals la teoria de la demostració és aquell que més específicament es dedica a l'estudi de les demostracions.

## Vegeu també

* Demostració matemàtica

## Referències

* ↑ «Demostració». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Demoscene

La demoscene és una subcultura informàtica que va arribar al seu auge en l'era dels microprocessadors de 16 bits (l'Atari ST i l'Amiga), encara que les demos ja havien aparegut en ordinadors de 8 bits com el Commodore 64 i el ZX Spectrum.
Les demos van començar sent una firma dels pirates informàtics de programari. El cracker o equip de crackers es donaven crèdit modificant els programes perquè, quan un programa crackejat s'iniciara, es vera una presentació gràfica impressionant, també anomenada intro. Açò es va veure per primera vegada en els ordinadors Apple II a finals dels 1970 i principis dels 1980. Més avant, estes intros van evolucionar cap a una cultura independent dels grups de cracking. Irònicament, molts dels jóvens talents que van créixer programant demos, i d'eixa forma adquirint experiència en programació de gràfics amb l'ordinador, després van acabar treballant per a la indústria dels videojocs, els productes de la qual havien violat anteriorment.
L'objectiu principal d'una demo és demostrar que s'és millor programador, i es tenen millors habilitats gràfiques i musicals respecte a altres demogroups.

## Enllaços externs

* Escena.org Arxivat 2017-05-22 a Wayback Machine. - Portal de la demoscene espanyola.
* BCNParty - Party de demoscene a Barcelona.
* Euskal Encounter - Party al País Basc.
* IFParty Arxivat 2018-11-11 a Wayback Machine. - Party de demoscene a València.
# Font de Caps

Font de Caps és una obra de Talarn (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És a 588,5 msnm, a l'extrem nord-oest de la vila.
A l'entorn de la font, límit actual de la vila, s'ha construït una zona d'esbarjo i parc públic molt concorregut pels habitants de Talarn. Es tracta d'una font de força interès artístic i històric, atès que és una de les fonts bastides a la primera meitat del segle xix, que recorda d'altres fonts antigues del Pallars: la Pobla de Segur, Salàs de Pallars (fonts de Capdevila i de Soldevila, Isona, etc.
Cos central amb sis aixetes i pica, cobert a quatre vessants amb llosetes i rematat per una bola de pedra. Lateralment, protegits pel mur de l'espona, hi ha dos llargs abeuradors.

## Història

Al 1770 es canalitza l'aigua fins a la font de Caps, i 22 anys més tard es finalitza la construcció.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 «Font de Caps». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Cubieboard

Cubieboard és una família d'ordinadors monoplaca o SBC (acrònim en anglès de Single-Board Computer) de baix cost i de la mida d'una targeta de crèdit desenvolupat a Zhuhai, Guangdong, la Xina. La primera partida de producció va sortir el setembre del 2012.

## Sistemes operatius disponibles

| Sistema operatiu | Versió |
| Android | 4 |
| Ubuntu | 12.04 |
| Fedora | 19 |
| Arch Linux | |
| Debian | |
| OpenBSD | |

## Característiques tècniques

| | Cubieboard1 | Cubieboard2 | Cubieboard3 Cubietruck | Cubieboard 4 | Cubieboard 5 Cubietruck Plus |
| CPU | AllWinner A10 Cortex-A8 @ 1 GHz CPU | AllWinner A20 | Allwinner A20 ARM Cortex-A7 @ 1 GHz dual-core | Allwinner A80 4x Cortex-A15 and 4x Cortex-A7 | Allwinner A80 ARM Cortex-A7 @ 2 GHz octa-core |
| GPU | Mali-400 MP | Mali-400 MP2 | Mali-400 MP2 | PowerVR G6230 (Rogue) | PowerVR SGX544 @ 700 MHz |
| Memòria SRAM | 1GiB DDR3 | 1GiB DDR3 | 2 GiB DDR3 @ 480 MHz | 2 GiB DDR3 @ 480 MHz | 2 GiB DDR3 |
| Memòria Flash | 4 GB NAND (interna) microSD SATA | 4 GB NAND (interna) microSD SATA | 8 GB NAND (interna) microSD SATA 2.0 | 8 GB NAND (interna) microSD SATA 2.0 | 8 GB NAND (interna) microSD SATA 2.0 |
| Xarxes | Ethernet 10/100 | Ethernet 10/100 | Ethernet 10/100/1000 Wi-Fi Bluetooty | Ethernet 10/100/1000 Wi-Fi Bluetooty | Ethernet 10/100 Wi-Fi (dual-radio 2.4, 5 GHz) Bluetooth |
| Vídeo | HDMI | HDMI | HDMI | HDMI | HDMI 1.4, DisplayPort |
| USB | 2x USB Host, 1x USB OTG | 2x USB Host, 1x USB OTG | 2x USB Host, 1x USB OTG | 2x USB Host, 1x USB OTG 3.0 | 2x USB Host, 1x USB OTG |
| GPIO | 96 pins amb  I²C, SPI, LVDS | 96 pins amb  I²C, SPI, LVDS | 54 pins amb I²C, SPI | 54 pins amb I²C, SPI | 70 pins amb I²C, SPI |

## Referències

* ↑ «Cubietech Cubieboard - linux-sunxi.org» (en anglès). http://linux-sunxi.org. Arxivat de l'original el 2017-10-02. [Consulta: 26 octubre 2017].
* ↑ «Amazon.com: Cubieboard4 CC-A80 High-Performance Mini PC Development Board Cubieboard A80: Computers & Accessories» (en anglès). https://www.amazon.com.+[Consulta: 26 octubre 2017].
* ↑ «CubieBoard - Debian Wiki» (en anglès). https://wiki.debian.org.+[Consulta: 26 octubre 2017].

## Vegeu també

* Sistemes similars: Raspberry Pi, ODROID, OLinuXino, Banana Pi, Orange Pi
* Llista d'ordinadors monoplaca
# Cubillas de los Oteros

Cubillas de los Oteros és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Esla-Campos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 265 | 232 | 211 | 192 |
# Francisco Javier Aguilera Blanco

Francisco Javier Aguilera Blanco, més conegut com a Luna, és un futbolista andalús, nascut el 23 de setembre de 1971 a Jerez de la Frontera. Ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria

La carrera de Luna es va iniciar a diversos equips inferiors andalusos, com el Puerto Real CF, el San Fernando i el Marmol Macael, fins que a l'estiu de 1995 fitxa per l'Almeria, on un gran inici de lliga fan que l'Albacete Balompié es fixe en ell i l'hi incorpore al mercat d'hivern. Luna debuta a la Primera Divisió al desembre de 1995 i juga fins a 25 partits eixe any i marcant 10 gols, que no van fer servir perquè els manxecs aguantaren la categoria.
Començla temporada 96/97 amb l'Albacete a Segona, i de nou al mercat d'hivern retorna a Primera, ara a l'Sporting de Gijón, on juga 23 partits i marca 4 gols. A la temporada següent, en la qual els asturians seran cuers, Luna tot just apareix en 12 ocasions, tot i així, marca tres gols.
El 1998 fitxa per l'Hèrcules d'Alacant on juga 27 partits i marca sis gols i al següent any retorna a l'Sporting, on no gaudeix de massa minuts. L'any 2000 comença la seua trajectòria internacional, que el duria per Mèxic (C.F. Monterrey) i per Escòcia (Dundee i Hibernian).
Retorna a la competició espanyola el 2002, de nou a l'Almeria. Al club andalús milita quatre anys en els quals té una rellevant aportació al seu equip. El 2006 passaria a l'Écija Balompié, de Segona B, club en el qual milita actualment.

## Referències

* ↑ Fitxatge pel Club Monterrey - Terra.com.mx Arxivat 2012-10-28 a Wayback Machine.(castellà)

## Enllaços externs

* Trajectòria del jugador - misegundab.com (castellà)
* Trajectòria del jugador - playerhistory.com (anglès)
# The Divine Woman

The Divine Woman és una pel·lícula muda estatunidenca de Victor Sjöström estrenada el 1928.

## Argument

Mentre que resisteix les escomeses d'un antic amant de la seva mare, Marianne, una jove anglesa pobre, el colpeja i fuig pensant que l'ha matat. Es compromet llavors amb un soldat, Lucien, que s'ha d'incorporar al seu regiment; però decideix quedar-se amb ella. Torna finalment al seu regiment i confia Marianne a una valenta bugadera.
Però Marianne coneix el món del teatre i Henry Legrand que en fa una estrella i esdevé el seu amant. Lucien deserta per amor i es reuneix amb la jove; comprèn llavors que és l'amant de Legrand i ja no li pertany. Per tal de no arruïnar la carrera d'actriu de Marianne, Lucien s'acomiada. Però Marianne mai no ha deixat d'estimar Lucien i acaba abandonant el teatre, busca posar fi als seus dies però Lucien la troba i marxen junts cap a una nova vida.

## Repartiment

* Greta Garbo: Marianne
* Lars Hanson: Lucien
* Polly Moran: Madame Pigonier
* Lowell Sherman: Henry Legrand
* Dorothy Cumming : Mme Zizi Rouck
* Johnny Mack Brown: Jean Lery
* Cesare Gravina: Gigi
* Paulette Duval: Paulette

## Al voltant de la pel·lícula

La pel·lícula The Divine Woman és una vaga adaptació de la vida de Sarah Bernhardt, morta cinc anys abans. De fet, el guió, escrit a mida per la Garbo, és una síntesi de la vida de Sarah Bernhardt i de la mateixa vida de Garbo. Aquesta pel·lícula li valdrà a Garbo el sobrenom de "La Divina", agafant així a l'actriu francesa el sobrenom que havia portat.
Aquesta pel·lícula es va creure durant molt de temps perduda i diferents informacions n'estan disponibles. Per exemple que una sola bobina està encara disponible a l'arxiu de la MGM. D'altra banda, ha estat recentment anunciat que aproximadament un 80% de la pel·lícula ha estat trobada en un arxiu rus, un material en fase de restauració. Una bobina ha estat difosa a Turner Classic Movies, 9 minuts només amb subtítols en rus.
Es tracta de la 12a pel·lícula de Greta Garbo que tenia llavors 23 anys, la 5a de la seva carrera a Hollywood.

## Referències

* ↑ «The Divine Woman». The New York Times.