OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cheirolophus webbianus

Cheirolophus webbianus és una espècie de planta de la família de les Asteràcies, endèmica de l'illa de Tenerife (Costa Nord i Nord-oest des del Valle de la Orotava fins a Buenavista). És un arbust perenne petit de fins a un metre d'alçada, que creix entre els 100 i 400 m d'altitud de manera molt esporàdica. És molt semblant a Cheirolophus tagananensis però es caracteritza per ser una mica més ramificada que aquesta, amb les fulles oblanceolades i amb bràctees involucrals amb apèndixs lacerats, molt curts. Fa inflorescències amb poques flors, essent aquestes de color crema.

## Referències

* ↑ «Cheirolophus webbianus» a EOL. Data consulta: 12 de maig de 2014.
* ↑ Bramwell, David; Bramwell, Zoë. «Flora». A: Flores Silvestres de la Islas Canarias (en castellà). 4a ed.. Madrid: Editorial Rueda SL, 2001, p. 361. ISBN 8472071286.
# Upsherin

Upsherin (en ídix: אפשערן, Upsherin) (en hebreu: חַלַקָה, en escriptura no vocalitzada הלקה Halaqà) és una cerimònia d'origen cabalístic que consisteix a tallar els cabells d'un nen jueu per primera vegada als 3 anys. El tercer aniversari, és una etapa important en la vida d'un nen jueu, ja que aleshores pot començar a aprendre la Torà, i a portar la quipà i les tsitsit.

## Costums

Els jueus hassídics comunament porten a terme la cerimònia de l’upsherin, en complir el nen 3 anys. A vegades el cabell que és tallat, és pesat i es dona la quantitat equivalent del seu pes en or o en plata com a caritat. Altres costums són que cada persona que atén a la cerimònia talla un floc de cabells al nen, i li dona una moneda per caritat. De vegades el nen canta una cançó en hebreu, basada en el verset bíblic Torà tzivà lanu Moixè (« Moisès ens ha prescrit la Torà, com a herència de la comunitat de Jacob»)

## Origen

A la Bíblia, la vida humana és comparada de vegades amb el creixement dels arbres, segons la Torà, està prohibit menjar la fruita d'un arbre durant els seus tres primers anys de vida, per això s'acostuma a no tallar el cabell d'un nen, fins que té 3 anys de vida, comparant-lo simbòlicament amb un arbre, amb l'esperança que igual que un arbre, que creix alt i fort i dona fruits, el nen creixi en saviesa i bones accions, i si יהוה vol, tingui una familia.
A Israel, és comú que el upsherin es dugui a terme durant la festa de Lag ba-Ómer a Merom, un poblat de Galilea, a l'aniversari de la mort del Rabí Ximon bar Yohaï, autor del llibre cabalistic el Zohar, és possible que l'origen del costum es remunti al segle xvi.

## Referències

* ↑ Aishlatino.com
* ↑ biblegateway.com Deuteronomi
* ↑ bibliaparalela.com Deuteronomi
* ↑ biblegateway.com Llibre d'Isaïes
* ↑ biblegateway.com Llibre de Jeremies
* ↑ biblegateway.com Levític
* ↑ «judaism.about.com». Arxivat de l'original el 2005-09-21. [Consulta: 10 setembre 2013].

## Enllaços externs

* es.chabad.org Arxivat 2013-08-19 a Wayback Machine. (castellà)
* Aishlatino.com (castellà)
# Elops smithi

Elops smithi és una espècie de peix pertanyent a la família dels elòpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 44 cm de llargària màxima.
* 24-27 radis tous a l'aleta dorsal i 16-19 a l'anal.
* 73-80 vèrtebres.

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina i salabrosa, pelàgic-nerític i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: les Bahames, Costa Rica, Guaiana, Hondures, Panamà, Trinitat i Tobago i els Estats Units.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus C., 1766. Systema naturae sive regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Laurentii Salvii, Holmiae. 12th ed. Systema Nat. ed. 12 v. 1 (pt 1). 1-532.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ McBride, R. S., Rocha, C. R., Ruiz-Carus, R. & Bowen, B. W., 2010. A new species of ladyfish, of the genus Elops (Elopiformes: Elopidae), from the western Atlantic Ocean. Zootaxa, 2346: 29–41.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ McBride, R. S., Rocha, C. R., Ruiz-Carus, R. & Bowen, B. W., 2010.
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Serrat del Llogari

El Serrat del Llogari és una serra i muntanya del terme municipal de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès.
Està situat al nord-est de la masia del Bosc, a ponent del Sot de l'Abellar, a llevant del lloc on hi hagué el Mas Pujol. És al sud-oest de la capella de Sant Pere Màrtir.
Per la peculiar forma del seu cim, format per camps de conreu disposats en espiral, rep el nom popular de l'Ensaïmada.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Reacció de l'haloform

La reacció de l'haloform és una reacció de formació d'haloform (cloroform, bromoform o iodoform) a partir d'una halogenació exhaustiva d'una cetona metílica en presència d'una base.

## Referències

* ↑ Chakrabartty, in Trahanovsky, Oxidation in Organic Chemistry, pp 343-370, Academic Press, New York, 1978
# Fakhr-ad-Din ar-Razí

* Per a altres significats, vegeu «Ar-Razí (desambiguació)».
Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad Fakhr-ad-Din ibn Úmar ibn al-Hussayn at-Taymí al-Bakrí at-Tabaristaní ar-Razí (àrab: أبو عبد الله محمد بن عمر بن الحسین فخر الدین الرازي, Abū ʿAbd Allāh Muḥammad b. ʿUmar b. al-Ḥusayn Faẖr ad-Dīn ar-Rāzī), més conegut com a Fakhr-ad-Din ar-Razí (Rayy, 1149 - Herat, 1209), va ser un teòleg, filòsof i científic persa que va viure a Herat. Als seus viatges ensenyava teologia i filosofia, basada en comentaris d'Avicenna i l'Alcorà. La seva principal preocupació era la metafísica, per fonamentar la creença islàmica en quelcom indubtable.

## Bibliografia

* Anawati, G.C., “Fak̲h̲r al-Dīn al-Rāzī”, a: Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Consultada en línia el 19 de juny del 2016 <http://dx.doi.org/10.1163/1573-3912_islam_COM_0206>
* John Cooper, "al-Razi, Fakhr al-Din (1149-1209)" a www.muslimphilosophy.com
# Quercus merrillii

Quercus merrillii és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus merrillii és un arbust perennifoli que pot arribar a fer fins a 2 metres d'altura. Les branquetes són de color marró fosc. Les fulles són estretes en forma d'oval, entre 2 a 4 cm de llarg per 1 a 2 cm d'amplada, arrodonides als dos extrems o atenuant a la base, cuirassi però prim, complet o remotament crenat sencer o remot a l'apical 1/3; de color verd brillant per sobre i blanquinoses per sota, amb 6 a 8 parells de venes secundàries, aixecades a sota i amb un pecíol de 2 a 3 cm de llarg. Les seves flors tenen tres estils de 1-2 cm de llarg i les seves inflorescències són pistil·lades densament tomentoses llanoses de color marró daurat. Les glans fan 2 cm, són ovoides, de color marró, no tenen pèls, tancades 1/2 per copa sense talls; les seves cúpules tenen entre 7 a 8 anells denticulats.

## Distribució i hàbitat

Quercus merrillii creix a l'illa de Palawan, al sud-oest de les Filipines, i també a les parts de Malàisia de la propera illa de Borneo (tant a Sarawak com a Sabah).

## Taxonomia

Quercus merrillii va ser descrita per Karl Otto von Seemen i publicat a Repertorium Specierum Novarum Regni Vegetabilis 5: 21. 1908.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
merrillii: epítet atorgat en honor d'Elmer Drew Merrill professor d'universitat i botànic estatunidenc (1876-1956).

### Sinonímia

* Cyclobalanopsis merrillii (Seemen) Schottky

## Referències

* 1 2 Seemen, Karl Otto von 1908. Repertorium Specierum Novarum Regni Vegetabilis 5: 21 parallel descriptions in Latin and German
* ↑ «Quercus merrillii». [Consulta: 29 desembre 2020].
* 1 2 «Quercus merrillii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ «Quercus merrillii». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ «Quercus merrillii ». The Plant List. [Consulta: 1r juny 2020].
# Cinema 3

Cinema 3 és un programa d'informació i divulgació cinematogràfica que es va emetre setmanalment primer per TV3 i després pel Canal 33 des del 28 de maig de 1984 fins al 24 de desembre de 2016, el que el fa el programa més veterà de Televisió de Catalunya. Durant tot aquest període ha estat presentat pel periodista i crític de cinema Jaume Figueras i Rabert, que va comptar posteriorment amb la col·laboració d'Àlex Gorina a la secció Ni blanc ni negre, i des de 2008 amb Crisol Tuà i Montse Llussà. El programa parlava de l'actualitat cinematogràfica, entrevistava persones relacionades amb el món del cinema i les novetats de la cartellera, alhora de fer crítica de les novetats cinematogràfiques.

## El primer programa

El programa es va estrenar el 28 de maig de 1984, tot i que es va emetre un episodi pilot el 10 de setembre de 1983, coincidint amb el naixement de TV3. El primer programa va coincidir amb la celebració del 37è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## El darrer programa

El darrer programa va parlar sobre Mario Casas, Léa Seydoux, Oriol Broggi, Paula Beer i Gaspard Ulliel, i entrevistà l'actor de doblatge Arseni Corsellas.

## Premis

* Premis Ondas 1990

## Referències

* ↑ TV-3 cierra 'Cinema 3' tras tres décadas en antena, El Periódico, 23 de desembre de 2016
* ↑ Jaume Figueras deixa TV3 després de 30 anys Arxivat 2021-08-08 a Wayback Machine., naciodigital.cat, 24 de desembre de 2016
* ↑ Vídeo del primer programa a ccma.cat
* ↑ Darrer programa de Cinema 3, a ccma.cat
* ↑ El programa de RNE 'La calle de Europa' ganó uno de los premios Ondas, El País, 8 de novembre de 1990
# Llista dels Caps de Govern d'Andorra

El 8 de gener de 1982 es va nomenar el primer cap de Govern del Principat d'Andorra, de conformitat amb el decret del 15 de gener de 1981, que havia creat la figura. És el president del Govern d'Andorra i proposa les lleis al Consell General de les Valls. El Cap de Govern d'Andorra és designat pel Consell General d'Andorra i pot renovar el càrrec fins a dues vegades, consecutives o no.
El nom internacional del càrrec es tradueix pel de Primer Ministre.

## Llista de Caps de Govern

| No. | Nom | Elecció | Termini | Termini | Partit |
| Període preconstitucional (1982-1993) |||||||
| 1 | Òscar Ribas Reig (1936-2020) | 1981 | 8 de gener de 1982 | 21 de maig de 1984 | PNL |
| PNL ||
| 2 | Josep Pintat Solans (1925-2007) | 1985 | 21 de maig de 1984 | 12 de gener de 1990 | PC |
| PC ||
| 3 | Òscar Ribas Reig (1936-2020) | 1989 1992 1993 | 12 de gener de 1990 | 7 de desembre de 1994 | AND |
| AND ||
| Període constitucional (1993-present) |||||||
| 4 | Marc Forné Molné (1946) | 1997 2001 | 7 de desembre de 1994 | 27 de maig de 2005 | PLA |
| PLA ||
| 5 | Albert Pintat Santolària (1943) | 2005 | 27 de maig de 2005 | 5 de juny de 2009 | PLA |
| PLA ||
| 6 | Jaume Bartumeu Cassany (1954) | 2009 | 5 de juny de 2009 | 12 de maig de 2011 | PSA |
| PSA ||
| 7 | Antoni Martí Petit (1963) | 2011 2015 | 12 de maig de 2011 | 15 de maig de 2019 | DA |
| DA ||
| 8 | Xavier Espot Zamora (1979) | 2019 2023 | 15 de maig de 2019 | | DA |
| DA ||

## Referències

* ↑ «Consell General de les Valls d’Andorra | enciclopedia.cat». [Consulta: 15 desembre 2022].
# Txomin Nagore Arbizu

Txomin Nagore Arbizu (nascut el 26 d'agost de 1974 a Pamplona) és un exfutbolista navarrès que jugava com a migcampista defensiu.
# Ernesto Fonseca Carrillo

Ernesto Fonseca Carrillo (Santiago de los Caballeros, Badiraguato, Sinaloa, 1 d'agost de 1942) és un capo d'una organització criminal dedicada al tràfic de drogues a Mèxic, va ser un cap del Càrtel de Guadalajara juntament amb Miguel Ángel Félix Gallardo i Rafael Car Quintero. Fonseca va estar involucrat amb el contraban de les mateixes des de començaments dels anys 1970, principalment a Equador, per després dedicar les seves operacions a Mèxic.
L'Administració per al Control de Drogues dels Estats Units (DEA per les seves sigles en anglès) el 1982 va descobrir les seves operacions de blanqueig de diners a San Diego. El 7 d'abril de 1985, Fonseca i els seus cossos de seguretat van ser localitzats en la residència del Governador de Jalisco en el port turístic de Port Vallarta per l'Exèrcit Mexicà, per la qual cosa va ser envoltat i detingut. Des de llavors va complir condemna de presó fins al 2016 quan va ser posat en arrelament domiciliari per la seva avançada edat i el seu deteriorat estat de salut, així com en el 2017 va obtenir la seva llibertat total. Fonseca és oncle d'Amado Carrillo Fuentes.

## Referències

* ↑ Nash, Jay Robert. World Encyclopedia of Organized Crime. Da Capo Press, 1993, p. 167. ISBN 0-306-80535-9.
* ↑ Chepesiuk, Ron. The Bullet Or the Bribe: Taking Down Colombia's Cali Drug Cartel. Greenwood Publishing, 2003, p. 112. ISBN 0-275-97712-9.
* ↑ «Cuna de narcos se hunde en la miseria» (en castellà). El Universal, 20-02-2011 [Consulta: 1r maig 2012]. Arxivat 2 de març 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-03-02. [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ «DEA Fugitives, Los Angeles Fugitives, FONSECA-CARRILLO». United States Drug Enforcement Administration. Arxivat de l'original el 2008-05-02.
* ↑ «El perfil de 'Don Neto'» (en castellà). El Debate de Sinaloa, 22-07-2016.
# Serrat de Rascars

El Serrat de Rascars és un serrat del terme municipal de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà. Pertanyia a l'antic terme de Mont-ros, fins a la fusió d'aquest municipi en el de la Torre de Cabdella.
Aquesta serra arrenca del Tossal dels Moros, muntanya de 1.228,8 m. alt. al nord-est de la Plana de Mont-ros, i s'estén cap a llevant, fins a uns 1.463,2 m. alt., on enllaça amb el Serrat de les Marrades, que n'és la continuïtat.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ratpenat orellut de Schmidt

El ratpenat orellut de Schmidt (Micronycteris schmidtorum) és una espècie de ratpenat que viu des de Mèxic, a Centreamèrica, fins al Brasil i el Perú, a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Risc financer

El risc financer és la probabilitat d'ocurrència d'un esdeveniment que tingui conseqüències financeres negatives per a una organització. El concepte s'ha d'entendre en sentit ampli, incloent-hi la possibilitat que els resultats financers siguin majors o menors dels esperats. De fet, tenint la possibilitat que els inversors realitzin apostes financeres en contra del mercat, moviments d'aquests en una o altra direcció poden generar tant guanys o pèrdues en funció de l'estratègia d'inversió.

## Tipus de riscos financers

* Risc de mercat, associat a les fluctuacions dels mercats financers, i en el qual es distingeixen:
** Risc de canvi, conseqüència de la volatilitat del mercat de divises.
** Risc de tipus d'interès, conseqüència de la volatilitat dels tipus d'interès.
** Risc de mercat (en accepció restringida), que es refereix específicament a la volatilitat dels mercats d'instruments financers com ara accions, deute, derivats,
* Risc de crèdit, conseqüència de la possibilitat que una de les parts d'un contracte financer no assumeixi les seves obligacions.
* Risc de liquiditat o de finançament, i que es refereix al fet que una de les parts d'un contracte financer no pugui obtenir la liquiditat necessària per assumir les seves obligacions malgrat disposar dels actius-que no pot vendre amb la suficient rapidesa i al preu adequat-i la voluntat de fer-ho.

## Referències

* ↑ Andreu Corbatón, Jordi. Introducció als mercats i actius financers : Gestió de carteres de renda variable. Tarragona: Publicacions de la Universitat Rovira i Virgili, 2013, p. 153. ISBN 978-84-695-7097-5.
* ↑ Ortiz, Joan. Operacions auxiliars de gestió de tresoreria. Editex, 2011, p. 32. ISBN 9788497717304.

## Enllaços externs

* «The Risk Management Guide - A to Z and FAQ Reference» (en anglès). Ruleworks. Arxivat de l'original el 2020-01-31. [Consulta: 17 juny 2020].
# Porxos de Cal Santantoni

Els Porxos de Cal Santantoni és una construcció que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de la ciutat de Solsona (Solsonès).

## Descripció

Petit carrer medieval, empedrat amb lloses de pedra i feixuga volta d'arcs ogivals. Pel costat de la plaça i per a salvar el fort pendent hi ha dos esgraons. Pel costat del carrer Castell hi ha un arc ogival, que és el que dona l'entrada al carrer. Damunt del carrer hi ha un edifici, construït a partir d'un parament de pedres rectangulars en filades i tallades, de tres pisos i amb finestres d'imitació gòtica.

## Notícies històriques

Carrer medieval construït com a lloc de pas per anar del carrer Castell a la plaça de Sant Joan i la seva Font de Sant Joan. Per damunt del carrer, sobresurt el campanar d'Isanta o Torre de les hores.

## Referències

* 1 2 «Porxos de Cal Santantoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 setembre 2014].
# Louis-Augustin Bosc d’Antic

Louis Augustin Guillaume Bosc, o Louis-Augustin Bosc d'Antic (29 de gener de 1759 - 10 de juliol de 1828) va ser un botànic, zoòleg d'invertebrats, i entomòleg francès. Bosc va ser l'autor de Histoire naturelle des coquilles (Història Natural de les Ostres) (1801-2). Va visitar els EUA de 1798 a 1800. La seva col·lecció d'insectes és compartida entre el Museu d'Història Natural de Ginebra, Muséum national d'histoire naturelle a París i el Museu d'Història Natural de Londres (col·lecció de Louis Alexandre Auguste Chevrolat).

## Abreujament

L'abreujament Bosc s'empra per indicar Louis Augustín Bosc com autoritat en la descripció i classificació científica d'espècies tant de botànica com en zoologia.

## Honors
### Eponimia
#### Gèneres

* (Capparaceae) Boscia Lam. ExJ.st.-Hil.
* (Rutaceae) Boscia Thunb

#### Espècies

* (Hydrocharitaceae) Limnobium bosci Rich
* (Poaceae) Dichanthelium boscii (Poir.)
* (Rosaceae) Sorbus
* (Varanus exanthematicus)

## Referències

* ↑ Tots els gèneres i espècies descrits per aquest autor
* Arxiu
* «Louis Bosc». Índex Internacional de Noms de les Plantes (IPNI). Real Jardí Botànic de Kew, Herbari de la Universitat Harvard i Herbari nacional Australià (eds.).
# Emmen

Emmen és un municipi de la província de Drenthe, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 109.521 habitants repartits sobre una superfície de 346,29 km² (dels quals 9,06 km² corresponen a aigua).
Fou seu de la Copa Mundial de Futbol Juvenil del 2005.

## Centres de població

Barger-Compascuum, Emmen, Emmer-Compascuum, Erica, Klazienaveen, Nieuw-Amsterdam, Nieuw-Dordrecht, Nieuw-Schoonebeek, Nieuw-Weerdinge, Roswinkel, Schoonebeek, Veenoord, Weiteveen, Zwartemeer.

## Resultats electorals

| Partit | Locals 2006 | Generals 2006 |
| | en % | en % |
| Opkomst | 57,13 | 78,6 |
| PvdA | 40,97 | 44,5 |
| CDA | 19,40 | 25,6 |
| VVD | 9,45 | 11,1 |
| Burgerbelangen | 6,57 | - |
| SP | 6,42 | 5,8 |
| ChristenUnie | 4,66 | 1,9 |
| GroenLinks | 3,48 | 3,5 |
| Drentse Ouderen Partij | 2,72 | - |
| LPF | - | 3,6 |
| D66 | - | 2,7 |
| SGP | - | 0,2 |
| Partit pels Animals | - | 1,5 |
| Altres | - | 4,2 |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Serrat de Romers

El Serrat de Romers és un serrat del municipi de Conca de Dalt, antigament del de Toralla i Serradell, en l'àmbit del poble d'Erinyà.
Està situat al sud-est d'Erinyà, al sud-oest de la partida de Matavaques, al sud-est de la Collada i al nord-est del paratge de lo Batllet.

## Raferències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Reacció SN2

La reacció S$_N$2 o substitució nucleòfila bimolecular és un tipus de substitució nucleòfila en la qual un parell electrònic lliure d'un nucleòfil ataca un centre electròfil i s'hi enllaça, expulsant un altre grup anomenat grup sortint. Així, el grup atacant substitueix el grup sortint en un sol pas.

## Mecanisme

La reacció sovint succeeix en un carboni alifàtic sp$^3$ amb un grup sortint electronegatiu i estable (X), generalment un halogen. El trencament de l'enllaç C-X i la formació de l'enllaç C-Nu succeeix de forma simultània, formant un estat de transició on l'àtom de carboni atacat està pentacoordinat i amb una hibridació aproximadament sp².
Com a exemple, l'atac de l'ió hidròxid (nucleòfil) sobre el bromoetà genera etanol i l'expulsió de l'ió bromur com a grup sortint.
Si el substrat és quiral la reacció pot donar una inversió de la quiralitat anomenada inversió de Walden.

## Cinètica de la reacció

La reacció S$_N$2 segueix una cinètica de reacció de segon ordre, on la velocitat depèn tant de la concentració de nucleòfil, [Nu$^-$], com de la de substrat, [R-X].
    $v=k\cdot [R-X]\cdot [Nu^{-}]$
Aquesta és la principal diferència entre els mecanismes S$_N$1 i S$_N$2. En la reacció S$_N$1 l'atac nucleòfil es produeix després de l'etapa lenta, mentre que en la S$_N$2 el nucleòfil força l'expulsió del grup sortint en l'etapa limitant.

## Factors que afecten a la velocitat de la reacció

* Substrat. El substrat determina en major grau la velocitat de reacció. El nucleòfil entra per la cara oposada del grup sortint, de manera que com més fàcil sigui l'entrada del grup nucleòfil, més ràpida serà la reacció, mentre que un substrat molt impedit dificulta l'entrada del nucleòfil i, per tant, la formació de l'estat de transició, disminuint-ne així la velocitat. El metil i substrats primaris reaccionen ràpid, seguits per substrats secundaris. Els substrats terciaris no reaccionen degut a l'impediment estèric.
* Nucleòfil. La velocitat augmenta d'acord amb la nucleofília de l'espècie atacant.
* Dissolvent. Són bons dissolvents per la S$_N$2 els dissolvents polars apròtics (DMSO, acetonitril, etc.), ja que solvaten el catió que acompanya el nucleòfil, fent-lo més estable. Els dissolvents polars pròtics (aigua, metanol, etanol, etc.), en canvi, solvaten el nucleòfil, disminuint-ne la capacitat nucleòfila.
* Grup sortint. Són bons grups sortint aquells que estabilitzen millor la càrrega negativa un cop són expulsats, com per exemple el iodur, bromur, tosilat, etc.

## Vegeu també

* Reacció S$_N$1