OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Verkhneberiózovo

Verkhneberiózovo - Верхнеберёзово (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 648 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Un bon any

Un bon any (títol original en anglès: A Good Year) és una pel·lícula estatunidenca de Ridley Scott estrenada el 2006. És basada en la novel·la Una bona collita de l'escriptor anglès Peter Mayle. Aquest film ha estat doblat al català.

## Argument

Màxim Skinner és un broker avar i sense escrúpols que treballa per a la City de Londres. Un dia, hereta del seu oncle Henry mort una vinya a la Provença. Va al lloc, i s'enamora de l'encant de la zona, en particular del vi, del clima mediterrani i de les dones, i sobretot de Fanny Chenal, bonica gerent d'un cafè local. Troba a la casa del seu oncle Francis Duflot, el vinyataire que ha conegut nen i que vigila des de fa trenta anys els ceps.
Mentre pren possessió de les seves terres, Max s'assabenta que l'han despatxat degut a una de les seves transaccions dubtoses. Decideix instal·lar-se algun temps en la propietat. Sabent que un castell i una vinya poden valer diversos milions de dòlars si el vi és bo, considera vendre-ho, però descobreix que la hisenda no produeix més que un horrible vi de taula.
Mentre Max comença a poc a poc a tastar la dolçor de la vida provençal, una jove californiana, Christie Roberts, desembarca de sobte i pretén que és la filla il·legítima de l'oncle mort, cosa que podria fer d'ella l'hereva de la hisenda. Mentre Max s'interroga sobre el seu futur i el del castell, descobreix al celler diverses ampolles d'un vi anomenat Le Coin Perdu, del qual s'assegura que es ven molt car des de fa anys.

## Repartiment

* Russell Crowe: Max Skinner
* Marion Cotillard: Fanny Chenal
* Albert Finney: Oncle Henry
* Freddie Highmore: Max de nen
* Didier Bourdon: Francis Duflot
* Abbie Cornish: Christie Roberts
* Tom Hollander: Charlie Willis
* Archie Panjabi: Gemma
* Isabelle Candelier: Ludivine Duflot
* Jacques Herlin: Papa Duflot
* Valeria Bruni Tedeschi: Nathalie Auzet
* Kenneth Cranham: Sir Nigel
* Gilles Gaston-Dreyfus: l'enòleg
* Marine Casto: Fanny, de jove
* Rafe Spall: Kenny

## Cançons

* Al tràiler de la pel·lícula, se sent Moi... Lolita d'Alísia. Aquesta cançó passa a la pel·lícula quan el personatge de Russell Crowe recorre la zona rural de la Provença amb el seu cotxe.
* Quan el personatge de Russell Crowe sopa amb el personatge de Marion Cotillard, un cantant entona Festa! de Charles Trenet.

## Al voltant de la pel·lícula

* Ridley Scott i Peter Mayle són veïns de vacances en el Luberon. Com a resposta a un article sobre el preu del vi, el 2004, van tenir la idea de tractar el tema. Van convenir mentre que Peter escriuria una novel·la i Ridley l'adaptaria al cinema.
* Principals llocs de rodatge: Londres per a les seqüències de la borsa, Bonnieux per la hisenda vitícola (Château La Canorgue), Gordes per a les escenes del restaurant on treballa, Cucuron per a l'escena del restaurant on soparan.

## Referències

* ↑ «Un bon any». Ésadir.cat. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ «Fitxa de doblatge al català». ElDoblatge.com. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ Un gran any: Secrets del rodatge
# Two Kettles

Two Kettles o Oóhenuŋpa (O'ohenuŋpa, O'ohenonpa - “Dos bullits” o “Dues calderes”) era una subdivisió de la Nació Lakota, una fracció del poble amerindi sioux. Viuen a la reserva índia de Cheyenne River.
Junt amb els Sans Arc (Itazipco, Itazipcola, Hazipco - ‘aquells que cacen sense arcs') i Miniconjou (Mnikonju, Hoĥwoju - ‘Plantes per l'aigua’) sovint són coneguts com a Lakota Central i es divideixen en nombroses bandes o thiyóšpaye.

## Bandes o tiyošpaye històriques Oóhenuŋpa

* Wanuwaktenula (Wah-nee-wack-ata-o-ne-lar, o Waniwacteonila - ‘Morts accidentalment’)
* Sunka Yutesni (‘No mengen gossos')
* Mniŝala (‘Aigua vermella’, un grup escindit dels tiyošpaye Sans Arc, també anomenats Mnisala- ‘Aigua vermella’)
* Oiglapta (‘Pren tot el que queda’)
Els Oóhenuŋpa o Two Kettles d'antuvi eren part del tiyošpaye miniconjou anomenats Wáŋ Nawéǧa (‘fletxa trencada’), escindida pel 1840 i que esdevingué un oyate o tribu separada.
Segons James Owen Dorsey, a finals del segle xix els Oóhenuŋpa eren dividits en dos grups:
* Oohe noⁿpa (els propis Oóhenuŋpa)
* Ma waqota (Há waȟóta - ‘Pell vetejat de gris')

## Història

Abans de 1843 els exploradors no donen cap referència a aquesta subdivisió. La banda semblava tenir uns 800 individuss. A la mitja habitual de 7 persones per cabana, això faria que al voltant de 115 tendes (tipis quan no estan ocupats) el que equival a 230 guerrers en la norma del 2 per tenda. Afirmaven de manera variable que vivien entre altres ramats de búfals o separats d'altres bandes pel riu Cheyenne i el riu Missouri. Ells respectaven comerciants blancs i visitants i caçaven amb habilitat.D'antuvi participaven poc en les guerres però més tard ho van fer. Més tard van signar un tractat comproment-se a no atacar altres, excepte en defensa pròpia.

## Referències

* ↑ Ullrich, Jan, New Lakota Dictionary : Lakhótiyapi-English / English-Lakhótiyapi & Incorporating the Dakota Dialects of Santee-Sisseton and Yankton-Yanktonai, Bloomington, Lakota Language Consortium, 2008, ad nomen, p. 401, ISBN 0-9761082-9-1
* ↑ Minneconjou and San Arc bands
* ↑ Two Kettles
* ↑ James Owen Dorsey: Siouan Sociology, Echo Lib, 2007, ISBN 978-1-4068-2595-4
* ↑ Cf. DeMallie, Raymond J., "Sioux until 1850"; in Raymond J. DeMallie (ed.), Handbook of North American Indians: Plains (Vol. 13, Part 2, p. 718–760), William C. Sturtevant (Gen. Ed.), Smithsonian Institution, Washington, D.C., 2001, p. 749, ISBN 0-16-050400-7
* Two Kettles Sioux Indian Tribe History

## Enllaços externs

* Indian genealogy
* Rosebud Sioux
# Capella de Sant Lleïr

La capella de Sant Lleïr és una capella dedicada al bisbe i màrtir Sant Lleïr que es troba a menys de 50 m a llevant de la masia de Sant Lleïr, al municipi de Mura, al Bages. Cada any, a l'agost, s'hi celebra l'«aplec de Sant Lleïr», en què es fa una trobada i una missa en un honor del sant.
És inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una capella senzilla, orientada cap a l'era del mas del mateix nom. És de planta rectangular i coberta a doble vessant, els seus murs laterals són lleugerament convergents i no presenta cap mena de campanar. La porta és adovellada, sobre la clau hi ha una inscripció: «Edificà esta capella Joan Sant Llahí. Lo any 1806». En aquesta mateixa façana hi ha un ull de bou com a punt d'il·luminació.
L'aparell és força irregular i s'observa material de reompliment. Entre els carreus hi ha pedra tosca i de reaprofitament, possiblement, d'una antiga església romànica. El conjunt resta avui malmès per l'estesa de línies d'alta tensió per la zona.

## Història

Hi ha diversitat de notícies històriques referents a la capella; dues aportacions són les de Ferrando i Roig i Coll i Ferret. Ferrando i Roig afirma: "L'ermita de Sant Lleïr és ja citada l'any 1240, i més tard, el 1338, torna a ser esmentada en el testament de Galzeran de Sau, rector de Mura. El 1506, fou renovellada pel seu propietari J. Santllehir".
D'altra part, X. Coll i Ferret escriu: "Segons escriu Mn. Pladevall, no s'han trobat notícies directes sobre la capella fins al segle xvi quan la Consueta de Mura diu que la parròquia hi pujava en processó". Segons X. Coll la reparació és obra de finals del segle xviii, promoguda per J. Santllehir i acabada el 1806 tal com ho recull una inscripció a l'entrada de la capella.
Des que fou profanada, l'any 1936, resta sense culte i roman tancada.

## Referències

* ↑ «L'ermita de Sant Lleïr de Mura celebra el seu aplec anual». Regió7, 31-08-2016. [Consulta: 6 febrer 2021].
* 1 2 3 4 «Capella de Sant Lleïr». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].

## Vegeu també

* Masia de Sant Lleïr
* Llista de monuments de Mura

## Enllaços externs

* Sant Lleïr al mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Un bon home a l'Àfrica

Un bon home a l'Àfrica (títol original: A Good Man in Africa) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Bruce Beresford el 1994, adaptació de la novel·la homònima de William Boyd publicada l'any 1981. Ha estat doblada al català.

## Argument

Sam Adekunle vol ser president, però el Dr. Murray s'hi oposa. Per desempallegar-se'n, Adekunle es serveix de Morgan Leafy, un jove diplomàtic que porta un gran tren de vida, i a qui sorprèn cortejant la seva pròpia esposa: ho oblidarà tot si aquest últim arriba a corrompre el Dr. Murray.
Una història de diners, sexe, alcohol i vudú en la sabana africana per a un film que, malgrat comptar amb reconeguts i consagrats noms entre el seu repartiment tècnic i artístic (el director de la oscaritzada "Passejant a Miss Daisy", el director de fotografia habitual de Spielberg i el també guanyador d'un Oscar Sean Connery), va obtenir un rotund fracàs comercial. La crítica la va qualificar de poc divertida per ser una comèdia i massa irreverent per tractar-se d'un drama.

## Repartiment

* Colin Friels: Morgan Leafy, el primer secretari d'Arthur Fanshawe
* Sean Connery: Dr. Alex Murray
* John Lithgow: Arthur Fanshawe, l'alt comissari britànic
* Diana Rigg: Chloe Fanshawe
* Louis Gossett, Jr.: Professor Sam Adekunle
* Joanne Whalley: Celia Adekunle (als crèdits Joanne Whalley-Kilmer)
* Sarah-Jane Fenton: Priscilla Fanshawe
* Maynard Eziashi: Divendres, el criat de Morgan Leafy
* Jeremy Crutchley: Dalmire
* Jackie Mofokeng: Hazel, l'amant de Morgan Leafy
* Daphne Greenwood: La duquessa

## Referències

* ↑ «Un bon home a l'Àfrica». esadir.cat.
* ↑ «A Good Man in Africa». The New York Times.
# Tribunal Constitucional de Tailàndia

El Tribunal Constitucional del Regne de Tailàndia (en tailandès: ศาลรัฐธรรมนูญ) és un tribunal constitucional amb la constitució 7 de la constitució que analitza la constitucionalitat dels actes parlamentaris , reials decrets, avantprojectes de llei, així com el nomenament i cessament dels càrrecs públics i qüestions relatives als partits polítics a Tailàndia. El tribunal actual forma part de la branca judicial del govern nacional tailandès.
El tribunal, juntament amb la constitució de 1997, va ser dissolt i substituït per un Tribunal Constitucional el 2006 després del cop d'estat tailandès de 2006. Mentre que el Tribunal Constitucional tenia 15 membres, set del poder judicial i vuit seleccionats per un tribunal especial, el Tribunal Constitucional tenia nou membres, tots del poder judicial. La Constitució de 2007 va tornar a establir una institució similar, formada per nou membres.
Les decisions del tribunal són definitives i inapel·lables. Les seves decisions vinculen tots els òrgans de l'estat, inclosa l'Assemblea Nacional, el Consell de Ministres i altres tribunals.

## Referències

* ↑ The Nation, Nine Constitution Tribunal members Arxivat 26 September 2007 a Wayback Machine., 7 October 2006
* ↑ (en tai) Government Gazette. Cabinet Secretariat [Bangkok], vol. 124 Part 96 A, 21-12-2007, pàg. 28. Arxivat 2010-02-15 a Wayback Machine.
# Can Calderó (Alella)

Can Calderó és un mas fortificat al terme d'Alella protegida com a bé cultural d'interès local. L'edifici és del segle xvii, encara que segurament construït al lloc d'una antiga construcció, possiblement de l'època de la torre de defensa. És probable que la coronació amb merlets sigui posterior. Can Calderó fou anomenat Mas Dauder fins a l'any 1559, en què Joan Dauder el vengué a Mossèn Oller, passant a mans de Magdalena Resplans, que vers la meitat del segle xvii es casà amb Miquel Calderó, regent de la Cancelleria Reial, i als descendents del qual, encara pertany avui dia.
És un edifici civil format per dos cossos diferenciats: una torre de defensa a l'angle esquerre, de planta quadrada i coronada per merlets escalonats -possiblement posteriors-, i l'edifici pròpiament dit, cobert per una teulada de quatre vessants i format per una planta baixa amb una portalada de mig punt adovellada, un primer pis amb balcó i dues finestres amb els bancals i les llindes de pedra, i unes golfes porxades amb un seguit de dotze arcs, un dels quals avui dia està tapiat.

## Referències

* 1 2 «Can Calderó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].

## Enllaços externs

* Bassegoda Nonell, Juan «Aspectos arquitectonicos e históricos de la masia catalana» (en castellà). Arquitectura. Colegio Oficial de Arquitectos de Madrid, nº 192, 1974, p. 124-128. C.D.U. 72.067.26:729 (467.1) [Consulta: 30 desembre 2018]. «L'article inclou una planimetria de l'edifici (vegeu p. 125)»
# Creagrutus crenatus

Creagrutus crenatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Tocuyo (Veneçuela).

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Balko

Balko és una comunitat no incorporada al Comtat de Beaver, a l'estat d'Oklahoma, als Estats Units d'Amèrica.
L'oficina de correus va obrir el 14 de març de 1904. Té una població de prop de 623 habitants i es troba a 879 metres d'altitud. Balko té una església anomenada Balko Baptist Church.

## Referències

* ↑ (anglès) «Balko, Oklahoma OK Community Profile / Beaver County, OK Data». Oklahoma HomeTownLocator. Obtingut 28/01/2011.
* ↑ (anglès) «Balko Baptist Church, Balko OK 73931». Obtingut 28/01/2011.
# Carmen, la que contaba 16 años

Carmen, la que contaba 16 años és una pel·lícula veneçolana amb un rerefons crític de la societat i la política de finals de la dècada de 1970. És la sisena producció de l'escriptor, director i productor Román Chalbaud. Va ser gravada a La Guaira, Veneçuela. i basada en una novel·la de Prosper Mérimée.

## Argument

Carmen (Mayra Alejandra) és una noia que coqueteja amb un home anomenat José Navarro (Miguel Ángel Landa), arrossegant-lo al món del delicte. José Navarro, sense importar-li perdre la seva carrera professional dins de la Guàrdia Nacional i la seva reputació, cedeix a les seves passions.

## Repartiment

* Mayra Alejandra † (Carmen La Cabaretera †)
* Miguel Ángel Landa (Sargento José Navarro)
* William Moreno † (torero Félix Reverte)
* Rafael Briceño † (El Tuerto García †)
* Arturo Calderón † (Gusano Eh Queso †)
* Víctor Cuica (actuación especial)
* María Antonieta Gómez † (La Perica)
* Bertha Moncayo † (La Pelaguevo)
* Balmore Moreno (Tijereta)
* José Rodríguez (El Espaturrao †)
* Nancy (La Maladra Isabel)
* Carlos Márquez † (coronel Manuel Castro)
* Pilar Romero † (Micaela)
* Renato Gutiérrez (teniente del Ejército)
* Manolo Vásquez (don Bienmesabe)
* Juan Galeno † (Pata Eh Mula)
* Julio Mujica (Cachicamo)
* Luis Pardi † (Sr. Luis Pinnardi)
* Asdrubal Meléndez (Plutarco †)
* Luis Calderón † (doctor)
* Haydee Tosta † (Cuarto Bate †)
* Pedro Duran (actuación especial)
* Verónica Doza (Emira)
* Mechita Marcano (tía de Micaela)
* Gerónimo Gómez † (distinguido de la Guardia)
* Kiko Fonseca † (El Colombiano)
* Adela Cisneros † (tía de Micaela)
* Felicia Rodríguez (señora)
* Oscar Suárez (actuación especial)
* Carlos Guerrero (El Capitán)
* José María Alegría (guardia Loyo)
* René Vanegas (policía)
* Mariluz Hernández (mesonera)
* Igor Reveron † (motorizado)
* Antonia Mejias (Mildred)
* José María García (guardia II)
* Rovi (borracho Malavarista)
* Osvaldo Álvarez (Morcilla Enyasa)
* Nury Flores (Catira del Bar)

## Referències

* ↑ «Cine para volver a ver: Carmen la que contaba 16 años». Arxivat de l'original el 2023-10-03. [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ Rist, Peter H. Historical Dictionary of South American Cinema. Rowman & Littlefield, 2014, p. 132. ISBN 9780810880368.
* ↑ «Carmen, la que contaba 16 años». Arxivat de l'original el 15 de agosto de 2017. [Consulta: 22 març 2018].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Talp musaranya nord-americà

El talp musaranya nord-americà (Neurotrichus gibbsii) és una espècie de talp de la subfamília dels talpins. És l'únic membre vivent del gènere Neurotrichus. Malgrat el seu nom, no està estretament emparentat amb els talps musaranya del gènere Uropsilus.
Viu en boscos o matollars humits amb un sòl profund i poc cohesionat, a l'oest dels Estats Units i el sud-oest de la Colúmbia Britànica.

## Referències

* ↑ L. N. Carraway; B. J. Verts Neurotrichus Gibbsii. Soc., 1991.
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Cipripediòidies

Cypripedioideae és una subfamília d'orquídies. Inclou els gèneres Cypripedium, Mexipedium, Paphiopedilum, Phragmipedium i Selenipedium.
Alguns taxonomistes consideren aquesta subfamília com una família separada, Cypripediaceae, a part de les Orchidaceae.
La subfamília Cypripedioideae és monofilètica.
El gènere Cypripedium es troba a gran part d'Amèrica del Nord, com també a parts d'Europa i Àsia. La flor estatal de l'estat de Minnesota és la Showy Lady's Slipper (Cypripedium reginae). La mateixa espècie és la flor provincial oficial de la província canadenca de l'Illa del Príncep Eduard.

## Referències

* ↑ Cash, C.. The Slipper Orchids. Timber Press, 1991. ISBN 0-88192-183-1.
* ↑ Rasmussen, F. N. 1985. "Orchids". In R. M. Dahlgren, H. T. Clifford, and P. F. Yeo [eds.], The families of the monocotyledons. Springer Verlag, Berlin.

## Bibliografia

* Cox, A.V., A. M. Pridgeon, V. A. Albert, and M. W. Chase. 1997. Phylogenetics of the slipper orchids (Cypripedioideae: Orchidaceae): nuclear rDNA ITS sequences. Plant Systematics and Evolution 208: 197-223. PDF Abstract
* Pridgeon, A.M.; Cribb, P.J.; Chase, M.W. & F. N. Rasmussen (1999): Genera Orchidacearum Vol. 1, Oxford U. Press. ISBN 0-19-850513-2

## Enllaços externs

* The Slipper Orchid Alliance
* SlipperOrchids.info
* United Plant Savers "At Risk Plants List" Arxivat 2010-12-16 a Wayback Machine.
# Cycloramphus carvalhoi

Cycloramphus carvalhoi és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* Verdade, V.& Heyer, R. 2004. Cycloramphus carvalhoi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Villalba (Puerto Rico)

Villalba és un municipi de Puerto Rico situat a la regió central de l'illa, també conegut amb els noms de Ciudad de los Avancinos, Ciudad del Gandul, Ciudad de los Lagos i Ciudad del Cooperativismo. Confina al nord amb el municipi d'Orocovis; a l'est amb Coamo; i al sud i oest amb Juana Díaz. Forma part de l'Àrea metropolitana de Ponce.
El municipi està dividit en 8 barris: Villalba Pueblo, Caonillas Abajo, Caonillas Arriba, Hato Puerco Abajo, Hato Puerco Arriba, Vacas, Villalba Abajo i Villalba Arriba.

## Referències

* ↑ Grupo Editorial EPRL «Villalba» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, 15-06-2015 [Consulta: 2 juliol 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 2 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Villalbaa la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico Arxivat 2015-07-03 a Wayback Machine. (castellà)
# Oulad Sidi Abdelhakem

Oulad Sidi Abdelhakem (àrab أولاد سيدي عبد الحاكم) és una comuna rural de la província de Jerada de la regió de L'Oriental. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.207 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Badalucco

Badalucco (en ligur Baraüku o Bäuco) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província d'Imperia. El 2011 tenia 1.175 habitants.

## Geografia

El comune es troba a la vall Argentina, al nord-oest d'Imperia. Té una superfície de 16,1 km² i les frazioni d'Argallo, Ciabaudo i Zerni. Limita amb les comunes de Bajardo, Ceriana, Dolcedo, Molini di Triora, Montalto Ligure i Taggia.

## Referències

* ↑ DD.AA.. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Milà: Garzanti, 1996, p. 53.
* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 7 agost 2015].