OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Baigorà

Baigorà (en rus: Байгора) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 125 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
# Baigorri

Baigorri (en francès i oficialment Saint-Étienne-de-Baïgorry), és un municipi de la Baixa Navarra, un dels set territoris del País Basc, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes de Bidarrai al nord, Arrosa al nord-est, Irulegi a l'est, Anhauze al sud-est i Banka al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 496 | 2 411 | 2 856 | 2 876 | 3 463 | 3 380 | 3 266 | 3 256 | 3 082 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 760 | 2 600 | 2 521 | 2 367 | 2 451 | 2 392 | 2 343 | 2 343 | 2 280 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 414 | 2 355 | 2 627 | 2 254 | 2 370 | 2 208 | 2 174 | 2 164 | 2 117 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 181 | 2 022 | 1 783 | 1 691 | 1 565 | 1 525 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Història

El 1391, Baigorri englobava les actuals comunes d'Anhauze, Azkarate, Irulegi i Lasa, i formaren part del Bearn. El 1790, en plena Revolució Francesa, la comuna fou englobada en el nou departament dels Pirineus Atlàntics, dins del qual formaria un cantó.
En 23 de setembre de 2015 hi fou detingut l'aparell polític d'Euskadi Ta Askatasuna, format per David Pla Martín i Iratxe Sorzabal Díez.

## Personatges il·lustres

* Jean Haritschelhar

## Referències

* ↑ «La Guàrdia Civil escapça la cúpula d'ETA en una gran operació a França». Regió 7, 23-09-2015. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Austin Spurs

Austin Spurs és un equip que juga a la D-League, una lliga de bàsquet professional dels Estats Units.
El grup va ser batejat originalment com a Colombus Riverdragons i fundat a Columbes (Georgia). Posteriorment va ser donat a Austin (Texas) i va ser rebatejar amb el nom d'Austin Toros. Té la seu al H-E-B Center de Cedar Park.
La temporada 2006-2007 l'equip va ser comprat pel San Antonio Spurs, un equip de l'NBA, amb qui està afiliat des de llavors.
Com a equip de la D-League, una lliga menor de la NBA, els Austin Spurs han servit com a trampolí per passar a la lliga principal per a molts jugadors. De fet, diversos jugadors van acabar jugant al San Antonio Spurs.

## Resultats de cada any

Llegenda: V = Victòries, D = Derrotes, % = % de victòries
| Temporada | V | D | % | Playoffs | Resultats |
| Columbus Riverdragons ||||||
| 2001-02 | 31 | 25 | .554 | Perdé les semifinals | Greenville 2, Columbus 1 |
| 2002-03 | 23 | 27 | .460 | | |
| 2003-04 | 18 | 28 | .391 | | |
| 2004-05 | 30 | 18 | .625 | Guanyà les semifinals Perdé la D-League Finals | Columbus 96, Roanoke 89 Asheville 90, Columbus 67 |
| Austin Toros ||||||
| 2005-06 | 24 | 24 | .500 | | |
| 2006-07 | 21 | 29 | .420 | | |
| 2007-08 | 30 | 20 | .600 | Guanyà les semifinals Perdé la D-League Finals | Austin 99, Sioux Falls 93 Idaho 2, Austin 1 |
| 2008-09 | 32 | 18 | .640 | Guanyà la primera ronda Perdé les semifinals | Austin 119, Idaho 116 (OT) Colorado 114, Austin 111 |
| 2009-10 | 0 | 0 | .000 | | |
| Total | 209 | 189 | .525 | |

## Referències

* ↑ «Running With the Bulls». Austin Monthly, 01-11-2014.
* ↑ «Austin Spurs – American Basketball in Austin» (en anglès). Texas Happens. [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ «Spurs Purchase Austin Toros of NBA Developmental League» (en anglès). NBA, 28-06-2007. [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ «FIBA Intercontinental Cup - Team in Focus: Austin Spurs» (en anglès). FIBA Intercontinental Cup, 08-02-2019. [Consulta: 4 abril 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial dels Austin Toros
# Bandera de Dakota del Sud

La bandera de Dakota del Sud representa a l'estat de Dakota del Sud en els EUA amb un camp blau cel carregat amb una versió en blau marí sobre fons blanc del segell de l'estat al centre, envoltat de triangles d'or que representen als raigs del sol. Tot això envoltat al seu torn per inscripcions en or de lletres capitals de pal sec on es contempla el mot: "SOUTH DAKOTA" (Dakota del Sud) a la part superior hi trobem "THE MOUNT RUSHMORE STATE" (l'estat de la Muntanya Rushmore) (àlies de l'Estat) a la part inferior. La inscripció inferior va ser l'estat del sol brillant abans de canviar-se el 1992 per l'actual.
D'acord amb una enquesta duta a terme el 2001 per la NAVA, la bandera de Dakota del Sud va ser la cinquena pitjor (d'un total de 72) d'entre els EUA i Canadà a nivell subnacional en la qualitat del disseny, en un concurs que va incloure totes les províncies canadenques, estats dels EUA i territoris dels Estats Units. Va ser criticat en particular per l'associació per a la repetició innecessària del nom de l'estat.

## La promesa a la bandera

La promesa oficial a la bandera de Dakota del Sud és:
| « | Prometo lleialtat i suport a la bandera i l'estat de Dakota del Sud, la terra del sol, la terra de la infinita varietat. | » |
L'únic protocol de la promesa a la bandera és que no se substitueixi o s'anticipi a la promesa de Lleialtat a la bandera dels Estats Units.

## Bandera original

La bandera original consistia en un sol dominant envoltada pel text "Dakota South" i "The Sunshine State" (L'estat del Sol brillant). La Constitució de 1909 va declarar:
| « | La bandera de Dakota del Sud estarà composta per un camp blau, una i dos terços d'ample, en el centre dels quals hi serà un sol ardent en or. Per sobre d'aquest sol es disposen en arc, en lletres d'or, les paraules de Dakota del Sud i per sota d'aquest sol es disposaran de les paraules en lletres d'or, "L'Estat del Sol", i en el revers d'un sol abrasador s'imprimiran en color blau fosc el Gran Segell de l'Estat de Dakota del Sud. Les vores de la bandera hauran de ser retallades amb una franja d'or, per estar en proporció a l'amplada de la bandera. | » |

## Referències

* ↑ Kaye, Ted. «New Mexico Tops State/Provincial Flags Survey, Georgia Loses By Wide Margin». North American Vexillological Association, 10-06-2001. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 29 octubre 2007].
* ↑ «Signs and Symbols of South Dakota». Arxivat de l'original el 2018-12-24. [Consulta: 29 octubre 2007].
* ↑ «The South Dakota State Flag». [Consulta: 30 gener 2008].
# Bandera de Detroit

La bandera de Detroit va ser dissenyada l'any 1907 per David E. Heineman i es va adoptar oficialment com a bandera de la ciutat el 1948. El disseny de la bandera s'ha modificat lleugerament diverses vegades en els anys posteriors, el més recent l'any 2000.

## Disseny

Es tracta d'una bandera heràldica. La bandera porta el segell de la ciutat estampat sobre un camp partit en creu, formant quatre particions cadascuna de les quals representa un estat que en algun moment de la història ha controlat Detroit. El quarter inferior esquerra representa França, que va fundar l'assentament el 1701; conté cinc flors de lis d'or sobre un camp blanc, imitant el pavelló reial francès. El quarter superior dret representa el regne de la Gran Bretanya, que va controlar el fort des del 1760 fins al 1796; conté tres lleopards d'or sobre un camp vermell, imitant les armes reials d'Anglaterra. El quarter inferior dret conté 13 bandes vermelles i blanques, mentre que el quarter superior esquerra conté 13 estrelles blanques sobre un camp blau, en representació de les tretze colònies originals dels Estats Units.

### Simbolisme

Els dos lemes llatins que apareixen al segell: Speramus Meliora i Resurget Cineribus, signifiquen "Esperem coses millors" i "Ressuscitarà de les cendres", foren escrits pel reverent francès Gabriel Richard després del Gran Incendi de l'1 de juny de 1805. El foc va provocar que tota la ciutat cremés i que tan sols se salvés de les flames un edifici. La figura de l'esquerra plora per la destrucció mentre que la figura de la dreta fa un gest cap a la nova ciutat que s'aixecarà al seu lloc.

## Curiositat

La bandera apareix com un exemple de mal disseny de bandera en el llibre "Modern Flag Design" de Martin Joubert.

## Banderes històriques

* Bandera de 1948–1972.
* Bandera de 1972–1976.
* Bandera de 1976-2000.

## Referències

* ↑ «DAVID HEINEMAN. The Designer of the City of Detroit’s Official Flag» (en anglès). Jewish Historical Society of Michigan. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «All about Detroit's flag - and how to download your very own». Detroit Free Press. Arxivat de l'original el 16 setembre 2021. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «DETROIT FLAG AND SEAL» (en anglès). Detroit Historical Society. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «The Detroit almanac : 300 years of life in the Motor City» (en anglès). Detroit Free Press. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «GREAT FIRE OF 1805». Detroit Historical Society. Arxivat de l'original el 16 setembre 2021. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ Joubert, Martin. Modern Flag Design (en anglès). París: Martin Joubert & Mégane Berthoux, 2019, p. 86 [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Flag of the city of Detroit». Imatge. Arxivat de l'original el 23 d'octubre 2016. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Flag of Detroit». Imatge. Arxivat de l'original el 23 d'octubre 2016. [Consulta: 23 desembre 2022].
# Baronia de Segur

La Baronia de Segur és una jurisdicció senyorial centrada al castell de Segur (Anoia), que des del segle xiii pertanyia als Calders, per infeudació dels vescomtes de Cardona.

## Història

El poble de Segur forma part del municipi de Veciana, ubicat al nord-oest del terme, es desenvolupà a redós del castell de Segur, conegut des de l'any 1117, i de l'església parroquial de Santa Maria de Segur. Al seu terme original s'uní el de Sant Salvador de Miralles (Miralles de Copons) i junts formaren la baronia.
La baronia comprenia també els castells de Miralles i el de Veciana. Fou ostentada per la família Calders la baronia fins al 1707, quan passà a mans dels Copons. El 1791 passà als Grimau, i el 1793, als Vilallonga, senyors d'Estaràs. El 1810, el rei Ferran VII reconegué el títol a Magí Antoni de Vilallonga i de Grimau.

## Titulars

* Magí Antoni de Vilallonga i de Grimau, I baró de Segur (reial carta de successió de 23 d'octubre de 1810).
* Gaietà de Vilallonga i de Marimon, II baró de Segur.
* Miquel Antoni de Vilallonga i d'Amat, III baró de Segur.
* Lluís de Vilallonga i de Sentmenat (1855-1905), IV baró de Segur.
* Salvador de Vilallonga i de Càrcer (1891-1974), V baró de Segur, VIII marquès de Castellbell, marquès de Castellmeià, baró de Maldà i Maldanell (reial carta de successió BOE 23 de gener de 1953).
* Alfons de Vilallonga i Cabeza de Vaca (1927-1997), VI baró de Segur, baró de Maldà i Maldanell (reial carta de successió: BOE 22 de maig de 1979).
* Alfons de Vilallonga i Serra (1960-), VII baró de Segur, baró de Maldà i Maldanell (reial carta de successió: BOE 30 d'octubre de 1998).

## Bibliografia

* Fluvià i Escorsa, Armand. Repertori de grandeses, títols i corporacions nobiliàries de Catalunya. Barcelona, 1998.
* Grau i Pujol, J. M; Badia i Batalla, F. Diccionari Biogràfic Històric de Montblanc, Montblanc, 2008.

## Referències

* 1 2 «Baronia de Segur». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Montlló Bolart, Jordi. Mapa de patrimoni cultural Veciana, novembre 2014, p. 16.
* ↑ «ORDEN de 9 de octubre de 1998 por la que se manda expedir, sin perjuicio de tercero de mejor derecho, Real Carta de Sucesión en el título de Barón de Malda y Maldanell, a favor de don Alfonso de Vilallonga y Serra». BOE, 30-10-1998, pàg. 3565.

## Enllaços externs

* «Repertori de títols nobiliaris de Catalunya». Arxivat de l'original el 2009-04-23.
* «Solferinii. Descent of 1st Duke of Solferino (1684)». Arxivat de l'original el 2007-10-16.
# Barbadillo de Herreros

Barbadillo de Herreros és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 164 | 168 | 134 | 148 |
# Barbadillo del Mercado

Barbadillo del Mercado és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 200 | 183 | 168 | 169 |
# Baby

Baby és un municipi francès al departament de Sena i Marne (regió de l'Illa de França). L'any 2007 tenia 69 habitants. Forma part del cantó de Provins, del districte de Provins i de la comunitat de comunes Bassée-Montois.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Baby era de 69 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 43 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Baby el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 53 persones, 33 eren actives i 20 eren inactives. De les 33 persones actives 32 estaven ocupades (21 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 20 persones inactives 6 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa immobiliària.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una empresa de construcció.
L'any 2000 a Baby hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Notes

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers

## Enllaços externs

* France par commune. Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bartelkeïta

La bartelkeïta és un mineral de la classe dels silicats. Va ser anomenada en honor de Wolfgang Bartelke, col·leccionista de minerals i especialista en els minerals del Tsumeb.

## Característiques

La bartelkeïta és un germanat de fórmula química PbFe$^{2+}$Ge(Ge₂O₇)(OH)₂·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic en cristalls de fins a 1 mm, tabulars en {101} o aciculars en {101}; també s'han observat en {111} i {010}. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.

## Formació i jaciments

La bartelkeïta és un mineral molt rar trobat en cavitats en minerals de germani oxidat en un dipòsit mineral hidrotermal, polimetàl·lic albergat per dolomia. Va ser descobert a la mina Tsumeb, (Tsumeb, Regió d'Oshikoto, Namíbia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 3 «Bartelkeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Bartelkeite». Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 9 gener 2019].
# Basílica de San Giorgio Maggiore

San Giorgio Maggiore és una església de culte catòlic, amb categoria de basílica, a la petita illa de San Giorgio Maggiore, a Venècia, Itàlia. Forma part del monestir homònim. Tots dos van ser construïts per l'arquitecte de Vicenza, Andrea Palladio, i són una de les seves obres més destacades.
La façana presenta forma de temple clàssic, amb una sola entrada i quatre columnes compostes sobre alts plints i entaulament per damunt sostenint un timpà clàssic. La solució inventada per Palladio per a aquesta façana és fantasiosa i és una contribució original a la resolució d'un dels problemes més sentits pels arquitectes renaixentistes, això és, trobar la manera de dotar d'un aspecte inspirat en el temple clàssic a un edifici tripartit com l'església cristiana de tres naus. L'interior serè de proporcions perfectes també és típic de Palladio. L'edifici es va acabar l'any 1576, mentre que la façana es va completar l'any 1610 per Vincenzo Scamozzi, trenta anys després de la mort del mestre.
A l'església es conserven els últims quadres que va pintar Tintoretto: L'Últim sopar (1592-1594), La recollida del mannà (1594) i La deposició (1592-94). Les dues primeres es troben en els murs del presbiteri, i l'última a la Capella dels morts.

## Enllaços externs

* L'església de S. Giorgio Maggiore (en italià)
* Història de l'illa de S. Giorgio Maggiore Arxivat 2007-08-06 a Wayback Machine. (en italià)
# Banc Leumi

El Banc Leumi (hebreu: בנק לאומי‎, en català «banc nacional») és un banc israelià fundat a Londres amb el nom d’Anglo Palestine Company el 27 de febrer de 1902 per membres del moviment sionista, amb la finalitat de promoure la indústria, la construcció, l'agricultura i les infraestructures a la Terra d'Israel. Avui dia el Banc Leumi és el major banc d'Israel en quant al total d'actius, amb 13.500 empleats i compta amb filials a una vintena de països.

## Referències

* ↑ Dun's 100 Israel's Largest Enterprises Arxivat 2012-07-19 a Wayback Machine., 2011 © Dun & Bradstreet Israel Ltd

## Enllaços externs

* Leumi Bank Arxivat 2011-08-16 a Wayback Machine. (anglès) (hebreu) (rus)
# Banc Mercantil de Tarragona

El Banc Mercantil de Tarragona és una obra eclèctica de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'Antic Banc de Valls, anteriorment conegut com a Banc Mercantil de Tarragona està ubicat a la Plaça de la Font de la Manxa. És un edifici de dues plantes i d'estil eclèctic. Destaca la simetria, marcada horitzontalment per la construcció mateixa i verticalment, pel ritme de les obertures i elements decoratius. La part central, que aglutina el portal d'accés en forma d'arc de mig punt, la balconada i el coronament en forma de frontó triangular, es troba més decorada que la resta, amb medallons i conjunts de pilastres d'ordre compost. A l'interior, a la Sala de Juntes, hi ha quatre plafons amb frescos d'Ignasi Mallol.

## Història

L'edifici es va construir l'any 1884 per ubicar-hi el Banc de Valls. Cèsar Martinell projectà la remodelació de la porta principal l'any 1911. L'any 1979 l'edifici fou ocupat per les oficines del Banc Mercantil de Tarragona, tot i que la propietat segueix éssent del Banc de Valls.

## Referències

* 1 2 «Banc Mercantil de Tarragona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Batalla de Cognat

La batalla de Cognat fou una batalla entre catòlics i protestants durant la segona guerra de religió a França. Va tenir lloc el 6 de gener de 1568 als peus de l'església de Cognat, al territori de l'actual comuna de Conhac e Liona (departament de l'Alier), entre Vichèi i Gatnac.

## Prolegòmens

Un petit exèrcit protestant, de 4.000 homes, comandat pel capità Poncenat (François de Boucé, senyor de Poncenat) va arribar a la zona des de l'est. Aquest exèrcit es dirigia al nord per unir-se al príncep de Condé, que assetjava Chartres. Els catòlics, aproximadament uns 5.000, comandats pel governador d'Alvèrnia, Gaspard de Montmorin-Saint-Hérem, tenien intenció de bloquejar el pas. A l'exèrcit catòlic es troba Antoine de Saint-Nectaire, bisbe de Puy, al capdavant de la infanteria, i Jean Motier de La Fayette, senyor de Hautefeuille, el castell del qual es trobava precisament al camp de batalla .
Els protestants provenien de Vichèi, on havien atacat edificis catòlics i havien cremat el convent dels Célestins. El matí de 6 de gener van creuar l'Alier.

## Batalla

Els protestants, arribats des de l'est a les altures de Cognat, on es troba l'església de Sainte-Radegonde, observen l'exèrcit catòlic a sota, a la plana de Liona; són inferiors en nombre, però es troben en una posició més favorable. Els catòlics ataquen el turó, però són aturats pels arcabusers protestants. Els protestants contraatacen i persegueixen els catòlics per la plana, que es retiren. Els protestants han aconseguit una victòria tàctica, que els permet continuar la ruta.
El cap protestant, Poncenat, morí d'un tret d'arcabús en tornar cap a les seves línies, tocat per un dels seus homes que no el va reconèixer. Entre les víctimes del bàndol catòlic, hi ha La Fayette, mort als peus del seu castell de Hautefeuille. El castell de Hautefeuille i el poble de Cognat queden destruïts i només queda dempeus l'església; el poble serà reconstruït uns centenars de metres cap al nord-est.

## Referències

* ↑ Gabriel Morand, Le capitaine Poncenat : épisodes des guerres de religion en Bourbonnais de 1562 à 1568, Librairie historique du Bourbonnais L. Grégoire, 1912, p. 51 et suiv.
# Bandera de Sicília

La bandera de Sicília representa oficialment la Regió de Sicília a partir de l'aprovació de la llei regional del 4 de gener de 2000. Encara que la seva adopció, no oficial, es remunta al 1282 amb l'aixecament popular de l'illa contra la tutela del rei de França Carles I d'Anjou conegut com les Vespres sicilianes, amb l'ajut militar del rei Pere II el Gran de Catalunya-Aragó, que fou coronat nou rei de l'illa.

## Disseny

El disseny de la bandera mostra la divisió en diagonal des del costat superior del pal formant dos triangles, el triangle superior és de color vermell ataronjat i l'inferior de color groc que representen, respectivament, a les ciutats de Palerm i Corleone, les quals foren les primeres en revoltar-se contra el rei francès. Al centre s'hi afegeix una variant de trisquela o trinaklion, anomenada Trinàcria, formada per tres cames color beix amb un Gorgoneion amb ales i tres espigues de blat que representen la prosperitat i els fruits de la terra.

## Banderes històriques

* Bandera de l'Emirat de Sicília sota el Califat Fatimita
* Bandera utilitzada a les Vespres Sicilianes.
* Bandera del Regne de Sicília (1130-1816)
* Bandera de la revolució siciliana de 1848.
* Bandera utilitzada per l'independentisme sicilià del segle xix.

## Banderes amb la trisquela

* Bandera del Moviment Independentista Sicilià (MIS)
* Bandera de l'illa de Man.

## Referències

* ↑ «Adozione della bandiera della Regione. Disposizioni sulle modalità di uso e di esposizione.» (en italià). Gazzetta Ufficiale della Regione Siciliana. [Consulta: 20 juliol 2016].
* ↑ «Il simbolo della Trinacria tra storia e mitologia: ecco le sue origini» (en italià). Giornale di Sicilia, 21-05-2015 [Consulta: 20 juliol 2016].