OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mariscal de Camp (Regne Unit)

Mariscal de Camp és el màxim rang militar del Regne Unit, equivalent a General de l'Exèrcit (Estats Units), Marechal de Françe (França), o Capità general (Espanya). Se situa immediatament al damunt del rang de General, i els seus equivalents són Almirall de la Flota i Mariscal de la Reial Força Aèria. A l'OTAN té el codi OF-10
La insígnia de rang del Mariscal de Camp a l'Exèrcit britànic comprèn dos bastons sobre una corona de fulles de llorer, amb una corona reial al damunt. En alguns països, històricament sota l'esfera de la influència britànica, s'utilitza una versió adaptada, sovint amb la corona reemplaçada per un emblema cultural o nacional alternatiu.
L'ofici de Mariscal era conegut a Anglaterra des del segle xii, però la introducció de l'actual títol relativament és molt recent. Va ser introduït per Jordi I, el primer rei de la Casa de Hanover, seguint l'estil dels exèrcits continental. El primer Mariscal de Camp va ser George Hamilton, 1r Comte d'Orkney, el 1736.
A inicis del segle xx el Cap de l'Estat Major Imperial General normalment era un Mariscal de Camp. Després de la creació del departament del Cap de l'Estat Major de la Defensa, els responsables del departament pertanyent a l'Exèrcit eren Mariscals de Camp fins a la dècada dels 90. Actualment, ja no es nomenen rutinàriament Mariscals de Camp en temps de pau, quedant reservat només pels membres de la família reial o per a militars molt veterans. Si bé tradicionalment el monarca britànic és Mariscal de Camp, la Reina Elisabet II no posseeix el rang, i el Príncep de Gal·les ja ha indicat que no vol ser l'únic oficial de 5 estrelles de les Forces Armades. el Príncep Felip, duc d'Edimburg i el Príncep Eduard, Duc de Kent són actualment els dos darrers Mariscals de Camp de l'Exèrcit britànic.
El Marines Reials no tenen un rang equivalent a Mariscal de Camp, si bé la posició de Capità General té la mateixa insígnia i uniforme que un Mariscal de Camp de l'Exèrcit.

## Referències

* ↑ Bartram, Graham. «United Kingdom: Ministry of Defence and army» (en anglès). Flags of the World, 29-08-2005. [Consulta: 1r juny 2006].

## Vegeu també

* Mariscal de Camp
# Illa Cornwall

L'Illa Cornwall (en anglès Cornwall Island) és una illa de l'Arxipèlag Àrtic Canadenc, que pertany al grup de les Illes de la Reina Elisabet, al territori autònom de Nunavut, Canadà.

## Geografia

L'illa està situada a només 12 km al sud de l'illa d'Amund Ringnes, de la qual es troba separada per l'estret de Hendriks i a uns 45 km al nord d'illa Devon, de la qual la separa el Canal Belcher. És la més gran de les illes que hi ha a Badia Norwegian (les altres són: Buckingham, Ekins, Exmouth, Graham i Table), a l'est de l'illa Ellesmere.
La seva superfície és de 2.358 km², amb uns 78 km de longitud per uns 30 km d'ample. Els punt més alt és el Mont Nicolay (350 m), situat a la costa nord de l'illa.

## Història

L'illa fou descoberta per Sir Edward Belcher el 30 d'agost de 1852 i fou anomenada en honor del Príncep Eduard, Príncep de Gal·les i Duc de Cornualla.

## Referències

* ↑ Mills, William James. Exploring Polar Frontiers:A Historical Encyclopedia. ABC-CLIO, 2003. ISBN 9781576074220.

## Enllaços externs

* Atles del Canadà on-line Arxivat 2008-09-02 a Wayback Machine. (anglès) (francès)
* Illa Cornwall a oceandots.com (anglès)
# Farinus

Farinus és un déu de la mitologia romana encarregat de dotar d'eloqüència als infants. Era un dels múltiples déus casolans encarregats de vetllar pel correcte desenvolupament dels fills, en una època amb una alta mortalitat infantil. Si bé la majoria de divinitats d'aquesta etapa són femenins per associació amb la mare, tots els déus de la parla - com Fabulinus o Locutius - són masculins, ja que s'associaven a la vida política, un vessant reservat als homes. Pertany als numina o déus de la família i la llar i d'ells se sap ben poca cosa, només el moment en què se'ls invocava.

## Referències

* ↑ Joseph Farrell, Latin Language and Latin Culture (Cambridge University Press, 2001), pp. 74–75; Richard A. Bauman, Women and Politics in Ancient Rome (Routledge, 1992, 1994), pp. 51–52.
* ↑ Vinaixa], [Xavier Espluga i Corbalán, Mònica Miró i. Vida religiosa a l'antiga Roma. 1a edició. Barcelona: UOC, 2002. ISBN 8495131439.
# Laure Boulleau

Laure Boulleau (Clarmont d'Alvèrnia, 22 d'octubre de 1986) és una futbolista francesa que juga al Paris Saint-Germain de la Division 1 Féminine. Boulleau juga com a defensa i és internacional amb França.

## Palmarès
### Club
#### Paris Saint-Germain

* Coupe de France Féminine (1): 2009?10

## Referències

* ↑ «List of Players - France» (PDF) p. 11. FIFA, 30-05-2015. Arxivat de l'original el 28 de maig 2015. [Consulta: 31 maig 2015].
# Principat de Lucca i Piombino

El principat de Lucca i Piombino (en italià: Principato di Lucca e Piombino) va ser un Estat napoleònic localitzat en l'actual Toscana (Itàlia) que va existir del 1805 fins al 1815. El 23 de juny de 1805 per petició del Senat de Lucca, es va constituir el "Principat de Lucca i Piombino", que es va assignar a la germana de Napoleó Bonaparte, Élisa Bonaparte, i al seu marit Felice Bacciocchi.

## Formació

L'Estat va sorgir com a resultat de l'annexió del Principat de Lucca (est. 22 de juny 1805), l'antiga República de Lucca, ocupada per França des de finals de 1799, i l'annexió del Principat de Piombino, sent Elisa Princesa de Piombino des de març d'aquell any. Els Principats, un cop combinats, van ser governats per una única monarquia. Elisa va esdevenir Princesa de Piombino i Lucca. El seu marit Felice Pasquale Baciocchi es va convertir en el Príncep titular de Piombino.

## Govern

La Constitució del principat va ser redactada per Napoleó el 22 de juny de 1805, establint un Consell d'Estat per assistir a la Princesa, i un Senat legislatiu.
El principat va adoptar el franc francès com a moneda pròpia, encara que es van encunyar algunes monedes locals especials.
El 3 de març de 1809, com a part del Tractat de Fontainebleau, el seu germà Napoleó va crear el Gran Ducat de Toscana, amb Elisa regnant com a Gran Duquessa tota la Toscana des de Florència. La regió havia estat annexionada a l'Imperi francès dos anys abans, de l'anterior Regne d'Etrúria (1801-1807).
Des de llavors el Principat de Lucca i Piombino va passar a formar part del Gran Ducat de Toscana, i com a conseqüència va ser un territori del Primer Imperi Francès, amb un prefecte (Antoine-Marie-Pierre de Hautmesnil). No obstant això, tenia un estatut especial, i el territori mai va ser constituït com un departament de França.

## Final

El 1814, després de la caiguda de Napoleó, l'Exèrcit Imperial Austríac va ocupar Lucca, acabant amb el control francès. Piombino, en el Congrés de Viena, va ser atorgat al Gran Ducat de Toscana, i Elba, com a principat, a l'exiliat Napoleó (l'illa pertanyia històricament a Piombino) .
Lucca va ser restituïda com Estat amb un estatus separat com a Ducat de Lucca (1815-1847). El Congrés de Viena (1814-1815) va concedir el Ducat a l'exiliada Maria Lluïsa (1782-1824), exiliada espanyola de la Casa de Borbó, qui va fer cas omís de la constitució imposada sobre ella pel Congrés, i va governar de forma absolutista.

## Vegeu també

* Principat de Piombino
* República de Lucca

## Referències

* Claude Drigon, Nouveau traité historique et archéologique de la vraie et parfaite science des armoiries
* L'Univers, histoire et description de tous les peuples
* Marie Nicolas Bouillet, Dictionnaire universel d'histoire et de géographie,
* Gérard Hubert, La sculpture dans l'Italie napoléonienne,

## Bibliografia

* AA. VV., Repubblica, Principato e Ducato di Lucca, Franco Maria Ricci, Milano 1995.
* Francesco Giovannini, Storia dello Stato di Lucca, Maria Pacini Fazzi, Lucca 2003.
* Raoul Manselli, La Repubblica di Lucca, UTET, Torino 1986.

## Enllaços externs

* Banderes de Lucca
* Constitució de Lucca (en italià)
# Sebastián Martín Recio

Sebastián Martín Recio (El Rubio, província de Sevilla, 3 de desembre de 1953) és un metge i polític comunista andalús, ex alcalde de Carmona (província de Sevilla). Membre del Partit Comunista d'Espanya (PCE) des de 1971 i d'Izquierda Unida (IU), va ser alcalde de Camamilla (Huelva) entre 1979 i 1983 i Diputat Provincial de Huelva, coordinador de l'àrea de Sanitat d'IU a Andalusia i coordinador General d'Àrees d'IU-CA 1988-1990. Diputat provincial i coordinador provincial d'IU a Sevilla. Ha estat alcalde de Carmona des de 1995 a 2007. Escollit en 1995, reelegit en 1999 i 2003, ha passat a l'oposició municipal en 2007.
En la VIII Assemblea Federal Extraordinària d'IU (desembre de 2004) es va presentar com a candidat a coordinador general, avalat pels sectors més a l'esquerra de la coalició. Va obtenir al voltant del 12% dels vots. En la votació a coordinador celebrada en el recentment triat Consell Polític Federal va sumar els seus vots als de la candidatura d'Enrique Santiago, per intentar derrotar Gaspar Llamazares.
És coordinador provincial de Sevilla, membre del Consell Andalús, de la Presidència Federal i del Consell Polític Federal d'IU i vicepresident de la Federació Andalusa de Municipis i Províncies. Així mateix, va ser escollit mitjançant primàries candidat d'Esquerra Unida al Congrés dels Diputats per Sevilla a les eleccions generals de 2008.

## Enllaços externs

* Bloc com a candidat al Congrés dels Diputats per Sevilla · Eleccions 2008
# Aber-porth

Aber-porth, en anglès Aberporth, és un poblet del comtat gal·lès de Ceredigion a 119 km de Cardiff i a 193 km de Londres. El 2011 la població era de 6.047 habitants, dels quals 1.910 (31,6%) parlaven gal·lès.

## Notes

* ↑ Google. Google Maps [mapa]. [Consulta: 4 abril 2014].
* ↑ «Statistical bulletin: 2011 Census: Key Statistics for Wales, March 2011» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2014].
# San Cristóbal de Segovia

San Cristóbal de Segovia és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Elias Sacristán Martín | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Belén Salamanca Escorial | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Mark Thompson

Mark John Thompson (Londres, 31 de juliol de 1957) és el director executiu (CEO) de The New York Times. Entre 2004 i 2012, Thompson fou el director general de la BBC, i anteriorment havia sigut el director del Channel 4. El 2016, Thompson va publicar Enough Said: What's Gone Wrong with the Language of Politics? En aquest llibre condemna els riscos de la nova política i és molt crítica amb la situació actual del periodisme. El 2009 va ser considerat la 65a persona més potent en el món per la revista Forbes.

## Referències

* ↑ «Mark Thompson, Esq Authorised Biography – Debrett’s People of Today, Mark Thompson, Esq Profile Arxivat 2022-04-10 a Wayback Machine.». Debretts.co.uk, 31-07-1957. [Consulta: 10 maig 2012].
* ↑ “THOMPSON, Mark John Thompson,” in Who's Who 2009 (London: A & C Black, 2008); online ed., (Oxford: OUP, 2008), .
* ↑ John Lloyd, What happened to the language of politics?
* ↑ «The World's Most Powerful People Arxivat 2012-01-27 a Wayback Machine.». Forbes, 11-11-2009 [Consulta: 12 novembre 2009].
# Ferencvárosi Torna Club

El Ferencvárosi Torna Club és un club esportiu professional hongarès, amb seu al barri de Ferencváros de la ciutat de Budapest. Hom el coneix popularment com Ferencváros o Fradi. La secció més coneguda del club és la de futbol, coneguda com les Àguiles Verdes en referència als colors del club. Al llarg del temps ha rebut diversos noms:: Ferencváros TC (1899), Ferencváros FC(1926), Ferencváros TC (1944), EDOSZ Budapest (1950), Budapesti Kinizsi SE (1951), Ferencváros TC (1957).
El club va ser fundat el 1899, disputa els seus partits com a local al Groupama Arena i juga a l'NB1, la primera divisió hongaresa.
Considerat l'equip hongarès de més èxit, tant a nivell nacional com internacional, el club va guanyar la Copa de Fires 1964-1965 a nivell internacional, i a nivell estatal té més de 60 títols incloent 30 Lligues i 23 Copes d'Hongria. El Ferencváros havia participat en tots els campionats de primera divisió des de l'inici de la lliga de futbol d'Hongria el 1901 fins a la temporada 2006/07, en què va baixar a l'NB2 per problemes financers.
Alguns dels jugadors associats amb el nom d'aquest club són László Kubala, Flórián Albert o Tibor Nyilasi.

## Palmarès
### Tornejos nacionals

* Lliga hongaresa (34): 1903, 1905, 1907, 1909, 1910, 1911, 1912, 1913, 1926, 1927, 1928, 1932, 1934, 1938, 1940, 1941, 1949, 1963, 1964, 1967, 1968, 1976, 1981, 1992, 1995, 1996, 2001, 2004, 2016, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023
* Copa d'Hongria (24): 1913, 1922, 1927, 1928, 1933, 1935, 1942, 1943, 1944, 1958, 1972, 1974, 1976, 1978, 1991, 1993, 1994, 1995, 2003, 2004, 2015, 2016, 2017, 2022
* Copa de la Lliga hongaresa (2):
** 2012-13, 2014-15

### Tornejos internacionals

* Copa de Fires (1): 1965
* Copa Mitropa (2): 1928, 1937
* Copa Challenge (1): 1909
* Subcampió de la Copa de Fires (1): 1968
* Subcampió de la Recopa d'Europa (1): 1975

## Referències

* ↑ «Trófeák» (en hongarès). [Consulta: 19 juliol 2019].
* ↑ «Hungary - List of League Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Ferencvárosi Torna Club - Lloc web oficial
# Laure Saint-Martin Permon

Laure Saint-Martin Permon (Montpeller, 6 de novembre de 1784 - antic 1r districte de París, 7 de juny de 1838), més coneguda pel títol nobiliari de duquessa d'Abrantes, va ser una escriptora francesa.

## Biografia

Neix a Montpeller el 6 de novembre de 1784 i la mort arriba a París el 7 de juny de 1838. La seva mare era corsa i segons ella descendent de l'antiga família imperial grega dels Comnenos, refugiats a Còrsega després de la invasió dels turcs. (Un dels Comnenos, Kalómeros, va servir junt als grans ducs de Florència, va canviar el seu nom a Bonaparte, traducció directa de “Kalòsméros”). Era freqüent les trobades intel·lectuals a la petita casa familiar a on assisteix Letícia Bonaparte i el jove general Bonaparte. Laure es va casar als setze anys amb Jean-Andoche Junot “la Tempête”, el més lleial dels generals de Napoleó, nomenat per aquest duc d'Abrantès. Aquest entorn social va fer de l'escrit de les seves memòries un document destacat de la vida de l'Emperador Napoleó i la seva reconstrucció de l'economia i la indústria amb singulars anècdotes de la vida íntima. També es pot llegir la genealogia dels Comnenos, la vida a Còrsega amb una clara explicació dels fets que van portar la submissió a França. Les seves trobades de gran luxe amb la societat bonapartista, artistes i escriptors van ser la seva ruïna econòmica. Va continuar escrivint per sobreviure, perquè l'Imperi havia caigut i la traïció dels més fidels la van portar a retirar-se a la vida privada.

## Obres

Va publicar:
* Memòries sobre la Restauració, La Revolució i els primers anys del regnat de Lluís Felip (1836)
* La història dels Salons de París sota Lluís XVI, Sota el Directori (1837-38)
També algunes novel·les privades.

## Referències

* ↑ «Duquessa d'Abrantes». Gran Enciclopèdia Catalana. enciclopedia.cat. [Consulta: 2 febrer 2023].

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63.
* González Porto-Bompiani (coord). Diccionario literario, vol VII. Montaner y Simón,S.A. 1959. Depósito Legal:B 1.352-1959.
# Sebastián Martínez

Sebastián Martínez Domecel (Jaén, 1599 - Madrid, 30 d'octubre de 1667) fou un pintor espanyol.
Nascut a Jaén, es creu va conèixer a Alonso Cano i va ser deixeble de Velázquez, amb el qual va mantenir una bona relació, pel que a la mort de Velázquez, va ser nomenat pintor de cambra del rei Felip IV.
Les seves obres van ser d'estil manierista- barroc. Va treballar especialment per a Madrid, Còrdova i Jaén, on en aquesta darrera ciutat al seu Museu catedralici es troben uns llenços del Crist Crucificat i la Verge de l'O (1662). A una capella de la catedral de Jaén té la pintura El Martiri de Sant Sebastià. I per al retaule de l'altar major va executar la taula que cobreix el reliquiari del Sant Rostre. El Museu de Jaén ha adquirit recentment (2007), la pintura Sant Joan Baptista, per a incorporar-la als seus fons museístics. Obra seva és la Verge adolescent del convent de les dominiques de Còrdova.

## Enllaços externs

* Capel Margarito, Manuel - Sebastián Martínez, discípulo de Velázquez y pintor de cámara de Felipe IV, en la Catedral de Jaén (castellà)
* Lázaro Damas, María Soledad, «Consideraciones en torno a Sebastián Martínez Domedel y su obra», Boletín de Estudios Giennenses, nº 153 (1994), pp. 299-314. (castellà)
# Aberafan

Aberafan (en anglès Aberavon) és un poblet del comtat gal·lès de Castell-nedd Port Talbot (anglès: "Neath Port Talbot"). Es troba a 45 km de Cardiff i a 158 km de Londres. El 2011 la població era de 6.047 habitants, dels quals 1.910 (31,6%) parlaven gal·lès.

## Notes

* ↑ Google. Google Maps [mapa]. [Consulta: 4 abril 2014].
* ↑ «Statistical bulletin: 2011 Census: Key Statistics for Wales, March 2011» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2014].
# Fuentelviejo

Fuentelviejo és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 76 | 81 | 57 | 60 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Mark Toscano

Mark Toscano (Hartford, 1976) és un cineasta, comissari i conservacionista de pel·lícules establert a Los Angeles. Des del 2003 ha treballat a l'Academy Film Archive, on s'ha especialitzat en comissariat, conservació i preservació de pel·lícules d'artistes. Treballa amb col·leccions de més de 100 cineastes i ha supervisat la conservació i preservació de centenars de pel·lícules, incloent obres de Stan Brakhage, Barbara Hammer, Chick Strand, Tacita Dean, Penelope Spheeris, els germans Whitney, Gus Van Sant i molts altres. Ha comissariat i presentat programes al MoMA, Arsenal, Eye Filmmuseum, Tate Modern i diversos festivals a Rotterdam, Londres, Oberhausen, Zagreb i Bangalore, entre d'altres. És programador a Los Angeles Filmforum i ha impartit classes sobre cinema experimental i arxiu en diverses universitats, a més d'ensenyar Història de l'Animació Experimental a CalArts.

## Referències

* ↑ «Xcèntric - Mark Toscano» (en anglès). CCCB (amb llicència OTRS), 2024. [Consulta: 13 gener 2024].
# Isabel Ferreira

Isabel Ferreira (Luanda, Angola, a 24 de maig de 1958) és una escriptora angolesa.
Quan era joveneta es va aixecar en armes, però afirma entre la guerrilla i la música l'art parlà més fort i es va convertir en part d'un grup musical que va tenir com a objectiu aixecar la moral de la guerrilla al front.
Formada a Dret a Luanda i a l'Escola Superior de Teatro e Cinema d'Amadora (Portugal).
Paral·lelament a la música, Isabel Ferreira es va llicenciar en dret i va exercir a Huíla i Luanda, però mai va abandonar la música ni la poesia.

## Obras

* Laços de Amor (poesia, 1995)
* Caminhos Ledos (poesia, 1996)
* Nirvana (poesia, 2004)
* À Margem das Palavras Nuas (poesia, 2007)
* Fernando daqui (conte, 2007)
* O Guardador de Memórias

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Angop. «Escritora angolana Isabel Ferreira apresenta "O guardador de memórias" no Canadá», 05-03-2009. Arxivat de l'original el 2017-11-07. [Consulta: 1r novembre 2017].
* ↑ DocBWeb. «FERREIRA, Isabel, 1958-». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Pneumònia associada a la ventilació mecànica

La pneumònia associada a la ventilació mecànica (VAP, per les seves sigles en anglès ventilator-associated pneumonia) és un subtipus de pneumònia adquirida a l'hospital (PAH) que es dona en pacients que reben ventilació mecànica per un tub endotraqueal o traqueostòmic durant almenys 48 hores. La VAP és un trastorn mèdic que resulta d'una infecció que inunda els petits alvèols dels pulmons, que són els que s'encarreguen d'absorbir oxigen de l'atmosfera. La VAP es diferencia d'altres tipus de pneumònia infecciosa pels diferents tipus de microorganismes que la causen, els antibiòtics utilitzats per tractar-la, els mètodes de diagnòstic, el pronòstic final i les mesures preventives eficaces. A la comunitat, la pneumònia és causada sovint pel pneumococ, l'hemòfil de la influença o l'estafilococ daurat. Tanmateix, a l'hospital, l'organisme més sovint associat a la pneumònia és Pseudomonas, no importa si el pacient ha rebut ventilació o no. Perquè un pacient adquireixi VAP ha d'estar connectat a un ventilador mecànic: aquest és el fet que caracteritza la VAP, i no pas el microorganisme causant.

## Enllaços externs

* Neumonía asociada a la ventilación mecánica SciELO (castellà)
* Neumonía asociada a ventilación mecánica: riesgos, problemas y nuevos conceptos Medicina Intensiva (castellà)
# Sericoplaga

Sericoplaga és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per William Warren el 1892. La seva única espècie, Sericoplaga externalis, descrita pel mateix autor en el mateix any, es troba a Amèrica del Nord, on ha estat registrada des de Maryland fins Illinois, sud a Florida i oest a Texas.
Els adults apareixen al febrer, d'abril a octubre i al desembre. Les larves s'alimenten de Maclura pomifera.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 desembre 2018].
* ↑ «801469.00 – 4991 – Sericoplaga externalis – Warren, 1892». Mississippi State University. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ Savela, Markku. «Sericoplaga Warren, 1892». [Consulta: 27 febrer 2018].
# Afrodita, el jardín de los perfumes

Afrodita, el jardín de los perfumes és una pel·lícula coproducció de l'Argentina i Mali filmada en colos dirigida per Pablo César sobre el seu propi guió que es va estrenar el 15 d'octubre de 1998 i que va tenir com a actors principals a Issa Coulibaly i Alejandro Da Silva.

## Sinopsi

La història d'Afrodita des del seu naixement i la seva relació amb els altres déus de la mitologia grega.

## Repartiment

Van participar del film els següents intèrprets:
* Issa Coulibaly
* Alejandro Da Silva
* Karamoko Sinayoko
* Hama Maiga
* Guibi Ouedraogo
* Sacko Kante
* Fatoumata Coulibaly
* Fatoumata Yerle
* Rokia Daiwara
* Yiriba Coulibaly

## Comentaris

Diego Batlle a La Nación va opinar:
| « | «Resulta molt difícil no abordar aquesta pel·lícula des de la irritació, la burla o l'improperi fàcil…sota el vel d'una obra culta i ambiciosa, no és més que un producte tan exòtic com soporífer i descartable.» | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | «Aquesta improbable coproducció amb Mali a més de ser una obertura intent de traslladar la Teogonía de Hesíode, converteix al seu director en aquell que va arribar més lluny (geogràficament) buscant inversors. Abans havia filmat a Tunísia i a l'Índia.» | » |

## Referències

* 1 2 3 4 5 Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos II 1996-2002. Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2003.

## Enllaços externs

* Informació sobre Afrodita, el jardín de los perfumes a cinenacional.com
* Afrodita, el jardín de los perfumes a YouTube
# Mario Osbén

Mario Osbén (Xiguayante, 14 de juliol de 1950 - Xiguayante, 7 de febrer de 2021) fou un futbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ Mario Osbén a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Mundialistas chilenos
* ↑ Mario Osbén Fitxa a Fussballdaten