OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Talp de cua peluda

El talp de cua peluda (Parascalops breweri) és un tàlpid nord-amèrica de mida mitjana. És l'únic membre del gènere Parascalops. Se'l troba en zones boscoses i obertes amb sòls poc compactes de l'est del Canadà i el nord-est dels Estats Units.
Té un pelatge de color gris fosc amb les parts inferiors més clares, un nas puntat i una curta cua peluda. Mesura uns 15 cm de llarg, incloent-hi la cua de 3 cm i pesa uns 55 g. Les seves potes anteriors són amples i tenen forma de pala, estant especialitzades per excavar. Té 44 dents. Té els ulls coberts de pèl i les orelles no són externes. Té peus i un musell de color rosat que es van tornant blancs a mesura que envelleix l'animal.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista i ornitòleg estatunidenc Thomas Mayo Brewer.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 55. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Gerard Labuda

Gerard Labuda (Nowa Huta, Pomeranian Voivodeship, 28 de desembre de 1916 - Poznań, 1 d'octubre de 2010) va ser un historiador polonès els principals camps d'interès de la qual eren l'edat mitjana i els eslaus occidentals. Va néixer a Kashubia. Va viure i morir a Poznań, Polònia.

## Biografia

Labuda va néixer a Nowa Huta, Voivodat de Pomerània, Kartuzy, Polònia (abans de 1918 Neuhütte / Karthaus, Prússia Occidental / Partició prussiana de Polònia, Alemanya), en el si d'una família caixubi. Era fill de Stanislaw Labuda i Anastazja Baranowska. Des del 1950 va ser professor a la Universitat de Poznań; rector 1962 – 1965; des de 1951 membre de l'Acadèmia Polonesa d'Aprenentatge (PAU); president 1989 – 1994; des del 1964 membre de l'Acadèmia Polonesa de Ciències (PAN); vicepresident 1984 – 1989; del 1959 al 1961 director de l'Institut Occidental (Instytut Zachodni) de Poznań i membre de l'Acadèmia de Ciències de Nova York. Va ser enterrat a Luzino - Kashubia.
A partir del 1958 va editar el multivolum Słownik Starożytności Słowiańskich (Diccionari de les antiguitats eslaves) i va publicar fonts històriques. Autor de més de 30 llibres i prop de 2000 publicacions acadèmiques.
Guardonat amb la Gran Creu de l'Orde de Polònia Restituta (1996) i la màxima distinció polonesa Orde de l'Àliga Blanca (2010; a títol pòstum).
Premi de la Fundació Alfred Jurzykowski (EUA, 1983), Premi Herder (Àustria, 1991). Premis Estat de Polònia (1949, 1951, 1970).
Doctorat honoris causa per la Universitat de Gdańsk (1986), la Universitat Nicolas Copernicus (1993), la Universitat Jagiellonian (1995), la Universitat de Varsòvia (1997), la Universitat de Wrocław (1999) i la Universitat de Szczecin (2003).

## Obres

* Studia nad początkami państwa polskiego (Estudis del primer estat polonès), Cracòvia, 1946.
* Pierwsze państwo słowiańskie - państwo Samona (El primer estat eslau - Estat de Samon), Poznań 1949.
* Fragmenty dziejów Słowiańszczyzny Zachodniej (Fragments de la història de l'eslavitud occidental), vols. 1 – 2, –
* Polska granica zachodnia. Tysiąc lat dziejów politycznych (La frontera occidental de Polònia: mil anys d'història política), 1971.
* Pierwsze państwo polskie (El primer estat polonès), Cracòvia 1989.
* O Kaszubach, ich nazwie i ziemi zamieszkania (poble caixubi, el seu nom i terra), Gdynia 1991.
* Kaszubi i ich dzieje (caixubis i la seva història), 1996,ISBN 83-904950-9-0
* Św. Stanisław Biskup krakowski, patró Polski (Stanislas bisbe de Cracòvia, patró de Polònia), Poznań 2000.
* Mieszko I, Wrocław 2002.
* Słowiańszczyzna starożytna i wczesnośredniowieczna (L'esclavitud a l'antiguitat i la primera edat mitjana), 2003.
* Historia Kaszubów w dziejach Pomorza (La història dels caixubis a la història de Pomerània) t.1 Czasy średniowieczne (vol.1 Edat Mitjana), Gdańsk 2006.

## Referències

* ↑ «Poznań.Wyborcza.pl - Najnowsze wiadomości z Poznania» (en polonès). [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ J. Kostrzewski, Z mego życia... pamiętnik, Warszawa 1970, s. 235.
* ↑ J. Dobosz. «Prof. dr hab. Gerard Labuda». [Consulta: 24 juliol 2010]., p. 2–3.
# Giuseppe Petito

Giuseppe Petito (Civitavecchia, Laci, 25 de febrer de 1960) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1981 i 1996. El 1980, com a ciclista amateur, va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 1983 i el Trofeu Laigueglia de 1984. Una vegada retirat passà a exercir tasques de director esportiu en diferents equips.

## Palmarès

* 1979
** 1r al Trofeu Gianfranco Bianchin
* 1981
** 1r al Trofeu Ciutat de Castelfidardo
* 1982
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia
* 1983
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1984
** 1r al Gran Premi Cecina
** 1r al Trofeu Laigueglia
* 1987
** 1r al Giro de Campània
* 1991
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Siciliana
* 1993
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Pulla

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1982. Abandona
* 1983. 77è de la classificació general
* 1985. 71è de la classificació general
* 1986. 84è de la classificació general
* 1987. 77è de la classificació general
* 1988. 106è de la classificació general
* 1989. 109è de la classificació general
* 1991. 69è de la classificació general
* 1992. 68è de la classificació general
* 1993. 93è de la classificació general
* 1994. 92è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1986. Abandona (13a etapa)
* 1994. Abandona (12a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1983. Abandona (17a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1984. Abandona (11a etapa)
* 1994. 92è de la classificació general
* 1995. 71è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «PETITO Giuseppe». [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Giuseppe Petito». [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giuseppe PETITO» (en italià). [Consulta: 28 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Giuseppe Petito a sitiodeciclismo.net
# Tamar Novas Pita

Tamar Novas Pita (Santiago de Compostel·la, 3 d'octubre de 1986) és un actor gallec.

## Biografia

Tamar Novas va debutar en el cinema amb 13 anys amb la pel·lícula de José Luis Cuerda, La Lengua de las Mariposas. Però el reconeixement li va arribar el 2004 a l'aconseguir el Goya al millor actor revelació per Mar adentro d'Alejandro Amenábar i el Premi de la Unió d'Actors pel seu paper de nebot de Ramón Sampedro, interpretat per Javier Bardem.
Aquests premis el van portar a fer aparicions estel·lars en diverses sèries de televisió com Siete Vidas (1 episodi (2004): In Fraganti), Mesa para Cinco (1 episodi (2006): El juego de la verdad) o protagonitzar la sèrie A vida per diante (60 episodis 2006-2007) de la televisió gallega TVG.Més tard arribarien pel·lícules com Los Fantasmas de Goya (2006) de Milos Forman, Una mujer Invisible (2007) de Gerardo Herrero i ¡Maldito bastardo! (2008) de Javier Camino.
El 2008 va participar també en un episodi de la sèrie de Cuatro Cuenta Atrás (episodi Calle Virgen de las Angustias 88, 19:47 horas) (2008) i en 5 episodis de la sèrie de TVE La Señora. El 2009 ha participat en la nova pel·lícula de Pedro Almodóvar, Los abrazos rotos, al costat de Penélope Cruz i Lluís Homar.

## Filmografia
### Cinema

* La lengua de las mariposas (José Luis Cuerda, 1999)
* Mar adentro (Alejandro Amenábar, 2004)
* Retrato (Jairo Iglesias, 2005)
* Los fantasmas de Goya (Milos Forman, 2006)
* Atopeite (Susana Pérez, 2006)
* Una mujer invisible (Gerardo Herrero, 2007)
* ¡Maldito bastardo! (Javier Camino, 2008)
* Los abrazos rotos (Pedro Almodóvar, 2009)
* A Cicatriz Branca (Margarita Ledo, 2013)

### Televisió

* La Señora (2008)
* Cuenta atrás (2008)
* A vida por diante (2006-2007
* Mesa para cinco (2006)
* Siete vidas (2004)
* La ira (2009)
* Acusados (2010)
* Bandolera (sèrie de televisió) (2012)
* La memoria del agua (2012)
* El desorden que dejas (2020)

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Títol | Resultat |
| 2005 | Premis Goya | Goya al millor actor revelació | Mar adentro | Guanyador |
| 2005 | Premis de la Unió d'Actors | Millor actor de Revelació | Mar adentro | Guanyador |

## Referències

* 1 2 «Tamar Novas-Awards» (en anglès). imdb. [Consulta: 25 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Sociedad de management K audiovisual SL Arxivat 2009-03-31 a Wayback Machine.
# Tamar

«Tamar» té aquests significats:
* Tamar (còmic) còmic publicat per l'Editorial Toray
* Tamar (nom), prenom femení d'origen armeni
* Biografies:
** Tamar o Tamara de Geòrgia, Reina que governà cap al 1184 fins al 1213
** Tamar (nora de Judà), nora de Judà, ja que fou la muller d'Er i -després de morir aquest- de son germà més jove Onan, tal com apareix al Gènesi
** Tamar (filla de David), filla del rei David
* Toponímia:
** Tamar (consell regional) consell regional de l'estat d'Israel
** Tamar (Cornualla), riu de Cornualla (Gran Bretanya)
** Tamar o Kranjska Gora, vall als Alps Julians al nord d'Eslovènia, conegut per l'antiga plataforma per a salts d'esquí que tenia
# Reserva índia Alexis Cardinal River 234

La Reserva índia Alexis Cardinal River 234 és una reserva índia a Alberta. És una de les quatre reserves sota govern de la Primera Nació Alexis Nakota Sioux.

## Referències

* ↑ «Indian and Northern Affairs Canada "Reserves/Settlements/Villages" detail». Arxivat de l'original el 2014-12-05. [Consulta: 29 novembre 2014].
# Giuseppe Petrilli

Giuseppe Petrilli (Nàpols, Itàlia 1913 - íd. 1999) fou un polític italià que va ser membre de la Comissió Hallstein entre 1958 i 1960.

## Biografia

Va néixer el 24 de març de 1913 a la ciutat de Nàpols, ciutat en la qual morí el 13 de maig de 1999.

## Activitat política

Sense afiliació política fou nomenat membre de la Comissió Hallstein I l'any 1958, esdevenint Comissari Europeu d'Assumptes Socials. Abandonà el càrrec el setembre de 1960, sent substituït el febrer de 1961 per Lionello Levi Sandri, per esdevenir president de l'Institut Italià d'Indústria (IRI), càrrec que abandonà el 1979.
Membre de la Democràcia Cristiana, el juny de 1979 fou escollit senador al Senat d'Itàlia, escó que va mantindre fins al 1983.
# Godomar

Godomar és una masia d'Olot protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un gran casal de planta rectangular situat dalt d'un puig. El teulat a dues aigües va ser realitzat amb cairats, damunt els quals es troben els cabirons, les llates i les teules. Conserva les tortugades originals amb les canaleres de ceràmica. A la façana de llevant hom pot veure les diferents etapes de construcció. El reducte primitiu, de planta rectangular, té a la façana est una porta amb llinda de pedra sense decorar, i a la nord una petita torre enlairada de base quadrada. L'ampliació del casal es va fer pel costat sud, bastint grans badius per guardar gra. Una de les finestres, amb bisells als costats, porta la data 1588. Posteriorment es bastí una galeria sostinguda per arcades utilitzades per tancar-hi el bestiar.

## Història

L'assentament humà al Puig de Batet és molt antic, ja que era un ramal secundari de la ruta prehistòrica, i després grega i romana, que comunicava el mar i la muntanya, passant per les valls superiors del Fluvià.
L'any 1928 un grup de treballadors van trobar a Ca l'Ermità de Batet un enterrament ibèric-romà: "àvids d'or amb què somniaren, els treballadors en feren bocins de pressa i, desil·lusionats, tots els fragments s'escamparen entre altres desferres" (Danés, pàg. 117). El propietari va recollir els trossos i es va procedir a la restauració. Són de terra cuita blanquinosa, d'uns 40 cm de perímetre a l'amplada màxima, coll estret i una sola nansa.
La data documental més antiga de la serra de Batet és de l'any 977, moment en què es fa donació per part del comte de Besalú, Miró, al monestir de Sant Pere, del Mas Godomar (o Gavalmac).

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Godmar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Gokalpura

Gokalpura fou un estat tributari protegit de l'agència de Mahi Kantha a la presidència de Bombai. Estava format per 1 sol poble amb 184 habitants el 1901. El sobirà era el mateix que el de Tejpura. Els seus ingressos es comptaven amb els de Tejpura. Pagava un tribut de 42 rúpies al Gaikwar de Baroda.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Gokinjo monogatari

Històries del veïnat o Una història de barri (ご近所物語, Gokinjo Monogatari) és un manga escrit i il·lustrat per Ai Yazawa. Va ser publicat per Shueisha des de 1995 a 1998 en la revista Ribon. Va ser adaptat a una sèrie d'animació de 50 episodis per Toei Animation, emesa per TV Asahi del 10 de setembre de 1995 a l'1 de setembre de 1996, amb mercaderia de Bandai. La història narra sobre la vida de Mikako Kouda, germana major de Miwako Sakurada i personatge de la sèrie Paradise Kiss, qui desitja ser una dissenyadora de moda i posseir tendes per a vendre la seua marca inventada: "Happy Berry" (Baia Feliç).
Aquesta sèrie és un preludi de la sèrie Paradise Kiss, també d'Ai Yazawa i s'esmenta amb freqüència en pàgines extres d'un altre dels seus mangues més famosos, Nana.

## Enllaços externs

* Web Oficial de l'anime Gokinjo Monogatari, Històries del veïnat Arxivat 2009-03-10 a Wayback Machine. (japonès)
# Reserva índia Big Horn 144a

La Reserva índia Big Horn 144A és una reserva índia a Alberta situada vora el comtat de Clearwater. És compartida per les bandes índies Bearspaw, Chiniki, i Wesley de la Primera Nació Nakoda (Stoney). Té 22,24 km² i el 2011 tenia 134 habitants, dels quals 75 parlen stoney i 5 parlen cree.

## Referències

* ↑ «Big Horn 144A». Statistics Canada, 2001. [Consulta: 27 desembre 2009].
# Randolph (Missouri)

Randolph és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 47 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Randolph tenia 49 habitants, 20 habitatges, i 14 famílies. La densitat de població era de 53,4 habitants per km².
Dels 20 habitatges en un 15% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 15% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,9% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 38,3% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.750 $ i la renda mediana per família de 53.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.667 $ mentre que les dones 35.000 $. La renda per capita de la població era de 23.067 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Randolph». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Randolph». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Termoclina

La termoclina (de vegades dita metalimnion) és una capa dins una massa d'aigua o d'aire on la temperatura canvia ràpidament amb la fondària o l'alçada.

## Oceans

Donat que l'aigua no és perfectament transparent, la major part de tota la llum solar s'absorbeix en la capa superficial, escalfant-se. El vent i la circulació d'onades mouen l'aigua en aquesta capa, distribuint-la dins d'ella, fent que la temperatura es faci relativament uniforme en les primeres desenes de metres. Sota aquesta capa de mescla, la temperatura cau molt ràpidament; potser més de 20 °C en els següents 150 m de fondària. Aquesta zona de transició ràpida es coneix com la termoclina. Sota d'ella, la temperatura continua caient, però molt més gradualment. En els oceans, el 90% de l'aigua està per sota de la termoclina. Aquest oceà profund consta de capes de la mateixa densitat, pobrament mesclades i amb temperatures de 0 a 3 °C (amb aquesta temperatura tan baixa l'aigua es troba encara en estat líquid a causa de la pressió que exerceixen l'aigua i l'aire que es troba damunt de la massa d'aigua freda).
La termoclina varia amb la latitud i l'estació de l'any: és permanent als tròpics, variable en els climes temperats (més forta a l'estiu), i de feble a inexistent a les regions polars, on la columna d'aigua està tan freda a la superfície com al fons.
En la mar oberta, es caracteritza per un gradient de velocitat sònica negatiu, fent que la termoclina sigui important en la guerra submarina, ja que pot produir reflexos actius en els sonars.
En capbussar-se, una termoclina d'uns pocs °C es pot sentir com estar entre dues masses d'aigua i dona a l'aigua una aparença de vidre opac, causada per la refracció alterada de la columna d'aigua freda o calenta; és similar als miratges del desert.

## Altres masses d'aigua

Les termoclines també es presenten a llacs relativament superficials.

## Atmosfera

La formació d'un perfil vertical de termoclina és un fenomen molt comú, particularment a la baixa atmosfera, degut als efectes diurnals del cicle d'escalfament/refredament solar. El fenomen es va aplicar als estudis de contaminació acústica a la dècada de 1960 i va contribuir al disseny d'autopistes urbanes i les barreres sòniques.

## Referències

* ↑ «C.Michael Hogan, Analysis of highway noise, Journal of Water, Air, & Soil Pollution, Vol. 2, Nº 3, Biomedical and Life Sciences and Earth and Environmental Science Issue, pp. 387-392, September, 1973, Springer Verlag, Netherlands ISSN 0049-6979». Arxivat de l'original el 2020-05-26. [Consulta: 29 abril 2012].

## Enllaços externs

* "Temperatura del Agua Oceánica", University Corporation for Atmospheric Research, Universitat de Michigan Arxivat 2010-03-27 a Wayback Machine.
# Termocronologia

La termocronologia és l'estudi de l'evolució tèrmica d'una regió d'un planeta. Els termocronologistes utilitzen la datació radiomòtrica amb les temperatures de tancament que representen la temperatura dels minerals estudiats en un temps determinat per les dades registrades per entendre la història tèrmica d'una roca específica, mineral o unitat geològica. És un subcamp de la geologia i està estretament associada amb la geocronologia.
Un estudi termocronològic típic inclou les dates d'una sèrie de mostres de roques de diferents àrees d'una regió, sovent procedents d'un transecte vertical al voltant d'un canó escarpat, tallserrat o pendent. Aquestes mostres es daten. Amb alguns coneixements sobre de l'estructura tèrmica del subsòl, aquestes dates es traslladen als moments en què aquell lloc en particular estava a temperatura de tancament del mineral. Això per tant dona el rang d'extracció de la roca.
Alguns sistemes isotòpics usats comunament en termocronologia inclouen empremtes de fissió en el circó i apatita, datació potassi-argó i datació argó-argó en apatita, datació urani-tori-heli en circó i apatita, i datació $^4$He/$^3$He.

## Referències

* Reiners, P. W. «Past, Present, and Future of Thermochronology». Reviews in Mineralogy and Geochemistry, 58, 2005.
# Molí Vell d'Abella

El Molí Vell d'Abella és un antic molí del terme municipal d'Abella de la Conca, pertanyent al mateix poble cap del municipi, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al fons de la vall del riu d'Abella, a la seva dreta, a prop i a migdia del Forat d'Abella, o Foradot, a sota de l'extrem de llevant de la vila d'Abella de la Conca. És al nord de la Roca de Malimanya i al nord-est de Cal Miquelet. És a l'extrem nord-est de la partida de les Trilles.
S'hi accedeix per la pista rural que mena al Forat d'Abella, el Camí del Foradot.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic de caràcter descriptiu: és el molí antic del poble d'Abella de la Conca, que donava servei a la major part de pagesos d'aquest poble.

## Enllaços externs

* El Molí Vell d'Abella en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Molí Vell

«Molí Vell» té aquests significats:
* El Molí Vell (Castellcir), molí de Castellcir (Moianès).
* Molí Vell de Perers, molí de Moià (Moianès).
* Molí Vell de Passerell, molí de Moià (Moianès).
* Molí Vell del Riu, molí de Moià (Moianès).
# Repentigny (Calvados)

Repentigny és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 89 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Repentigny era de 89 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 45 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família i 14 eren segones residències. Tots els 45 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Repentigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 58 persones, 37 eren actives i 21 eren inactives. De les 37 persones actives 33 estaven ocupades (19 homes i 14 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 21 persones inactives 5 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 2 d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Repentigny hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 232 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Repentigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Repentigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.