OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vauquelinita

La vauquelinita és un mineral rar de plom, coure, crom, fòsfor, oxigen i hidrogen, un fosfat, cromat i hidròxid de fórmula química Pb₂Cu(PO₄)(CrO₄)(OH) i nom químic cromat fosfat hidròxid de coure i diplom, de color variable, entre el verd i el marró fosc, passant per diferents tonalitats de grocs i marrons. Té una duresa de 2,5-3 i una densitat de 6,16 g/cm³, cristal·litza en el sistema monoclínic. El nom fou posat en honor del químic francès Louis Nicolas Vauquelin (1763-1829) que fou el descobridor del crom. Fou descobert el 1818 en el dipòsit Beryozovskoye, als Monts Urals, Rússia.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vauquelinita pertany a «07.FC - Cromats amb PO₄, AsO₄, SiO₄» juntament amb els següents minerals: fornacita, molibdofornacita, hemihedrita, iranita, cassedanneïta i embreyita.

## Referències

* ↑ «Vauquelinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 3 abril 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Vauquelinite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 30 març 2012].
# Neylandville

Neylandville és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 56 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Neylandville tenia 56 habitants, 24 habitatges, i 15 famílies. La densitat de població era de 67,6 habitants/km².
Dels 24 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,7% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,9% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 30,4% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.417 $ i la renda mediana per família de 52.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.333 $ mentre que les dones 20.417 $. La renda per capita de la població era de 21.888 $. Cap de les famílies i el 14,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Neylandville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Neylandville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Lewis Mumford

Lewis Mumford (Flushing, Nova York 1895 - 1990) fou un historiador estatunidenc, especialitzat en la història de la tecnologia i de la ciència i de la història de l'urbanisme, matèria en la qual excel·lí.

## Vida i obra

Eminent filòsof i historiador de la tècnica, Lewis Mumford va descriure la gènesi i les conseqüències de la societat industrial. En els seus escrits va desenvolupar una visió del món modern molt crítica, especialment en el cas de les tècniques i les tecnologies militars.
En el temps de la "Caça de bruixes" encapçalada pel senador Joseph McCarthy, les seves posicions van suposar-li ser acusat de simpatitzar amb el comunisme, motiu pel qual el van qüestionar professionalment. Mumford va continuar defensant que el sistema comunista no tenia res a envejar a altres sistemes econòmics. Dit d'una altra manera, les seves posicions anaven més enllà dels límits doctrinals.

## Referències

* ↑ Woessner, Martin. Heidegger in America. Cambridge University Press, 2010, p. 248. ISBN 9781139494403.
* ↑ Miller, Donald L. Lewis Mumford, a Life (en anglès). Grove Press, 2002, p. 402. ISBN 0802139345.
# FLS

FLS té els següents significats:
* Membre de la Societat Linneana (de l'abreviatura en anglès Fellow of the Linnean Society), dignitat atorgada als membres de la Societat Linneana de Londres
* Front Line States, organització històrica de països africans de suport a la lluita contra l'apartheid a Sud-àfrica
* FLSmidth (de l'acrònim del seu fundador Frederik Læssøe Smidth), empresa multinacional d'enginyeria amb la seu central a Dinamarca
# Cròsa

Cròsa (occità) o Croze (francès) és una comuna (municipi) al departament de Cruesa de la regió de Nova Aquitània. La seva població al cens de 1999 era de 211 habitants. Està integrada a la Communauté de communes des Sources de la Cruesa.
Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 245 | 196 | 211 | 202 | 211 |
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacqueline Lecardez | |
| 2008- | Didier Ternat | |

## Notes

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Resolució 2145 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2145 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de març de 2014. El Consell de Seguretat va ampliar la Missió d'Assistència de les Nacions Unides a l'Afganistan (UNAMA) durant un any, fins al 17 de març de 2015.

## Observacions

A final de 2014 hauria acabat el període de transició acordat a l'Afganistan i hauria començat una dècada de reformes amb prioritat per la seguretat, la governança, els drets humans, els drets de les dones, l'aplicació de la llei, el desenvolupament, la política de drogues i la corrupció. La situació de seguretat es mantenia precària. Els talibans, Al Qaeda, altres extremistes, grups armats, delinqüents i narcotraficants continuaven amenaçant a la població, els militars i els treballadors de l'ONU. Els grups terroristes també impedien que el govern afganès mantingués l'ordre i oferís protecció a la població, serveis bàsics i llibertats. La gent estava molt preocupada per l'elevat nombre de víctimes civils, provocades en gran part per aquests grups. També hi havia preocupació per l'augment de la producció d'opi des de 2013.
S'havien de celebrar eleccions presidencials l'abril de 2014 i estaven previstes eleccions parlamentàries pel 2015. A final de 2014, la responsabilitat de la seguretat de la ISAF seria transferida plenament a l'exèrcit afganès. El govern afganès i l'OTAN havien acordat que l'OTAN continuaria entrenant i ajudant a l'exèrcit afganès.

## Actes

El mandat de la UNAMA a l'Afganistan es va ampliar fins al 17 de març de 2015 amb la missió d'ajudar el país a organitzar les properes eleccions i ajuts d'emergència.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends mandate of UNAMA until march 2015» (en anglès), 17-03-2014.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* «Resolution 2145 (2014) Adopted by the Security Council at its 7139th meeting, on 17 March 2014» (pdf). Nacions Unides.
# Gerard van Zyl

Gerard van Zyl (Leiden, c. 1607 - Amsterdam, 19 de desembre de 1665) fou un pintor barroc neerlandès, especialitzat en pintura de retrats i pintura de gènere.

## Biografia

Va ser el membre més conegut d'una família de pintors actius als segles xvi i xvii durant l'Edat d'Or neerlandesa. Va tenir com a mestre a Jacob Pynas a Amsterdam. Va treballar a Londres des de 1639 fins a 1641, quan era amic d'Anton van Dyck. Els seus retrats van ser populars durant la seva pròpia vida, i d'acord amb la biografia d'Arnold Houbraken, Jan Verkolje, va ser inspiració per als aspirants a pintors de retrats. Va pintar un retrat, ara perdut, de Govert Flinck, del qual Abraham Blooteling va fer un gravat.

## Referències

* ↑ «Gerard Pietersz. van Zijl». RKD. [Consulta: 8 març 2016].
# Ocean Springs

Ocean Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del United States Census 2007 estimate tenia 17.246 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ocean Springs tenia 17.225 habitants, 6.650 habitatges, i 4.688 famílies. La densitat de població era de 571,4 habitants per km².
Dels 6.650 habitatges en un 35,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.885$ i la renda mediana per família de 56.237$. Els homes tenien una renda mediana de 37.733$ mentre que les dones 26.580$. La renda per capita de la població era de 22.923$. Entorn del 3,4% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ocean Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ocean Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Julia de vi publica

Julia de vi publica va ser una antiga llei romana establerta segurament per August contra aquells que per la força, amb armes o sense, maltractessin un altre per raons particulars amb intenció de causar disturbis, als que entraven per la força a propietats, les cremaven i en general exercien violències amb finalitat sediciosa.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 74.
# Lewis Harry Holtby

Lewis Harry Holtby (Erkelenz, Rin del Nord-Westfàlia, 18 de setembre de 1990) és un futbolista alemany d'origen anglès que actualment juga de centrecampista al primer equip del 1. FSV Mainz 05 cedit pel FC Schalke 04. Va començar com a futbolista al SV Grün-Weiss Sparta Gerderath.

## Enllaços externs

* Perfil del 1. FSV Mainz 05 Arxivat 2010-09-23 a Wayback Machine. (alemany)
# Fremont (Carolina del Nord)

Fremont és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del tenia una població d'habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fremont tenia 1.463 habitants, 591 habitatges i 369 famílies. La densitat de població era de 415,3 habitants per km².
Dels 591 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,1% hi vivien parelles casades, en un 19,8% dones solteres, i en un 37,4% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.167 $ i la renda mediana per família de 34.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 18.869 $. La renda per capita de la població era de 16.892 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fremont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fremont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Raydibaum

Raydibaum és un grup que neix a Barcelona l'any 2000 quan Daniel Foz (baix) i Ricard Monné (bateria) abandonen la banda Fromheadtotoe i formen un nou projecte junt a Valen Nieto (guitarra i veu) i Pep Rius (guitarra).
A començaments de 2004 graven 5 temes amb els quals editen un EP titulat Grided Elephant. Aquest EP es completa amb un videoclip d'animació del tema Galactic Breadbear, que rep unes excel·lents crítiques. El 2004, la banda va realitzar molts concerts entre els quals destaca fer de teloners dels suecs Last Days of April a la sala Razz3 de Barcelona. Durant el 2005 barregen la gravació del seu nou treball amb una mini-gira que acaba a Barcelona obrint un concert dels noruecs Lukestar. L'11 d'octubre de 2005, Raydibaum edita The Biggest Box, el seu primer disc amb Aloud Music.
Després d'aquests dos discos van provar de cantar en català amb una versió d'Adrià Puntí, el Viatge d'un savi vilatrista cap enlloc. Des d'aquest moment els seus discos seran en català. L'1 de gener de 2008 va sortir el seu darrer disc Manual de gènere catastròfic. Posteriorment, el 2008, van gravar Per fi potser demà. El 2014 van fer Estructures sota terra, el seu cinquè disc, finançat mitjançant micromecenatge a Verkami amb cançons que demostren una inquietud musical cap a l'experimentació més fosca i rockera.

## Discografia

* Grided Elephant (EP; Cydonia, 2004)
* The Biggest Box (Aloud Music, 2006)
* Manual de gènere catastròfic (RGB Suports, 2008)
* Per fi potser demà (RGB Suports, 2011)

## Referències

* ↑ «The Biggest Box». Zona Zero, 2006 [Consulta: 17 agost 2014].
* 1 2 3 «Raydibaum». Mercat de la Música Viva de Vic, 2014 [Consulta: 17 agost 2014].
* ↑ Redacció «Nuevo reto de Raydibaum». El Periódico, 20-03-2014 [Consulta: 17 agost 2014].
* 1 2 «Raydibaum Estructures sota terra». Enderroc, 13-03-2014 [Consulta: 17 agost 2014].
* ↑ «Per fi potser demà». Enderrock, 2011 [Consulta: 17 agost 2014].
* ↑ «Raydibaum». popArb, 2014 [Consulta: 17 agost 2014].
# Gerard dei Tintori

Gerardo dei Tintori o de Monza (Monza, Llombardia, ca. 1135 - 6 de juny de 1207) fou un noble italià, fundador de l'hospital de la seva ciutat, venerat com a sant al si de l'Església Catòlica.

## Hagiografia

Nascut entre el 1134 i el 1140, el renom "dei Tintori" (de Tinctoribus) probablement té a veure amb la professió associada a la família. Aquesta era una família benestant i, en morir el seu pare, Gerard dedicà la fortuna familiar a la construcció i manteniment d'un gran hospital a la seva ciutat, Monza.
Primer instal·là l'hospital a casa seva, a la riba esquerra del Lambro, vora el pont avui anomenat "di San Gerardino". La fundació de l'hospital fou l'any 1174 i el posà sota la jurisdicció del comú de la ciutat i dels canonges de la basílica de San Giovanni Battista; ell es reservà la recollida i cura dels malalts i necessitats, als que recollia, rentava, donava menjar i en tenia cura. Aviat altres voluntaris l'ajudaren, i Gerard els organitzà en una associació laica, amb una disciplina i regla de vida en comú d'inspiració religiosa, però sense professar vots solemnes. Així i tot, els membres laics mantenien el celibat i vivien en comunitat.
Després de dedicar la seva vida a l'hospital i els necessitats, hi morí en 1207 com a director de l'hospital.

## Veneració

La dedicació als malalts li feu guanyar en vida la consideració de sant i en morir, la seva tomba de l'església de Sant'Ambrogio (després de San Gerardo al Corpo) es convertí en destí de peregrinacions, i aviat començaren a donar-s'hi guariments i altres miracles. Només quaranta dies després, fou traslladat del cementiri a l'altar de l'església. En 1740 el sarcòfag de pedra fou substituït per una urna de vidre i argent, on s'exposen les restes del sant.
Ja en vida se li havien atribuït miracles, com haver detingut una crescuda del riu Lambro que amenaçava l'hospital. Una llegenda diu que, en ple desembre, Gerard passà tota la nit pregant a la basílica, després d'haver demanat permís als sagristans i haver-los promès que l'endemà els donaria a cadascú un cistell de cireres; en efecte, l'endemà, va repartir les cireres, madures, en una època on era impossible que cresquessin.
La devoció s'estengué ràpidament per la Llombardia. Al segle xvi, Carles Borromeo, arquebisbe de Milà, reprengué el procés de canonització i en 1583, Gregori XIII en confirmà el culte. Gerard és, amb Sant Joan Baptista, el sant patró de Monza, i la ciutat el proclamà "pare de la pàtria".
L'hospital de Gerard continuà en actiu fins al segle xviii, quan el nou govern austríac l'incorporà a un institut sanitari major. El 1946 l'ajuntament de Monza donà el nom de Sant Gerard a l'hospital de la ciutat, abans anomenat Humbert I.

## Enllaços externs

* Santi, beati e testimoni. "San Gerardo Tintori".
# Vicent Llorens i Poy

Vicent Llorens i Poy (Vila-real, 19 d'agost de 1936 - Vila-real, 22 de febrer de 2014) fou un pintor i escultor valencià.
Amb només set anys va començar els primers estudis de dibuix, pintura i modelatge amb qui seria sempre el seu gran mestre i mentor, l'escultor Josep Ortells. Després d'haver guanyat amb un dibuix el primer premi del Concurs Provincial d'Arts Plàstiques, patrocinat per la Diputació de Castelló el 1949, va ingressar dos anys més tard a l'Escola Superior de Belles Arts de Sant Carles de València. El 1952 va obtenir una beca del Patronat de Formació Professional per a estudis superiors que va mantenir durant tota la carrera, completada amb el seu trasllat a Madrid, on es va graduar com a professor de dibuix a l'Escola Superior de Belles Arts als 19 anys, al mateix temps que la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando li concedia la beca de la fundació Carmen del Río. L'any 1962 va guanyar, per concurs, una beca del govern italià per a l'ampliació d'estudis a l'Acadèmia de Belles Arts de Roma i els museus d'Itàlia. Mitjançant un altre concurs de mèrits va aconseguir una altra ajuda del govern francès que li va permetre residir a París durant el curs 1965-1966, estudiant les tendències de l'art contemporani.

## Referències

* ↑ «Fallece en Vila-real el célebre escultor Vicent Llorens Poy» (en castellà). El Mundo.es, 22-02-2014. [Consulta: 24 febrer 2014].
* ↑ «Vicent Llorens i Poy». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ocean Isle Beach

Ocean Isle Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 426 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ocean Isle Beach tenia 426 habitants, 209 habitatges i 141 famílies. La densitat de població era de 48 habitants per km².
Dels 209 habitatges en un 11,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,7% hi vivien parelles casades, en un 2,4% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 10,3% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 17,8% entre 25 i 44, un 45,3% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 53 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 67.639 $ i la renda mediana per família de 65.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.188 $ mentre que les dones 22.188 $. La renda per capita de la població era de 42.605 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 4,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ocean Isle Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ocean Isle Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Julia municipalis

Julia municipalis, va ser una llei romana coneguda també com a Tauletes d'Heraclea (Tabulae Heracleenses) per haver-se trobat el text en una taula de bronze l'any 1732 a la vora de l'antiga ciutat d'Heracleia de Lucània al golf de Tàrent.
Estableix la normativa sobre policia de Roma i l'establiment de comunitats de ciutadans romans. No és clar si data del 49 aC aproximadament, quan els habitants de la Gàl·lia Transpadana van ser admesos a la ciutadania, o del 89 aC, a la guerra social, però la primera data és més probable, i així ho afirma Ciceró. El nom de Julia de la llei només li pertoca si està datada cap al 49 aC. Una inscripció a Pàdua, però, determina que realment va existir una Lex Julia Municipalis.
Les ciutats rurals d'Itàlia havien estat considerades municipis amb drets civils complets i les ciutats de les províncies de fora d'Itàlia també van rebre a través d'aquesta llei el nou estatus legal. La Julia municipalis reglamentava una ordenança pel municipi i atorgava a les ciutats la possibilitat de legislar segons les seves necessitats. Promovia una descentralització respecte a Roma i incloïa el dret a formar la seva pròpia assemblea popular urbana, el senat i triar les autoritats. El cens urbà, fins aleshores un afer exclusivament romà, es delegava a nivell local i s'establia a través dels magistrats del municipi. Es preparaven les llistes del cens i s'enviaven a Roma, on es determinava l'import del tribut a pagar, quanta gent es podia reclutar per al servei militar i també qui tenia dret de vot en els òrgans de les comitia centuriata. La llei regulava també com havien de supervisar els edils les neteges i les reparacions urbanes i la circulació de vehicles, i com havien de vetllar perquè el sòl públic no fos ocupat per ningú.

## Referències

* 1 2 Marezoll, Theodor. Fragmentum Legis Romanae [the Lex Julia Municipalis] in aversa Tabulae Heracleensis parte. Gottinga: [S.n.], 1816, p. 8-9.
* ↑ Ciceró. Epistulae ad familiares, VI, 18, 1