OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Philo (Ohio)

Philo és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 769 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Philo tenia 769 habitants, 284 habitatges, i 201 famílies. La densitat de població era de 706,9 habitants per km².
Dels 284 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,5% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 17,9% de 45 a 60 i un 12,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.346 $ i la renda mediana per família de 35.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.039 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 17.057 $. Aproximadament el 12,5% de les famílies i el 15,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Philo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Philo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Abu-l-Fat·h al-Mudhàffar ibn al-Múslima

Abu-l-Fat·h al-Mudhàffar ibn al-Múslima fou un visir abbàssida.
Era fill del visir conegut com a Ibn al-Muslima (mort el 1058). Fou també visir del califa per poc temps el 1083.

## Bibliografia

* Sourdel, Dominique. Le Vizirat Abbaside de 749 à 936 (132 à 224 de l'Hégire) (en francès). Damasc: Institut Français de Damas, 1959-1960.
* Cahen, Cl., “Ibn al-Muslima”, a: Encyclopaedia of Islam, segona edició, editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Consultat en línia el 3 de juliol del 2016 <http://dx.doi.org/10.1163/1573-3912_islam_SIM_3310>
# Fragilariofícies

Les fragilariofícies (Fragilariophyceae) són un grup de diatomees pennades mancades de rafe (fissura existent en la valva del frústul de moltes diatomees pennades, relacionada amb el moviment de reptació d'aquestes).

## Exemples

Les següents espècies formen part de les fragilariàcies:

### Fragilarials

* Ardissonea
* Asterionella
* Asterionellopsis
* Catacombas
* Diatoma
* Fragilaria
* Fragilariforma
* Grammonema
* Hyalosynedra
* Neofragilaria
* Opephora
* Pseudostaurosira
* Punctastriata
* Staurosira
* Staurosirella
* Synedra
* Synedropsis
* Tabularia
* Ulnaria

### Striatellals

* Hyalosira
* Striatella
* Toxarium

### Altres

* Climacosphenia
* Cyclophora
* Delphineis
* Protoraphis
* Rhabdonema
* Rhaphoneis
* Tabellaria
* Thalassionema

## Referències

* ↑ «www.ncbi.nlm.nih.gov». [Consulta: 17 juny 2009].
* ↑ http://dlc.iec.cat/results.asp?txtEntrada=rafe&OperEntrada=0
# Mare de Déu de l'Esperança de Claret

Santa Maria, actualment anomenada Mare de Déu de l'Esperança és l'església parroquial romànica del poble de Claret, pertanyent al terme municipal de Tremp. Tot i que conserva el caràcter parroquial, Santa Maria de Claret està en desús des de fa anys, i l'edifici amenaça ruïna. Es tracta d'un edifici del segle xii, tot i que ha sofert moltes intervencions posteriors, que n'han modificat molt l'aspecte, tant interior com exterior. Del romànic, conserva parts dels murs de ponent i de migdia, i restes de dues finestres a l'angle sud-oriental, una d'una sola esqueixada i l'altra de dues. L'aparell és de carreus irregulars, però ben tallats i polits, disposats en filades uniformes. Sembla obra del segle xii. Té un curiós campanar d'espadanya sobre el mur de migdia que fou convertit en torre. Tot i que Claret està documentat des del 1099, l'església de santa Maria ho està des del 1314, quan entrà a formar part de l'ardiaconat de Tremp.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa, "Mare de Déu de l'Esperança de Claret (abans Santa Maria)", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BOIX, Jordi. "La Terreta. Sapeira", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9
* ROCAFORT, Ceferí. "Tremp", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Provincia de Lleyda. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.
# Igali

Igali (en rus: Игали) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 2.559 habitants. Pertany al districte rural de Mekhelta.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# La Croix

«La Croix» té aquests significats:
* La Croix (diari)
* La Croix-Avranchin, municipi delegat al departament de la Manche (regió de Normandia, França)
* La Croix-Blanche, municipi al departament d'Òlt i Garona (regió de Nova Aquitània, França)
* La Croix-aux-Bois, municipi al departament de les Ardenes (regió de Gran Est, França)
* La Croix-en-Brie, municipi al departament de Sena i Marne (regió d'Illa de França)
* La Croix-en-Champagne, municipi al departament del Marne (Gran Est)
* La Croix-Comtesse, municipi al departament del Charente Marítim (Nova Aquitània)
* La Croix-sur-Gartempe, municipi al departament de l'Alta Viena (Nova Aquitània)
* La Croix-Helléan, municipi al departament d'Ar Mor-Bihan (regió de Bretanya, França)
* La Croix-aux-Mines, municipi al departament dels Vosges (Gran Est)
* La Croix-sur-Ourcq, municipi al departament de l'Aisne (Alts de França)
* La Croix-du-Perche, municipi al departament d'Eure i Loir (regió de Centre – Vall del Loira, França)
* La Croix-de-la-Rochette, municipi al departament de la Savoia (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* La Croix-Rousse, turó en la ciutat de Lió, França, així com el nom d'un barri localitzat en aquest turó
* La Croix-en-Touraine, municipi al departament de l'Indre i Loira (regió de Centre – Vall del Loira, França)
* La Croix-sur-Roudoule, municipi al departament dels Alps Marítims (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
* La Croix-Saint-Leufroy, municipi al departament de l'Eure (regió de Normandia, França)
* La Croix-Valmer, municipi al departament del Var (Provença – Alps – Costa Blava)
* La Grand-Croix, municipi al departament del Loira (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
# Secunda

Secunda (literalment "Segona") fou una població romana propera a Còrdova a la riba esquerra del Guadalquivir. Es creu que tenia unes muralles. Els àrabs la van anomenar Xaqunda. És famosa per la batalla que en aquest lloc van lliurar Yússuf ibn Abd-ar-Rahman al-Fihrí i as-Sumayl ibn Hàtim al-Kilabí al front del clan maaddita, i Abu-l-Khattar al-Hussam ibn Dirar al-Kalbí al front del clan iemenita, que fou derrotat. Vegeu batalla de Shaqunda.
Posteriorment Secunda va esdevenir un barri de Còrdova (al-rabad al-djanubi); en aquesta població va néixer el lletrat Abu-l-Wàlid Ismaïl ibn Muhàmmad aix-Xaqundí (+1231/1232), famós en el període almohade (fou cadi a Baeza i Lorca per Yakub al-Mansur).
Secunda estava situat en els actuals Camp de la Verdad i Parc de Miraflores, ocupant tot el meandre del riu Guadalquivir. Construït al segle VIII i la seva extensió, 16.000 m² ens dona idea de la importància de barri en dates tan primerenques. Va prendre el seu nom del mil·liari de la Via Augusta que, partint de el pont romà, discorria per aquesta zona.

## Estructura del raval

La major part de el barri estava configurat per llargs i amples carrers rectilinis connectats per altres de menors perpendiculars.
El material de construcció emprat és el còdol, material assequible i de fàcil accés donada la seva proximitat a el riu. Per a més seguretat, els còdols es col·locaven inclinats en un sentit i un altre, de manera semblant a una espiga. A més, s'emplenaven amb materials ceràmics i pedres de calcarenita.
Les restes trobades amb prou feines arriben al mig metre d'alçada, la qual cosa ha dificultat la identificació d'edificacions. Així i tot, se sap que al costat de les construccions domèstiques, hi ha també de comercials i artesanals o industrials.
Com a curiositat, cal esmentar que la proximitat del Guadalquivir era un gran inconvenient. En algunes de les edificacions s'han documentat diferents nivells de construcció, motivats per les contínues crescudes del riu, que esfondraven les cases. No obstant això, la seva proximitat també era un avantatge. El proveïment d'aigües s'havia de fer a través del riu, i d'aiguaders i pous -documentats- per a l'aigua potable, ja que no ha estat documentada xarxa, ni de proveïment ni de desguàs.
Això potser és per causa de les dates tan primerenques d'ocupació de barri, ja que si s'ha documentat aquest tipus de sistemes en la ciutat principal. Si s'ha localitzat, en canvi, femers amb abundants restes ceràmiques i animals.
Per les fonts històriques se sap que el Soc Gran (firal) va estar en aquest barri fins a principis de segle ix, moment en què és destruït juntament amb la resta del raval motivat per la revolta organitzada pels seus habitants. Després llur destrucció, l'emir Al-Hàkam I en prohibeix la reconstrucció, ordenant que mai tornés a ser habitat. Això s'ha documentat arqueològicament, ja que no hi ha estructures posteriors a aquest segle.

## Referències

* R. Dozy, Histoire des Musulmans d'Espagne.

## Referències

* ↑ «ArqueoCórdoba-Visita a monumentos-ARRABAL DE SAQUNDA» (en castellà). Arxivat de l'original el 7-2-2007. [Consulta: 26 desembre 2019].
Viccionari
# Francisco Javier Cuaresma Gallego

Francisco Javier Cuaresma (Valladolid, 2 de febrer de 1967) és un exfutbolista castellanolleonès, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Sorgit del planter del Reial Valladolid, Cuaresma va debutar al primer equip en un partit de la 84/85. Eixa jornada es va convocar una vaga dels futbolistes professionals, i els clubs van jugar els partits amb els juvenils. El següent partit del defensa no arribaria fins a la 88/89, mentre que a l'any següent jugaria amb l'Atlético Madrileño, filial de l'Atlético de Madrid.
A la seua tornada a Valladolid, per la temporada 90/91, Cuaresma va aconseguir un lloc a l'onze titular; fou un fix des de 1992 fins a 1996. En total jugaria 221 partits amb els blanc-i-violetes a la màxima categoria.
L'estiu de 1996 fitxa per l'Almería CF on romandria dos anys a Segona, així com un altre més amb el Xerez CD, amb el qual va baixar a Segona B la temporada 97/98. Posteriorment va jugar en dos equips de Tercera Divisió, l'Alcalá i el Palencia, on va penjar les botes el 2002.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Mare de Déu de l'Esperança de Perpinyà

La Mare de Déu de l'Esperança de Perpinyà era la capella de la clínica del mateix nom, de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Estava situada a la clínica del barri del Pirai, a llevant del del Molí de Vent i al sud-est del de Sant Galdric, en el segon pis de l'ala sud de l'edifici.
En una remodelació de la clínica de vers l'any 2000, la capella va desaparèixer per donar pas a una ampliació de la mateixa clínica.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 182. La Mare de Déu de l'Esperança». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ La capella de la Mare de Déu de l'Esperança de Perpinyà en els ortofotomapes de l'IGN
# Hostal de Sant Antoni

«Hostal de Sant Antoni» té aquests significats:
* Hostal de Sant Antoni (Barcelona)
* Hostal de Sant Antoni (Martorell)
# Estació d'Ōji

«Estació d'Ōji» té aquests significats:
* Estació d'Ōji (Tòquio) (王子駅), estació de ferrocarril a Tòquio, Japó.
* Estació d'Ōji (Nara) (王寺駅), estació de ferrocarril a la prefectura de Nara, Japó.
# Pont de Silves

El Pont de Silves és un pont sobre el riu Arade situat a la ciutat de Silves, a l'Algarve, a Portugal. Malgrat que l'origen n'és controvertit, el pont com existeix actualment fou construït al segle XV.

## Història

És possible que Silves tingués un pont en època romana, perquè el poble es trobava en una cruïlla de vies romanes i també pel descobriment de opus signinum proper a l'actual pont.(1) En els segles posteriors la història és més obscura. Com que Silves (llavors Xelb) fou capital d'un regne islàmic en els segles XI-XII, alguns historiadors pensen que havia de tenir un pont la ciutat andalusina. No obstant això, les descripcions medievals de Silves tant d'àrabs com cristians mai esmenten un pont. Per exemple, el croat que relata la conquesta de la ciutat per Sanç I, al 1189, no n'esmenta cap pont.(1)
El pont actual es construí en el segle XV. La primera referència documental se'n troba en les Corts de Lisboa de 1439, en què els enviats de Silves es refereixen als treballs de reconstrucció d'un pont.(2) Altres documents indiquen que el pont estava encara en construcció al 1459 però que al 1473 ja s'havia conclòs.(2)
A la primeria del segle XVII el pont va perdre dos arcs i hagué de ser restaurat. El 1716 va ser novament restaurat pel paleta Inácio Mendes, però reaprofitant les estructures anteriors.(2) L'estil del pont, però, no fou alterat en aquestes reformes.(1)
Al segle XX un arc del pont, a la banda dreta, s'eliminà per construir-ne una avinguda al costat. El 1950 se n'alçà un pont de formigó a prop, i el pont vell es feu per a vianants.(2)

## Característiques

El pont conté cinc arcs rodons, amb pilars protegits per quatre esculls.(2) La talla de carreus del pont és típicament medieval, fet comprovat per la presència de marques de picapedrers i restes de ceràmica del segle XV. Per les marques i el desgast, el quatre i cinqué arc del marge esquerre podrien datar de la primera fase de construcció del pont. El tercer arc del marge esquerre conté marques de picapedrer semblants a la de les finestres de la Catedral de Silves i deu datar del tercer quart del segle XV.(2)

## Referències

* ↑ Ponte de Silves no sítio do DGPC
* ↑ Ponte de Silves na base de dados do IHRU.
# Gilan Shah Farrukhan

Gilan Shah Farrukhan (Farrukhan I ibn Dabuya) conegut com «el gran» i «el virtuós», fou ispahbad (títol dels antics governadors militars sassànides) de Gilan i Tabaristan al començament del segle viii.
Era fill de Dabuya, ispahbad de Gilan. Vers el 712 es va estendre del Gilan cap a l'est, ocupant les terres de la plana de Tabaristan (Mazanderan) mentre a les muntanyes governaven els karínides i els bawàndides. La capital es va fixar a Sari. Revoltats els daylamites, fou derrotat i va fugir a Amol, al castell de Firuzabad; assetjat en aquest castell els atacants es van acabar retirant al creure per un estratagema que tenia grans provisions de menjar que realment estava quasi exhaurit.
Quan els kharigites perseguits per Al-Hadjdjadj es van refugiar al país els va acollir però després els va combatre quan es va acostar un exèrcit califal dirigit per Sufyan ibn Abi l-Abrad al-Kalbi. El governador omeia de Khorasan Yazid ibn Abu Said al-Muhallabi (701-704 i 715-717) va intentar vers el 716 conquerir el Mazanderan i va assolar el territori però fou derrotat i va haver de comprar la seva retirada sa i estalvi amb un fort pagament a Farrukhan I. Va morir vers 718 o 728. La tradició diu que hauria regnat 70 anys però això no és possible. Les dates més probables son vers 712 a 728. Una filla seva es va casar amb el califa al-Mahdí (775-785) i fou la mare d'al-Mansur. El va succeir el seu fill Dadburzmihr ibn Farrukhan I (728-741) conegut també com a Dadh-Mihr ibn Farrukhan.

## Bibliografia

* Rabino di Borgomale, Hyacinth Louis. Mazanderan and Astarabad (en anglès). Luzac & Co., 1928.
# A la deriva (pel·lícula de 2006)

A la deriva (títol original: Open Water 2: Adrift) és una pel·lícula alemanya dirigida per Hans Horn, estrenada l'any 2006. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una banda d'antics companys, entre els quals la mare d'un petit nadó, són en un vaixell de luxe al mig de l'oceà. Tot va bé fins que tenen la idea de tirar-se a l'aigua: han oblidat de baixar l'escala per tornar a pujar..
El vaixell té una casc llis d'aproximadament 2 m sobre la superfície de l'aigua. El nadó és sol al vaixell, els adults tracten de pujar.

## Repartiment

* Susan May Pratt : Amy
* Richard Speight Jr.: James
* Niklaus Lange: Zach
* Ali Hillis: Lauren
* Eric Dane: Dan
* Cameron Richardson: Michelle
* Wolfgang Raach: El pare d'Amy
* Alexandra Raach: Amy, nen

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge va tenir lloc a Malta.
* El film és continuació d'Open Water; aquests dos films es basen en accidents que poden produir-se.
* Crítica: "Té algun moment de encomiable intensitat (...) ritme endurit i una resolució descontrolada. (...) Puntuació: ★★ (sobre 5)."

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > A la deriva». [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ «Open Water 2: Adrift (2007)» (en anglès). [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ «Crítica DevilDead».
* ↑ Broc, David «A la deriva». Fotogramas.
# Francisco Javier Chica Torres

Francisco Javier Chica Torres (Barcelona, 17 de maig de 1985) és un futbolista professional català que juga de defensa.

## Carrera esportiva

Chica va jugar al RCD Espanyol durant la seva joventut, que amb els seus dons físics i la seva polivalència com a lateral a totes dues bandes, li van donar l'oportunitat de debutar al primer equip al 15 d'octubre de 2006 contra el Vila-real CF a l'estadi del Madrigal, en un partit que va acabar en empat 0-0. La temporada 2011-12 va fitxar pel Real Betis Balompié.

## Palmarès

| Títol | Club | Any |
| Copa del Rei Juvenil | RCD Espanyol Juvenil | 2002-2003 |
| Copa del Rei Juvenil | RCD Espanyol Juvenil | 2003-2004 |
| Meridian Cup | Espanya | 2003 |
| Eurocopa Sub-19 | Espanya | 2004 |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | 2006 |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | 2010 |

## Referències

* ↑ «Javi Chica canvia l'Espanyol pel Betis ascendit de fa poc». Diari de Girona, 11-05-2025. [Consulta: 28 maig 2011].
# Mare de Déu de l'Esperança (Bolvir)

Mare de Déu de l'Esperança és una capella d'una sola nau amb volta de canó del municipi de Bolvir (Cerdanya) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana presenta un eix de simetria central, coronat pel campanar d'espadanya d'una sola obertura. A l'interior, darrere l'altar, és on hi havia el retaule gòtic del segle xv de la Mare de Déu de l'Esperança fins a la Guerra Civil, a partir de la qual es va portar a l'Església Parroquial de Santa Cecília de Bolvir, on és avui dia. El cor està als peus de la capella, on s'hi puja per una escala de fusta. La coberta és un embigat, a dues vessants, cobert de llicorella.
La làpida de marbre era per a la tomba de Guillem Pere, presbiter de Meranges, que feu edificar la capella l'any 1347. No se sap si el van arribar a enterrar aquí, ja que l'any de la seva mort va quedar sense omplir. El text està escrit en llatí en caràcters gòtics; hi ha dos escuts ogivals representant una mà i les inicials G.P. El text, traduït, diu així: "Aquesta és la tomba de Guillem Pere, presbiter de Meranges, que feu edificar aquesta capella l'any del Senyor 1347, durant el temps Pasqual, ell emigrà d'aquest segle l'any del Senyor 13.. Que la seva ànima reposi en pau!"

## Història

La façana es va renovar cap als anys 30 del segle xx. Les obertures de les finestres ja existents, es van transformar. La porta era adovellada de mig punt i les finestres eren rectangulars. Les finestres són de mig punt com la porta i presenten carreus ben treballats i arcs ben dovellats.

## Referències

* 1 2 3 «Mare de Déu de l'Esperança». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Inez (Kentucky)

Inez és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 466 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Inez tenia 466 habitants, 212 habitatges, i 132 famílies. La densitat de població era de 272,6 habitants/km².
Dels 212 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 37,7% no eren unitats familiars. En el 35,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 67 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.875 $ i la renda mediana per família de 25.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.875 $ mentre que les dones 17.292 $. La renda per capita de la població era de 14.183 $. Entorn del 37% de les famílies i el 35,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Inez». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Inez». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Etheostoma exile

Etheostoma exile és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.