OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leuciscus phalacrocorax

Leuciscus phalacrocorax és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka 2004: Catalogue of agnathans and fishes of fresh and brackish waters of Russia with comments on nomenclature and taxonomy. Russian Academy of Sciences, Moscou, Rússia. 1-389. [en rus].
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Notothenia cyanobrancha

Notothenia cyanobrancha és una espècie de peix pertanyent a la família dels nototènids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30 cm de llargària màxima (normalment, en fa 20).
* 4-6 espines i 33-36 radis tous a l'aleta dorsal i 30-34 radis tous a l'anal.
* És completament marronós amb marques més fosques o uniformement negre.

## Depredadors

És depredat per l'albatros cellanegre (Diomedea melanophris).

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina, demersal i de clima polar que viu normalment entre 0-27 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic: les illes Kerguelen i Heard i McDonald.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1844-1848. Ichthyology of the voyage of H. M. S. Erebus & Terror,... A: J. Richardson & J. E. Gray. The zoology of the voyage of H. H. S. "Erebus & Terror," under the command of Captain Sir J. C. Ross ... during ... 1839-1843. Londres. Ichthy. Erebus & Terror v. 2 (2). i-viii + 1-139.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hureau, J.-C., 1985. Nototheniidae. P. 323-385. A: W. Fischer i J.C. Hureau (eds.). FAO species identification sheets for fishery purposes. Southern Ocean (Fishing areas 48, 58 and 88). Roma. Vol. 2:233-470.
* ↑ Miller, R.G., 1993. A history and atlas of the fishes of the Antarctic Ocean. Foresta Institute, Nevada.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Cherel, Y., H. Weimerskirch i C. Trouvé, 2000. Food and feeding ecology of the neritic-slope forager black-browed albatross and its relationships with commercial fisheries in Kerguelen waters. Mar. Ecol. Prog. Ser. 207:183-199.
* ↑ Miller, R.G., 1993.
* ↑ Dewitt, H.H., P.C. Heemstra i O. Gon, 1990. Nototheniidae. P. 279-331. A: O. Gon i P.C. Heemstra (eds.). Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.

## Bibliografia

* Doussau de Bazignan, M. i C. Ozouf-Costaz, 1985. Une technique rapide d'analyse chromosomique appliquee a sept especes de poissons antarctiques. Cybium 9(1):57-74.
* Hureau, J.-C., 1970. Biologie comparée de quelques poissons antarctiques (Notothenidae). Bull. Inst. Océanogr. Monaco 68(1391):1-244.
* Ozouf-Costaz, C. i M. Doussau de Bazignan, 1987. Chromosome relationships among 15 species of Nototheniidae. P. 413-419. A: Kullander, S.O i B. Fernholm (eds.). Proceedings of the V Congress of European Ichthyologists. Museu Suec d'Història Natural, Estocolm, Suècia.
* Prirodina, V.P., 1994. Review of karyotypic and taxonomic diversity in the suborder Notothenioidei (Perciformes). J. Ichthyol. 34(6):1-13.
* Prirodina, V.P., 1997. The directions of the karyotype specialization in the suborder Notothenioidei (Teleostei: Perciformes). Cybium 21(4):393-397.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Neudorf

Neudorf és una vila i antic municipi al districte de Harz a Saxònia-Anhalt, Alemanya. Des de l'1 de setembre de 2010, forma part de la ciutat de Harzgerode. Es troba a una altitud de 440 m. Té 670habitants

## Història

Aquesta vila es va formar el 1530/31 en el districte d'Amt de Bärenrode pels comtes de Stolberg, però aviat es va transferir al principat d'Anhalt-Bernburg. Els habitants hi van construir una petita església a la plaça (Kirchplatz). La Guerra dels Trenta Anys va devastar aquesta població.
El 1806 només hi havia 58 cases i 370 habitants. Neudorf es va desenvolupar com a poble miner, per exemple en els pous de Meiseberg i Pfaffenberg. pits).
Neudorf im Harz va ser conegut pels sus espècimens de minerals de gran bellesa que s'hi van descobrir per exemple els cristalls de galenita, siderita, quars, zincblenda i bournonita. Alguns d'aquests espècimens es troben ara al museu Zincken al Castell de Bernburg.
La font Stahlquelle (Font d'acer) es va fer accessible als visitants turistes l'any 1931. L'1 de setembre de 2010 Neudorf va ser incorporat a Harzgerode.

## Referències

* ↑ StBA: Changes to the municipalities of Germany, see 2010
# Llista de presidents de Puntland

Llista de Presidents de Puntland (Puntlàndia), un estat autònom de Somàlia, de iure part integrant de l'estat.
| Període | President | Notes |
| 23 de juliol de 1998 a 30 de juny del 2001 | Abdullahi Yusuf Ahmed, President | |
| 1 de juliol del 2001 a 14 de novembre del 2001 | Yusuf Haji Nur, President interí | |
| 14 de novembre del 2001 a 8 de maig del 2002 | Jama Ali Jama, President | Després de l'elecció de Jama, Abdullahi Yusuf Ahmed es va revoltar, va conquerir Garowe el 21 de novembre del 2001 i després Bosaso el 8 de maig, fugint Jama al seu feu de Qardho, on es va seguir declarant president fins a un acord de pau el maig del 2003. |
| 8 de maig del 2002 a 10 d'octubre del 2004 | Abdullahi Yusuf Ahmed, President | |
| 10 d'octubre del 2004 a 8 de gener del 2005 | Mohamed Abdi Hashi, Vicepresident en funcions de president | |
| 8 de gener del 2005 al 2009 | Mohamud Muse Hersi "Adde", President | |

## Vegeu també

* Llista de presidents de Somàlia
* Llista de primers ministres de Somàlia
# Oberlarg

Oberlarg (en alsacià Oberlàrg) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 150 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 162 | 174 | 157 | 148 | 146 | 143 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Dominique Dietlin | |
# Limonium sventenii

Limonium sventenii és una espècie de planta de la família de les Plumbaginàcies, endèmica de Gran Canària i que viu al Nord-oest de Gran Canària, entre els vessants de la muntanya Amagro, a Gáldar i al barranc de Tasarte a comunitats rupícoles i al peu dels penya-segats, entre el bosc termòfil i la pineda.
És una espècie classificada com a amenaçada per la UICN. Descrita fa relativament poc, el 1983, era coneguda des de fa molt de temps però se la denominava Limonium preauxii, un nom que correspon a una altra espècie que viu al sud de Gran Canària.

## Referències

* 1 2 González González, R., Barrera Acosta, J. & Reyes Betancort, J.A. 2011. Limonium sventenii. A: IUCN 2013. IUCN Red List of Threatened Species. Versió 2013.2. <www.iucnredlist.org>. Descarregat el 10 de gener de 2014.
# Mako Idemitsu

Mako Idemitsu (Tòquio, 1940) és una cineasta i videoartista japonesa. Mako Idemitsu tracta en la seva obra el masclisme que ella mateixa experimenta en els seus llocs de residència, el Japó i Califòrnia, així com els diferents rols femenins i la imatge social de la dona. La decisió de comprar la seva primera càmera de cinema super-8 va ser més aviat impulsiva; senzillament el que volia era deixar de ser exclusivament esposa i mare. No obstant això, amb la seva nova càmera va tractar precisament aquesta existència, la de ser esposa i mare, en la línia del cèlebre lema de l'època que deia: «El que és personal és polític». El vídeo Another Day of a Housewife (Un dia qualsevol d'una mestressa de casa, 1977) mostra la rutina diària d'una mestressa de casa durant 9 minuts i 50 segons. L'actriu, però també nosaltres com a espectadors, estem sota l'observació constant d'un element recurrent en les filmacions de Mako Idemitsu: un televisor que mostra la imatge fixa d'un ull.

## Referències

* ↑ «FEMINISMES! Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 17 desembre 2019].
# Macrothylacia

Macrothylacia és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels lasiocàmpids (Lasiocampidae) i de la subfamília Lasiocampinae.

## Sistemàtica

El gènere Macrothylacia va estar descrit per l'entomòleg francès Jules Pierre Rambur, el 1866.
L'espècie tipus pel gènere és Macrothylacia rubi (Linnaeus, 1758)

### Sinonímia

* Lachnocampa Wallengren, 1869
* Macrotylasia Peyron, 1909

### Taxonomia
#### Llista d'espècies

* Macrothylacia diagramma Meade-Waldo, 1905.
* Macrothylacia rubi (Linnaeus, 1758)

## Galeria

* Macrothylacia rubi ous
* Macrothylacia rubi larva
* Macrothylacia rubi
* Macrothylacia rubi

## Referències

* ↑ Rambur, [1866]; Cat. syst.
* ↑ Wallengren, 1869; Skand.
* ↑ Peyron, 1909, K. svenska Vetensk.

## Enllaços externs

* Macrothylacia Arxivat 2016-02-07 a Wayback Machine.
* Funet: Macrothylacia (en)
* Biodiversidad Virtual: Macrothylacia (castellà)
# Xarnera

«Xarnera» té aquests significats:
* Frontissa
* Xarnera: Zona d'unió de les valves dels bivalves (mol·luscs pel·lecípodes o lamel·libranquis).
Geologia:
# St. Petersburg Open 2013

El Torneig de Sant Petersburg 2013, oficialment conegut com St. Petersburg Open 2013, és un esdeveniment de tennis disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La 19a edició del torneig es va celebrar entre el 14 i el 22 del 2013 al Petersburg Sports and Concert Complex de Sant Petersburg, Rússia.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | F. Fognini | 3 | 3 | r |
| | M. Przysiężny | 6 | 5 | | | M. Przysiężny | 7 | 1 | 6 |
| WC | K. Khatxànov | 4 | 4 | | 7 | L. Rosol | 6$^7$ | 6 | 3 |
| 7 | L. Rosol | 6 | 6 | | | | | | | | M. Przysiężny | 3 | 3 |
| | R. Bautista Agut | 2 | 6 | 7 | | | | | | 6 | E. Gulbis | 6 | 6 |
| | I. Donskoi | 6 | 1 | 6⁵ | | R. Bautista Agut | 1 | 2 | | | | | |
| PR | J. Zopp | 3 | 6 | 3 | 6 | E. Gulbis | 6 | 6 | | | | | |
| 6 | E. Gulbis | 6 | 1 | 6 | | | | | | | | | | 6 | E. Gulbis | 3 | 6 | 6 |
| | S. Stakhovski | 6 | 4 | 0 | | | | | | | | | | | G. García López | 6 | 4 | 0 |
| | J. Sousa | 3 | 6 | 6 | | J. Sousa | 6 | 6 | | | | | |
| Q | K. Kravchuk | 3 | 0 | | 4 | D. Tursúnov | 4 | 3 | | | | | |
| 4 | D. Tursúnov | 6 | 6 | | | | | | | | J. Sousa | 1 | 1 |
| 8 | D. Istomin | 4 | 6 | 6 | | | | | | | G. García López | 6 | 6 |
| | A. Gólubev | 6 | 3 | 4 | 8 | D. Istomin | 2 | 4 | | | | | |
| | G. García López | 6 | 4 | 6 | | G. García López | 6 | 6 | |
| 2 | M. Iujni | 4 | 6 | 3 | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | David Marrero Fernando Verdasco | 6 | 7 | |
| WC | Victor Baluda Konstantin Kravchuk | 4 | 6$^8$ | | 1 | David Marrero Fernando Verdasco | 3 | 7 | [10] |
| 4 | František Čermák Filip Polášek | 3 | 6 | [4] | | Samuel Groth Chris Guccione | 6 | 6$^4$ | [5] |
| | Samuel Groth Chris Guccione | 6 | 3 | [10] | | | | | | 1 | David Marrero Fernando Verdasco | 7 | 6 |
| | Aslan Karatsev Dmitri Tursúnov | 6 | 6 | | | | | | | | Dominic Inglot Denis Istomin | 6⁶ | 3 |
| 3 | Daniele Bracciali Lukáš Dlouhý | 1 | 2 | | | Aslan Karatsev Dmitri Tursúnov | 4 | 7 | [9] |
| | Ričardas Berankis Janko Tipsarević | | | | | Dominic Inglot Denis Istomin | 6 | 5 | [11] |
| | Dominic Inglot Denis Istomin | w/o | | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-09-19 a Wayback Machine. (anglès) (rus)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Sant Petersburg :
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021 :
ATP World Tour 2013
< 2012
2014 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Manlleu Film Festival

El Manlleu Film Festival, conegut també com a MFF, és un festival de cinema a l'aire lliure que té lloc a la localitat catalana de Manlleu, Osona. El festival se celebra davant el Museu del Ter, a tocar del riu Ter amb l'objectiu d'apropar el cinema fora del circuit comercial.
Aquest festival va ser fundat al 2003 amb la intenció de portar a la ciutat els millors curtmetratges internacionals i independents del moment. A cada edició es presenten una mitjana de 50 curtmetratges catalans i internacionals triants entre més de 1.000 inscripcions. Inclou també la projecció de diversos llarmetratges en seccions paral·les, conferències, activitats familiars i trobades de professionals.
El Festival consta de 3 categories competitives: Osona, per obres produïdes a la comarca d’Osona; Nacional, per obres produïdes o co-produïdes als Països Catalans; i Internacional, per obres produïdes arreu del món.

## Referències

* ↑ «Manlleu Film Festival». Catalunya Film Festivals. Arxivat de l'original el 2023-01-15. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ Vilarrodà, Jordi. «El Manlleu Film Festival projecta 40 curtmetratges a partir d’aquest dijous». el9nou.cat. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Dues dècades de curtmetratges al Manlleu Film Festival». Diputació de Barcelona. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «El Manlleu Film Festival presenta la programació del seu 20è aniversari». elter.net Ràdio Manlleu. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Els curts 'Heltzear' i 'Can Gardell' guanyen ex-aequo el 20è Manlleu Film Festival». CCMA.cat, 10-07-2022. [Consulta: 15 gener 2023].

## Enllaços externs

* http://manlleufilmfestival.com
# Lixiviador

Un lixiviador és un aparell de laboratori emprat per a lixiviar. És un tub, lleugerament cònic, amb una boca de càrrega a la part superior, la més ampla, i una aixeta a la part inferior de sortida del lixiviat. N'hi ha de vidre, de metall, per a líquids volàtils, en calent, etc.

## Referències

* ↑ «Lixiviador». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Equipament de laboratori de química :
# Lixiviació (procés)

La lixiviació, o extracció sòlid-líquid, és un procés en el qual un dissolvent líquid es posa en contacte amb un sòlid polvoritzat perquè es produeixi la dissolució d'un dels components del sòlid, per a poder separar-ne els components.

## Interès

La lixiviació té interès en diferents àmbits o ciències:

### Química

La lixiviació és un procés pel qual s'extreu un o més soluts d'un sòlid, mitjançant la utilització d'un dissolvent líquid. Les dues fases entren en contacte íntim i el solut o els soluts es poden difondre des del sòlid a la fase líquida, fet que produeix una separació dels components originals del sòlid.
Alguns exemples són:
- El sucre se separa per lixiviació de la remolatxa amb aigua calenta.
- Els olis vegetals es recuperen a partir de llavors, com els de soja i de cotó mitjançant la lixiviació amb dissolvents orgànics.
- L'extracció de colorants es realitza a partir de matèries sòlides per lixiviació amb alcohol o soda.
Aquest procés té una gran importància en l'àmbit de la metalurgia, ja que s'utilitza majorment en l'extracció d'alguns minerals com or, plata i coure. També s'utilitza en Tecnologia Farmacèutica.

### Ecologia

També és aplicable el terme en ecologia per a indicar el desplaçament cap als rius i mars de les deixalles i excrements, a més d'altres contaminants com poden ser els fertilitzants, produït pel mateix procés indicat per al fenomen químic.
Defineix també aquest nom, el fenomen de desplaçament de nutrients arrossegats per l'aigua, tenint aquest fet el seu origen en la desforestació antropogènica (causada per l'home).

### Geologia

En la ciència geològica s'entén com lixiviació al procés de rentat d'un estrat de terreny o capa geològica per l'aigua. Com també per plaques àcides trobades en les sals que dissolen gairebé qualsevol material sòlid.

### Aplicacions pràctiques

Industrialment la lixiviació s'utilitza per preparar pocions, per a això es pren la droga (generalment una planta medicinal) es polvoritza, i es barreja amb "alcohol", es col·loca en un lixiviador i es deixa macerant el temps requerit.
També s'anomena lixiviació al tractament dels minerals concentrats i altres materials que contenen metalls, la lixiviació s'efectua per mitjà d'un procés humit amb àcid que dissol els minerals solubles i els recupera en una solució carregada per lixiviació. D'ús pràctic en la mineria mitjançant la cianuració de l'or i altres minerals.

### Metal·lúrgia extractiva

És també el procés que s'usa en la metal·lúrgia, per treballar els minerals principalment oxidats. Des de fa un temps es realitza la lixiviació de minerals sulfurats de coure mitjançant processos de lixiviació bacteriana.
En el cas de la lixiviació dels minerals d'or (òxids) el disseny dels "Pads" són d'acord amb la morfologia de la zona, d'acord amb això estarem iniciant els detalls per a la selecció del tipus de "Pad", ja sigui un "Pad" reutilitzable, expandible o el cas de lixiviació tipus vall (cas de Pierina).

## Enllaços externs

* Definició de la lixiviació
# Nupe

«Nupe» té aquests significats:
* Nupes, poble de Nigèria
* llengua nupe, llengua dels nupes
* Regne Nupe, antic estat de Nigèria que va donar pas a l'emirat de Bida
# Llorenç Passoles

Llorenç Passoles (mort l'any 1683) fou un ceramista i escudeller català actiu durant el segle xvii, probablement el més important dels ceramistes catalans del barroc.

## Trajectòria

Pertanyent a una família d'escudellers barcelonins, era net de l'escudeller i gerrer Rafael Passoles i fill de Miquel Passoles i de Paula. El seu fill Pau també va seguir l'ofici familiar.
Tenia la casa i l'obrador al carrer d'Escudellers de Barcelona i consta que l'any 1631 es va casar amb Eulàlia Tàsies i posteriorment, en segones núpcies, amb Maria Ferrer.
Va exercir diversos càrrecs dintre de la confraria dels mestres escudellers de Barcelona.

## Obres destacades

* Plafons de la vida de Sant Pau que decoren el vestíbul de la Casa de Convalescència annexa a l'Hospital de la Santa Creu de Barcelona
* Plafons del claustre del convent de Sant Francesc de Terrassa
* Plafons de la capella del Roser de Valls (atribuïts)
* Frontal d'altar a l'església de Santa Maria de Palau-Solità (signat)
* Plafons al Museu Diocesà de Tarragona procedents de Sant Martí de Maldà (atribuïts)
* Frontals d'altar al Museu Episcopal de Vic i al Museu Municipal Vicenç Ros de Martorell (atribuïts)

## Vegeu també

* Pisa catalana

## Bibliografia

* Canalda i Llobet, Sílvia. «Novetats i reflexions sobre els Passoles, una nissaga de ceramistes pintors del barroc català». Matèria, revista d'art, 4, 2004, pàg. 147-160.
* Cerdà i Mellado, Josep A. "L'obra de l'escudeller barceloní Llorenç Passoles conservada al Museu Diocesà de Tarragona". Taüll, 21, 2007, pàg 23-26.
# Ocàlea

Ocàlea (en grec, Ωκαλέα) és el nom d'una antiga ciutat grega de Beòcia, que va ser esmentada per Homer al Catàleg de les naus de la Ilíada. És definida com a d'altes torres en l'himne homèric a Apol·lo. Se'n desconeix la ubicació exacta: Estrabó la situava a mig camí entre Haliart i Alalcomen, a 30 estadis de cadascuna, on passava un rierol del mateix nom i assenyala que alguns consideraven que, juntament amb Medeon, Ocàlea pertanyia al territori d'Haliart. Segons una tradició de la mitologia grega, després de la mort d'Amfitrió, Alcmena es va casar amb Radamantis i tots dos van viure a Ocàlea.

## Notes

* ↑ «Penèleos i Leit i també Arcesilau, Protoènor i Cloni dirigien els beocis, que habitaven Híria, la rocosa Àulida [...]i els qui vivien als voltants d'Harma, d'Ilesi i d'Eritres; i els pobladors d'Eleó, els d'Hile, els de Peteó, els d'Ocàlea, ...». Ilíada, II, 495-500. Traducció de Montserrat Ros, pàg. 73

## Referències

* ↑ Himne homèric a Apol·lo, 242.
* ↑ Ilíada, FBM, Traducció de Montserrat Ros, nota 53, pàgina 73, de Joan Alberich i Mariné
* ↑ Estrabó, IX,2,26.
* ↑ Apol·lodor, Biblioteca mitològica II,4,11.

## Bibliografia

* Homer; Ros i Ribas, Montserrat (trad.); Alberich i Mariné, Joan (notes). «Cant II (catàleg de les naus)». A: Ilíada. Vol. I. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2005, pàgs. 73 a 92. ISBN 9788472258570 [Consulta: 8 octubre 2017].
# Nàssir-ad-Din Mahmud

Nàssir-ad-Din Mahmud fou emir zengita de Mossul del 1219 a una data entre 1222 i 1233. Va succeir el seu germà Nur-ad-Din Arslan-Xah II (1218-1219) i va quedar, com aquest, sota regència de Badr-ad-Din Lulu.
La data de la seva mort fou probablement vers 1222. Abu-l-Fidà diu simplement "algun temps després" (de pujar al tron) però també esmenta la data 619 de l'hègira (1222/1223). Al morir, el regent va intentar ser investit pel califa i ho va aconseguir el 1333.

## Enllaços externs

* Fundació per la Genealogia Medieval
# Octavi Mamili

Octavi Mamili (en llatí: Octavius Mamilius) va ser un personatge notable de Tusculum. Titus Livi l'anomena «longe princeps Latini nominis».
Va ser la persona a qui Tarquini el Superb va prometre a la seva filla quan cercava la conciliació amb els llatins. En ser expulsat de Roma, Tarquini es va refugiar suposadament amb el seu sogre, que seria el pare d'Octavi Mamili, el qual va aixecar Tusculum i altres ciutats llatines contra Roma, i va morir a la gran batalla del Llac Regil a mans del cònsol Tit Hermini, que també va morir.

## Referències

* ↑ Livi, 1.49. (llatí)
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 912-913.
# Octavi Rumbau Masgrau

Octavi Rumbau Masgrau (Barcelona, 1980) és un compositor català. Ha rebut encàrrecs de l'Auditori de Barcelona, la Fundació Tàpies, el Festival d'Òpera de Butxaca, l'Orquestra de Barcelona, el Festival Mixtur, entre d'altres. Va començar els seus estudis de composició amb Enric Palomar, Yoshihisa Taïra i Agustí Charles. Més tard es traslladà a París per a cursar els estudis de Composició al Conservatori Nocional Superior de Música i Dansa de París. També va realitzar el curs anual d'informàtica musical de l'IRCAM. En l'actualitat és professor del Conservatori Superior de Música del Liceu, l'Escola Superior d'Estudis Musicals Taller de Músics de Barcelona (ESEM) i el Conservatori Superior de Música de les Illes Balears (CSMIB).
Ha rebut diverses distincions, com el premi Concurs de Composició Frederic Mompou (2005), el premi Concurs de Composició Dolors Calvet i Prat (2008) i el 1er premi Berliner Opernpreis (2013).

## Referències

* ↑ «Octavi Rumbau Masgrau en BabelScores». [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «Taller de Músics». [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Octavi Rumbau». [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «Octavi Rumbau» (en castellà). [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «Biografia». Arxivat de l'original el 24 de febrer 2019. [Consulta: 23 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Notice de Personne, Bibliothèque National de France (francès)