OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jan Sandström (compositor)

Jan Sandström (Estocolm, 25 de gener de 1954) és un compositor suec de música clàssica. Entre les seves composicions s'inclou l'anomenat Concert de motocicleta per a trombó i orquestra i la seva configuració coral dEs ist ein Ros entsprungen.

## Carrera

Nascut a Vilhelmina, comtat de Västerbotten, Sandström va créixer a Estocolm. Va estudiar a la Universitat Tecnològica de Lulea's Escola de Música de Piteå (1974-1976) i va completar la seva formació musical al "Royal College of Music", Estocolm, va estudiar teoria musical (1978-1982) i composició amb Gunnar Bucht, Brian Ferneyhough i Pär Lindgren (1980–1984).
Es va incorporar a la facultat de l'Escola de Música Piteå els anys vuitanta i va ser nomenat professor de composició el 1989. El 1988 al 1989 va compondre el seu primer concert per a trombó i gran orquestra, que es va fer famós com el Concert de motocicleta, revisat el 2002 per una Odissea de moto. El 1990 va compondre Es ist ein Ros entsprungen ("Det är en ros utsprungen"), situant el familiar entorn de Praetorius a càmera lenta en un ambient a cappella de vuit parts.
El 1991 va completar Från Mörker till Ljus (De la foscor a la llum) per al lector, el baríton i l'orquestra de cambra, basats en poemes de Folke Isaksson, inspirats en un retaule d'Anvers al llogaret de Gammelstad, centrat en la Passió. Els poemes són en part parlats, en part cantats, alguns acompanyats per l'orquestra; el desè de 14 moviments, Klarheten (Claredat), és purament orquestral. L'obra es va gravar el 2002 amb el cantant de l'estrena, Peter Mattei, l'orador Sven Wollter i lOrquestra de Cambra Norrbotten, dirigida per Petter Sundkvist.
El 2008, el seu Rekviem (Rèquiem) sobre un text suec de Christine Falkenland es va representar per primera vegada a l'Església Hedvig Eleonora d'Estocolm. Una ressenya resumia: "99% Jan, 1% Bach".
El 2009 el seu ballet The Tale of a Manor va ser gravat en DVD pel Royal Swedish Ballet i la Swedish Radio Symphony Orchestra, dirigit per Jonas Dominique.
L'octubre de 2013 es va representar per primera vegada a la catedral d'Uppsala una nova obra coral titulada Feu el que és just, dins del festival "Young Cathedral Voices". Aquest nou escenari de Sandström d'un text de Deuteronomy, per a quatre cors i quatre orgues, va ser interpretat per cors d'Uppsala, Trondheim, Varsòvia, Colònia, Llandaff, Riga i Solothurn.

## Referències

* 1 2 3 "The Person". Luleå, Sweden: Jan Sandström Musikproduktion AB. 11 November 2008. Retrieved 22 January 2009.
* ↑ "Lo, How a Rose E'er Blooming". halleonard.com. 2011. Retrieved 25 November 2011
* ↑ William Kreindler (2008). "Jan SandStrÖm (b. 1954) Från Mörker till Ljus". musicweb-international.com. Retrieved 26 November 2011.
* ↑ "Mest ljusa klanger i ny dödsmässa" (in Swedish). svd.se. 5 November 2008. Retrieved 26 November 2011.
* ↑ "Sandström, J.: Tale of a Manor". Naxos. 2011. Retrieved 25 November 2011.
* ↑ "About Young Cathedral Voices 2013". 2013. Archived from the original on 19 November 2013. Retrieved 21 October 2013.
# Siebe Henstra

Siebe Henstra (Oosterbeek, 1958) és un clavecinista, clavicordista i organista holandès.
Des de 1988 és professor de clavecí al Conservatori d'Utrecht i des 2017 al Conservatori Reial de La Haia, on entre altres alumnes ha tingut la catalana Sara Parés Masdevall. I des de 1992 és intèrpret i membre de la Societat Holandesa de Bach.
Quan tenia 16 anys, Siebe Henstra construir el seu primer clavecí, que li va proporcionar una millor pràctica que el petit instrument de fàbrica (Wittmayer) que havia tocat fins llavors. Posteriorment, va viatjar a Amsterdam per estudiar sota la guia de Ton Koopman i Gustav Leonhardt al Conservatori d'Amsterdam. Va ser guardonat en les competicions de clavecí d'Edimburg (1982) i Amsterdam (1987).
Va treballar en molts grups de música de cambra i orquestres de cambra, inclosa l'Orquestra de segle xviii, Les Buffardins, Leonhardt Consort, La Petite Bande, Ricercar Consort i "Royal Concertgebouw Orchestra". Al "Nederlandse Bachvereniging" treballa permanentment com clavecinista i organista. Forma un duo amb la violoncel·lista Lucia Swarts. Forma part d'un duo amb Menno van Delft anomenat "Der prvende Doppelschlag", en què toquen junts el clavecí, el clavicordi i l'òrgan. Henstra va participar en moltes produccions discogràfiques, ràdio i televisió i òpera, dirigides per Gustav Leonhardt, Frans Brüggen i Jos van Veldhoven

## Referències

* ↑ http://www.ddgi.cat/quiosc/recursos/publicacio/exemplarDigital/diccionari-biografic-de-l-alt-emporda.pdf
* Haag, Koninklijk Conservatorium Den (5 de agosto de 2019). «Siebe Henstra». Koninklijk Conservatorium Den Haag (en neerlandés). Consultado el 6 de agosto de 2019.
* «Siebe Henstra». www.siebehenstra.nl. Consultado el 6 de agosto de 2019.
* «Siebe Henstra (Harpsichord, Organ) - Short Biography». www.bach-cantatas.com. Consultado el 6 de agosto de 2019.
* «Siebe Henstra». Discogs. Consultado el 6 de agosto de 2019.
# Drassodella

Drassodella és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels gal·lienièl·lids (Gallieniellidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1916 per John Hewitt. Norman I. Platnick, l'any 1990, va transferir aquest gènere de la família dels gnafòsids (Gnaphosidae) als gal·lienièl·lids.
Mentre de 2017, conté 7 espècies, tot de Sud-àfrica.

## Espècie

Segons el World Spider Catalog del 19 de març de 2017, Drassodella comprèn les 7 espècies següents:
* Drassodella melana Tucker, 1923
* Drassodella purcelli Tucker, 1923
* Drassodella quinquelabecula Tucker, 1923
* Drassodella salisburyi Hewitt, 1916 (espècie tipus)
* Drassodella septemmaculata (Strand, 1909)
* Drassodella tenebrosa Lawrence, 1938
* Drassodella vasivulva Tucker, 1923

## Referències

* 1 2 3 «Gallieniellidae». Natural History Museum Bern. [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ Platnick, Norman I. «Spinneret morphology and the phylogeny of ground spiders (Araneae, Gnaphosoidea)». American Museum Novitates, 2978, 1990, pàg. 1–42.

## Bibliografia

* Hewitt, John «Description of New South African Spiders». Annals of the Transvaal Museum, 5, 3, 1916, pàg. 209–211.

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Drassodella Hewitt, 1919 en la família Gallieniellidae +base de dades
# Museu del Ferrocarril de Sigmundsherberg

L'Eisenbahnmuseum Sigmundsherberg és un museu del ferrocarril a Waldviertel. Es troba a Sigmundsherberg a prop de l’estació de tren i és un dels museus de la Baixa Àustria.

## Fons

Els fons del museu inclouen una col·lecció d'equipaments ferroviaris que es remunta a l'època de la monarquia, incloent-hi uniformes i llums de senyalització. També s'exposa el mobiliari d'una sala d'espera històrica. També hi ha una àmplia flota de vehicles. El museu també inclou una caldera que existeix des de 1880.

## Història

La primera part del museu del ferrocarril de Sigmundsherberg es va inaugurar el 1987 per celebrar els "150 anys de ferrocarrils a Àustria". Només dos anys més tard, les sales d'exposició es van presentar al públic després de la seva finalització. El dia 25 d'abril de 1994 es va fundar l'associació "Waldviertler Eisenbahnmuseum Sigmundsherberg". Amb el temps, l'espai al museu ja no era suficient, per la qual cosa es va decidir ampliar el museu. La planificació es va iniciar el 2003 i es va acabar el 2010.

## Flota

* Locomotora Marko
* Locomotora de vapor 93 1335
* Locomotora de maniobra sèrie ÖBB 2060.11
* Eisenbahn-Draisine
* Locomotora ÖBB 1040.09
* ÖBB X 150,05

## Referències

* ↑ «Das Museum – Waldviertler Eisenbahnmuseum Sigmundsherberg» (en alemany). [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Museumssuche» (en alemany). [Consulta: 7 novembre 2022].

## Bibliografia

* Wolfgang Kos, Günter Dinhobl (eds.): Gran estació de tren. Viena i el món ample. Czernin, Viena 2006, ISBN 3-7076-0212-5 (exposició especial del Museu de Viena 332), (catàleg de l'exposició, Viena, Museu de Viena, 28. 25 de setembre de 2006 febrer de 2007).
* Gerhard A. Stadler: El patrimoni industrial de la Baixa Àustria. Història, tecnologia, arquitectura. Editorial Böhlau, Viena, entre d'altres, 2006, ISBN 3-205-77460-4.
* Mapa de Waldviertel amb informació de fons sobre algunes ciutats de Waldviertel (Títol: Partnership Telč - Sigmundsherberg Steam and Railway Museum).
* Gerhard Zauner (ed.): 125 anys de l'emperador Franz Josef Bahn. Associació Waldviertel Railway Museum Sigmundsherberg. Berger, Horn 1995, ISBN 3-85028-260-0.
# Museu del Fòrum de Caesaraugusta

El Museu del Fòrum de Caesaraugusta és un espai museístic de la ciutat de Saragossa (Espanya) en el qual es mostren les restes del fòrum de l'antiga ciutat romana de Caesaraugusta.
Està situat sota el subsòl de la Plaça de la Seo, i l'accés es realitza a través d'un prisma de plaques d'ònix iranià.
El museu exhibeix restes arqueològiques excavades durant els anys 1988 i 1989 pertanyents a dues èpoques diferents:
* de l'època fundacional (segle i aC) de l'emperador August; es mostra un mercat, un clavegueram i canonades d'aigua potable.
* de l'època del seu successor Tiberi; es conserven restes de l'esplèndid fòrum urbà, una claveguera, canals i algunes fonamentacions.
A Caesaraugusta, el fòrum se situava a prop del port fluvial pel seu paper dinamitzador de l'economia constituint el punt neuràlgic de la vida social de la ciutat. El museu del fòrum ofereix al visitant una mostra de la vida quotidiana de la ciutat durant el segle i, poc després de la seva fundació.

## Galeria d'imatges

* Antiga estructura
* Clavegueram al museu
* Maqueta
* Plats i bols
* Restes d'àmfores
* Reproducció d'estris
* Llàntia d'oli
* Cap de pedra
* Capitell corinti
* Capitell toscà
* Restes de columnes
* Antigues canonades
* Estàtua
* Vista exterior

## Vegeu també

* Fòrum romà de Caesaraugusta
* Museu del Teatre de Caesaraugusta
* Museu de les Termes Públiques de Caesaraugusta

## Enllaços externs

* Detalls i contingut del museu (castellà)
# Claude F. A. Schaeffer

Claude Frédéric-Armand Schaeffer (Estrasburg, 6 de març del 1898 -1982) fou un arqueòleg francès responsable d'encapçalar les recerques arqueològiques de la ciutat estat mesopotàmica d'Ugarit el 1929, on hi va descobrir les tauletes d'escriptura cuneïforme alfabètic.

## Referències

* Jean-Pierre Thiollet (préf. Guy Gay-Para, ill. Marcel C. Desban), Je m'appelle Byblos, Milon-la-Chapelle, Éd. H&D, coll. « Histoire & découvertes » (no 1), 2005, « Claude Schaeffer », p. 256-257, ISBN 978-2-914-26604-8
# Múscul recte femoral

El múscul recte femoral (musculus rectus femoris) o recte anterior de la cuixa, és un múscul biarticular, és a dir, actua en l'acció de dues articulacions. Està situat a la part anterior del quàdriceps. Aquest múscul es troba innervat pel nervi femoral i irrigat per una branca de l'artèria circumflexa externa.
S'origina en l'espina ilíaca anterior inferior i s'insereix distalment a través del tendó rotular. Forma, juntament amb el vast intern, el vast extern i el vast intermedi, el múscul quàdriceps femoral. És un múscul fusiforme que es reuneix amb una altra zona originada al canal supracondili, formant un cercle en forma de cinta que ocupa tota la cara anterior de la cuixa.
La seva funció és flexionar des la cuixa cap al tronc (flexor del maluc) i estén la cama (extensor del genoll).

## Notes

* ↑ En el Diccionari enciclopèdic de medicina apareix amb la denominació de múscul recte anterior de la cuixa. En canvi, el Termcat considera la denominació de múscul recte femoral com a principal, i en consonància amb la denominació llatina: rectus femoris. Múscul recte anterior de la cuixa és una sinonímia complementària, com apareix al Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 7 març 2015].
* ↑ «Sportsmedicine: Rectus Femoris». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 març 2015].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Galeria d'imatges

* Estructures que envolten l'articulació dreta del maluc.
* Secció transversal de la zona central de la cuixa.
* Artèria femoral.
* Nervis de l'extremitat inferior dreta. Vista frontal.

## Vegeu també

* Múscul quàdriceps femoral
* Múscul vast medial
* Múscul crural o vast intermedi
* Múscul vast lateral

## Enllaços externs

* LUC recf
# Múscul quadrat plantar

El múscul quadrat plantar o múscul accessori del flexor llarg o múscul accessori del múscul flexor llarg dels dits del peu (musculus quadratus plantae) és un múscul del peu situat a la regió plantar.
Està format per dos ventres musculars separats entre si pel gran lligament plantar. Presenta el seu origen a la cara medial i vora lateral de la cara plantar del calcani, més específicament en el seva tuberositat. La inserció es realitza en la vora posterolateral del tendó del flexor llarg dels dits.
Està innervat pel nervi plantar lateral o extern, que prové de S2 i S3.
L'acció d'aquest múscul és ajudar al múscul flexor llarg dels dits del peu a flexionar els 4 dits laterals (del 2n al 5è dit). També permet la flexió plantar del peu.

## Notes

* ↑ Tant el Diccionari enciclopèdic de medicina com el Termcat consideren les dues denominacions. El Termcat recull una denominació més completa: múscul accessori del múscul flexor llarg dels dits del peu, i primer inclou la de múscul quadrat plantar, en consonància amb la denominació llatina. Així apareix al Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 28 març 2015].
* ↑ M. Llusa, A. Merí, D. Ruano: Manual y atlas fotográfico de anatomía del aparato locomotor. Editorial Médica Panamericana, 2003, ISBN 84-7903-784-9
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Galeria d'imatges

* Ossos del peu dret. Superfície plantar.
* Tall coronal a nivell de les articulacions talocrural i talocalcània dretes.
* Artèries plantars. Visió profunda. El quadrat plantar es pot observar al centre.

## Enllaços externs

* LUC qp
* 154468430 al GPnotebook
* PTCentral Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine.
# Cirurgia ortopèdica

La cirurgia ortopèdica (de orthos: adreçar, corregir i paidos: nen) estudia i tracta els processos congènits (deformitats amb les que la persona neix) i adquirits (deformitats adquirides, processos degeneratius com l'artrosi, lesions tumorals i processos infecciosos) de l'aparell locomotor.
El terme ortopèdia va ser descrit, per primer cop, pel metge francès M. Andry el 1714, al fer referència al tractament de les deformitats de la columna vertebral dels nens mitjançant la correcció postural. A ell se li deu també el símbol de l'ortopèdia al representar-la com un petit arbre tort que s'intenta adreçar lligant-lo a un pal dret.

## Referències

* ↑ «CIRUGÍA ORTOPÉDICA. - DEFINICIÓN». [Consulta: 12 octubre 2018].
# Cocos

«Cocos» té aquests significats:
* Cocos, fruits del cocoter
* Cocos, gènere de plantes que inclou únicament el cocoter
* Illes Cocos, arxipèlag de l'oceà Índic
* Placa de Cocos, placa tectònica de la litosfera terrestre
* Cocos, ciutat brasilera de l'estat de Bahia.
Viccionari
# Nielsenita

La nielsenita és un mineral de la classe dels elements natius. Anomenada així per Troels F.D. Nielsen (b. 1950), un geòleg del Servei Geològic de Dinamarca i Groenlàndia.

## Classificació

La nielsenita es troba classificada en el grup 1.AG.70 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a Elements; A per a Metalls i aliatges intermetàl·lics i G per a Aliatges metàl·lics PGE; el nombre 70 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.2.3.3 (1 per a Elements natius i aliatges i 2 per a Metalls del grup del platí i aliatges; 3 i 3 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La nielsenita és un mineral de fórmula química PdCu₃. Presenta un color gris acer. Fractura sèctil, lluïssor metàl·lica i ratlla de color negre.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Europa i Groenlàndia. La nielsenita va ser trobada en tholeitic gabre en microglobulina, compost principalment de bornita-calcosita i calcosita, amb quantitats menors de digenita, calcopirita, cobaltpentlandita, pentlandita i esfalerita-cobalt. S'associa amb altres minerals del grup del platí incloent skaergaardita, keithconnita, vasilita i zviaguintsevita.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Nielsenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 Web Mineral.com (anglès)
* ↑ The Canadian Mineralogist (anglès)

## Bibliografia

* McDonald A.M., Cabri L.J., Rudashevsky N.S., Stanley C.J., Rudashevsky V.N., and K.C. ross: Nielsenite, a new platinum-group intermatallic mineral spoecies from the Skaergaard intrusion, Greenland. Canadian Mineralogist 46,709-716(2008)
# Club Tigres de la Universidad Autónoma de Nuevo León

El Club Tigres de la Universidad Autónoma de Nuevo León és un club de futbol mexicà de la ciutat de San Nicolás de los Garza, a l'estat de Nuevo León. És l'equip de la Universidad Autonoma de Nuevo León.

## Història

El club nasqué el 25 d'agost de 1960 després de la desaparició del Club Jabatos del Nuevo León. Les denominacions oficials del club han estat:
* Club Deportivo Universitario de Nuevo León A.C. (1967-1996)
* Sinergia Deportiva S.A. de C.V. (1996-Present)

## Palmarès

* Lliga mexicana de futbol (2):
** 1977-78, 1981-82
* Segona divisió (3)
** 1973-74, Hivern 1996, Estiu 1997
* Copa México (2):
** 1975-76, 1995-96
* InterLiga: 2005, 2006
* Rio Grande Plate: 2007, 2008
* Sèrie Mundial de Futbol 2007
* Copa Chiapas: 2008

## Futbolistes destacats

| Claudio Suárez Bernardo Garcia Flores Jorge Campos Luis Hernández Ramón Ramírez Gerardo Elizondo Gonzalez Antonio Sancho Martin Zuñiga Joaquin del Olmo Francisco Javier Cruz Francisco Fonseca Miguel España Tomas Boy Roberto Gomez Junco Jaime Lozano Lucas Ayala Mario Ruiz Cabinho Antonio Carlos Santos Nilson Esidio Aílton Marcelo Domingues Irenio Kléber | Alex Mineiro Sebastiao Pereira Júlio César Santos Correa Flavio Rogeiro Osvaldo Batocietti Ronco Jorge Humberto Boreli Sergio Omar Almirón 1991 Angel David Comizzo 1990-1991 Danilo Tosello Walter Gaitán Néstor Silvera Gustavo Campagnuolo Claudio Husaín Sixto Peralta Rolando Zárate Fabián Alberto Cubero Guillermo Marino Gastón Fernández Lucas Armando Lobos Alberto Cardaccio Walter Daniel Mantegazza Roberto Dante Siboldi Pablo Fernando Hernández Sebastián Abreu | Roberto Hodge Gustavo Moscoso Alejandro Hisis Jaime Pizarro Gabriel Mendoza Claudio Núñez José Luis Sierra Sebastián González Julio Aguilar Pedro Benitez Félix Ricardo Torres Mauro Caballero Danilo Aceval Julio César Cáceres Ariel Bogado Gerónimo Barbadillo 1977-1982 Iván Hurtado Luis Saritama Javier Restrepo Percy Colque Blas Pérez Emil Kostadinov |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Club Tijuana Xoloitzcuintles de Caliente

El Club Tijuana Xoloitzcuintles de Caliente, també conegut com a Xolos de Tijuana, és un club de futbol mexicà de la ciutat de Tijuana, Baixa Califòrnia.

## Història

El 2006 es creà el club Gallos Caliente, a continuació canviat per Club Tijuana Xoloitzcuintles de Caliente. Ascendí a Primera Divisió en derrotar l'Irapuato, 2-1 el 21 de maig de 2011. Prèviament havia guanyat el campionat Apertura 2010 de segona divisió en derrotar el Tiburones Rojos de Veracruz. A la màxima categoria es proclamà campió del torneig Apertura 2012 derrotant a la final el Toluca.

## Palmarès

* Liga MX:
** Apertura 2012
* Liga de Ascenso:
** Apertura 2010

## Referències

* ↑ Zamora, David. «Tijuana ya está en Primera División». Azteca Deportes, 21-05-2011. Arxivat de l'original el 23 juliol 2011. [Consulta: 21 maig 2011].
* ↑ «FUTBOL-Tijuana sube por primera vez a máxima categoría en México». Reuters, 21-05-2011 [Consulta: 25 desembre 2017]. Arxivat 29 de maig 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-05-29. [Consulta: 25 desembre 2017].
* ↑ «Xolos vence 2-0 a Veracruz y tiene la mitad del campeonato - Terra México». Terra.com.mx. [Consulta: 10 juliol 2013].
* ↑ «Believe it: Tijuana Xolos are Mexican champs». UTSanDiego.com, 02-12-2012. Arxivat de l'original el 2012-12-27. [Consulta: 10 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial (castellà) (anglès)
# Club Universitari Dertusa

El Club Universitari Dertusa va ser una entitat cultural i esportiva, fundada a Barcelona el mes de juliol de 1951, i presidida per Manuel Aguilar. No va ser, però, fins al 24 de febrer de 1955 que el llavors Govern Civil de Tarragona va registrar el Club com a entitat de ple dret i li va segellar el llibre de socis. Inicialment, el Club tenia com a objectiu principal la realització d'activitats esportives, però a partir del moment de la legalització es van incloure també entre els seus objectius les activitats d'àmbit cultural.
Entre l'any de la seva creació i el 1971, el local del Club estava ubicat a l'altell de l'antiga Fonda Siboni. A partir de l'any 1971 la seu del Club es va ubicat al Convent de Sant Joan, qua van comprar juntament amb altres entitats de la ciutat de Tortosa. Lligat al Club Universitari va formar-se el grup MACLA-65, integrat per joves artistes tortosins que, el 1966, van realitzar una exposició contra la Guerra del Vietnam, vinculant així l'art amb la reivindicació política.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Trajectòria del Club Universitari». Ajuntament de Tortosa. [Consulta: 3 gener 2021].
# Nitrogen total Kjeldahl

El Nitrogen Total Kjeldhal (NTK) mostra la concentració de Nitrogen orgànic i amoniacal que té una mostra, normalment donat en mg/L, tret amb el mètode Kjeldhal. El qual consisteix en l'addició d'àcid sulfúric prou concentrat a la mostra (normalment una dissolució aquosa) de manera que aquest transforma les formes del nitrogen a nitrogen amoniacal, exactament com sulfat amònic, i posteriorment s'afegeix sosa (NaOH o KOH) perquè el sulfat amònic es convertisca en amoníac lliure. Posteriorment, l'amoníac se separa de la resta de la mostra per destil·lació.
Per a mostrar el resultat com contingut en nitrogen s'utilitza la fórmula següent:
%N = ((V * N - V' * N') * 14)/m)*100
on: % N = Contingut de nitrogen de la mostra en % V = Volum, en ml de l'àcid titulat N = Normalitat de l'àcid titulat. V'= Volum de base titulat emprat a la valoració. N'= Normalitat de la base emprada a la valoració. m = masa pesada de mostra, en mil·ligrams.

## Reacció química

(NH₄)₂SO₄ + 2NaOH ---→ Na₂SO₄ + 2NH₃ + 2H₂O
# Nitrometà

El nitrometà és un compost orgànic de fórmula química CH₃NO₂. És el nitrocompost o nitroderivat més senzill. És un líquid lleugerament viscós, altament polar, que es fa servir com dissolvent en moltes aplicacions industrials i com dissolvent en la neteja. Com a producte intermedi en la síntesi orgànica es fa servir per fabricar molts productes com els farmacèutics, plaguicides, explosius, fibres i recobriments. També s'usa com combustible en carreres de cotxes i motors de cotxes en miniatura.

## Preparació

El nitrometà es produeix industrialment tractant el propà amb àcid nítric a 350-450 °C. Aquesta reacció exotèrmica produeix industrialment quatre nitroalcans significatius: nitrometà, nitroetà, 1-nitropropà, i 2-nitropropà.

## Referències

* ↑ Sheldon B. Markofsky “Nitro Compounds, Aliphatic” Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, Wiley-VCH, Weinheim, 2002. doi:10.1002/14356007.a17_401

## Enllaços externs

* Pàgina del nitroetà C2H5NO2 a WebBook
# Clos Mogador

Clos Mogador és un celler fundat l'any 1979 per René Barbier, situat a Gratallops dins la Denominació d'Origen Qualificada Priorat. La seva producció anual és de 29.000 litres que s'elaboren en 35 hectàrees. L'any 2009 exportà el 80% de la seva producció.

## Referències

* ↑ «Vino de la bodega Clos Mogador» (en castellà). Decantalo. [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ Peñín, José. Guia Peñín de Los Vinos de España 2009. Madrid: Peñín Ediciones, 2009. ISBN 978-84-95203-52-6.