OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep de Llupià i Roger

Josep de Llupià i Roger (Barcelona, c. 15 de febrer de 1684 - Lleó, 21 de novembre de 1752) fou un eclesiàstic català. Va ser abat de Sant Cugat i bisbe de Lleó.
Era fill dels marquesos de Llupià. Va ingressar a l'abadia benedictina de Sant Cugat del Vallès, i va fer el seu noviciat a Sant Pau del Camp. Va tenir diferents càrrecs dins el monestir de Sant Cugat, entre ells el de paborde, visitador i finalment abat de 1727 a 1736. També va ser tresorer de Catalunya de la Congregació Benedictina Claustral Tarraconense.
El 1735 va ser presentat per bisbe de Lleó on va prendre possessió de la seva seu el 22 de febrer de 1736. Es va dedicar amb afany a visitar pastoralment la diòcesi. Va ocupar aquest càrrec fins a la seva mort.
Va morir amb fama de savi i caritatiu, i va ser enterrat al seu monestir de Sant Cugat.

## Referències

* ↑ Zaragoza Pascual, Ernesto. «Joseph de Llupià y Roger». Real Academia de la Historia. [Consulta: 2 octubre 2019].

## Bibliografia

* B. Plaine, Series chronologica scriptorum O. S. Benedicti Hispanorum, Brünn, 1884, pàg. 15
* J. de Posadilla, Episcopologio legionense, vol. II, León, 1889; C. Barraquer y Roviralta, Las casas de religiosos en Cataluña durante el primer tercio del siglo XIX, vol. I, Barcelona, Imprenta Francisco J. Altés i Alabart, 1906, pàg. 117
* R. Bozzo, “Obituari de la Congregació Benedictina Claustral des del 1673 a l'any 1749”, en Catalònia monàstica (CM) (Montserrat), vol. I (1927), pàg. 118
* J. M. Riera, “Professions monàstiques emeses al monestir de Sant Pau del Camp (1672-1833)”, en CM, vol. I (1927), pàg. 269
* J. M. Peray, San Cugat del Vallès. Su descripción e historia. Últimas investigaciones, Barcelona, 1931, pàgs. 175-176 i 223-224
* J. Rius Serra, “Necrologi de Sant Cugat del Vallès”, en Analecta Sacra Tarraconensia, vol. 20 (1947), pàg. 23
* E. Zaragoza Pascual, en Diccionari d'Història Eclesiàstica de Catalunya, vol. II, Barcelona, Claret, 2000, pàgs. 512-513
* Abaciologi benedictí de la Tarraconense, Barcelona, Balmes, 2001, pàg. 385
* Història de la Congregació Benedictina Claustral Tarraconense i Cesaraugustana (1215- 1835), Barcelona, Abadia de Montserrat, 2004 (col. Scripta et Documenta, vol. 67).
# Espinoso del Rey

Espinoso del Rey és un municipi de la província de Toledo a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Torrecilla de la Jara al nord, est i oest, i Los Navalucillos i Robledo del Mazo al sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 655 | 645 | 638 | 631 | 609 | 600 | 612 | 603 | 605 | 588 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Luis Fernández Fernández | PSOE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Modesto Ariza Barrasa | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Ángel Pedro Aguado Jiménez | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Samuel Gómez Ruiz | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Samuel Gómez Ruiz | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Samuel Gómez Ruiz | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Samuel Gómez Ruiz | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Samuel Gómez Ruiz | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Personatges il·lustres

* Francisco Alonso Pulido (1863–1924): militar i farmacèutic.
* Anastasio Granados García (1909–1978): bisbe vicari general de Toledo.

## Enllaços externs

* Diputació de Toledo
# At the Court of Prince Make Believe

At the Court of Prince Make Believe és una pel·lícula muda de l'Éclair American protagonitzada per Clara Horton, Belle Adair i Alec B. Francis. La pel·lícula, d'una bobina, es va estrenar el 15 de març de 1914.

## Argument

El petit Sonny Brown torna a la seva miserable llar un dia per trobar que el seu pare ha mort. Sonny s'enfonsa i es desmaia pel carrer. El senyor i la senyora Chatterton que van en cotxe amb la seva filla petita el troben i el porten a casa. Quan es desperta descobreix la preciosa habitació de Clara que encara dorm profundament. El petit s'adorm de nou i somia que viatja fins a la Cort del Príncep Fantasia per demanar al rei que li restableixi la salut i el tregui de la pobresa.
El rei li diu a Sonny que ha de trobar la Primavera d'Amor. Després d'una llarga i cansada recerca, Sonny cau esgotat al carrer i és recollit per la bonica Pansy, la filla petita de l'avar que posseeix la Primavera d'Amor. El porta a casa del seu pare on el posen al llit. El duc Orelles-Grosses, un malvat servent de la cort del príncep Fantasia, entra i exigeix a Pansy que li porti menjar, tot i que el que realment vol és robar els diners de l'avar. Quan el veu,el segueix l'avar fins a la Primavera d'Amor i aleshores el dispara. Torna a la casa i demana un vas d'aigua. L'aigua es converteix en tinta i l'enverina. Inquieta perquè el seu pare no torna, Pansy i Sonny surten a buscar-lo i el troben a terra a la vora de la Primavera d'Amor amb l'or al seu voltant. Tristos per la mort de l'avar, Sonny i Pansy recullen tot l'or i es dirigeixen a la Cort del Príncep Fantasia. Allà, el petit és coronat príncep i Pansy es converteix en la seva princesa. En aquest moment, Sonny es desperta i es troba com els Chatterton l'observen i descobreix Clara que és la Pansy del seu somni.

## Repartiment

* Alec B. Francis (Mr. Chatterton)
* Clara Horton (Clara Chatterton/Pansy, al somni)
* Belle Adair (Mrs. Chatterton)
* Willie Gibbons (Sonny Brown)

## Referències

* ↑ «At the Court of Prince Make Believe (1914)» (en anglès). Internet Movie Database. [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ «Data from manufacturers' list of releases». The Motion Picture News IX, 9, 07-03-1914, pàg. 62.
# Syncrossus berdmorei

Syncrossus berdmorei és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Fa 11 cm de llargària màxima.
* A diferència d'altres espècies del mateix gènere, conserva la seua coloració juvenil en arribar a l'edat adulta.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça (pH entre 6,5 i 7,5), demersal i de clima tropical (22 °C-26 °C), el qual viu a Àsia: els rierols de muntanya i els grans rius amb substrat de sorra i grava de Myanmar (les conques dels rius Irauadi, Sittaung i Salween), el centre de Tailàndia i la conca del riu Chindwin a Manipur (el nord-est de l'Índia), incloent-hi la conca del riu Mekong. A la conca superior del riu Ataran comparteix el seu hàbitat amb Pogostemon helferi, Cryptocoryne, Acanthocobitis rubidipinnis, Botia kubotai, Syncrossus beauforti, Pangio fusca, Crossocheilus burmanicus, Parambassis pulcinella, Puntius orphoides, Puntius stoliczkanus, Microdevario kubotai, Hampala salweenensis, Poropuntius scapanognathus, Glyptothorax dorsalis, Batasio dayi, Batasio tigrinus, Akysis vespa, Amblyceps caecutiens, Tetraodon cutcutia, Schistura vinciguerrae, Schistura robertsi, Garra, Mastacembelus armatus, Devario, Scaphiodonichthys, Tor i Neolissochilus.

## Amenaces

Les seues principals amenaces són la degradació del seu hàbitat i la gran demanda que té en el mercat internacional de peixos d'aquari pel seu valor ornamental (l'augment de les captures any rere any fa que les seues poblacions estiguin minvant). Aquests dos factors poden conduir a l'extinció de l'espècie, tot i que se sap que està àmpliament distribuïda.

## Observacions

És inofensiu per als humans, una espècie popular en aquariofília i la seua reproducció en captivitat no ha estat possible fins ara.

## Referències

* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Menon, A. G. K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Loaches Online (anglès)
* 1 2 Riehl, R. i H. A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Oo, W., 2002. Inland fisheries of the Union of Myanmar. A: T. Petr i D.B. Swar (eds.) Cold Water Fisheries in the Trans-Himalayan Countries. FAO Fish. Tech. Pap. 431.
* ↑ Suvatti, C., 1981. Fishes of Thailand. Royal Institute of Thailand, Bangkok. 379 p.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, l'Índia. 775 p.
* ↑ Seriously Fish (anglès)
* ↑ UICN (anglès)
* ↑ Mills, D. i G. Vevers, 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 208 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB (txec)
* Flickr (anglès)
# Apòdosi

El conseqüent o apòdosi en alguns contextos, és la segona meitat d'una proposició hipotètica. Completa el significat del que ha estat exposat, que es va proposar prèviament en la pròtasi.
Per exemple, el Codi d'Hammurabi i els centenars de tractats mèdics conservats es construeixen en realitat com una successió de proposicions condicionals introduïdes per la condició i formades per una pròtasi i una apòdosi.
En lògica, atès l'enunciat condicional si p llavors q: l'enunciat component que segueix el «llavors» és el conseqüent o l'implicat o apòdosi. A l'enunciat compost "Si tens deu mil dòlars, llavors podràs viatjar a Europa", l'apòdosi és "podràs viatjar a Europa".
Exemples:
Q és el conseqüent d'aquesta proposició hipotètica.
Aquí, "$X$ és un animal" és el conseqüent.
"Són vives" és el conseqüent.
El conseqüent en una proposició hipotètica no és necessàriament un predicat de l'antecedent: "Si els micos són morats, llavors els peixos parlen Klingon".
"Els peixos parlen Klingon" és el conseqüent aquí, però intuïtivament no és una prèdica categòrica de (ni té res a veure amb) l'afirmació feta en l'antecedent que "els micos són morats".

## Referències

* ↑ J. Córdoba, pg. 43-44, El genio de oriente, Ed. Akal, Madrid, 1995
* ↑ Copi, Irving M. Lógica simbólica, traduce del ingles: Sestier Boulier, Andrés, CECSA, México, D.F. 2000 Décima novena reimpresión, ISBN 968-26-0134-7
# Josep Maria Sans i Travé

Josep Maria Sans i Travé (Solivella, Conca de Barberà, 1947) és un historiador i arxiver català. Ha estat el director de l'Arxiu Nacional de Catalunya des de 1992 fins al 2015.
Llicenciat en història medieval, ha estat professor de la Universitat de Barcelona entre 1972 i 1980. També ha estat Director tècnic de l'Arxiu Històric de Protocols de Barcelona (1973-80). Des del 1982, va dirigir el Servei de publicacions de la Fundació Noguera. Fou el Cap del Servei d'Arxius de la Generalitat de Catalunya entre 1980 i 1992, i des del 1992, director de l'Arxiu Nacional de Catalunya. El 2003 fou nomenat director de Patrimoni Cultural de la Generalitat.
Acadèmic de número de la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona (discurs d'ingrés realitzar el 19 de desembre de 2006) i de la Reial Acadèmia de Doctors (discurs d'ingrés realitzat el 12 de gener de 2008), ha dirigit, com a redactor en cap, la revista Estudis Històrics i Documents dels Arxius de Protocols (els volums IV i XII, de 1974 i 1984, respectivament) i la Miscel·lània d'Estudis Solivellencs. És membre del Consell de redacció de la Revista de Catalunya, del Consell Editorial del Diari de Sant Cugat, del Comitè d'Edició de Textos Jurídics Catalans i del Patronat dels castells de Miravet, Ciutadilla i Maldà.

## Referències

* 1 2 «Josep Maria Sans i Travé». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La Vanguardia: Sans Travé, nuevo director de Patrimoni Cultural de la Generalitat». La Vanguardia (Hemeroteca), 28-05-2003, pàg. 49 [Consulta: 2 abril 2017].
* ↑ Coll, Maria «El moment de Sàpiensː Josep Maria Sans Travé "A l'Arxiu Secret Vaticà vaig descobrir el procés contra els templers castellans"». Sàpiens [Barcelona], Núm. 87, 01-01-2010, pàg. 22. ISSN: 1695-2014.

## Enllaços externs

* El Punt: Arxiver Major de Catalunya
* Cugat.cat: Efemèrides 1998: Es clou a Sant Cugat la 42a Assemblea Intercomarcal
* Sies.tv: L'Arxiu Nacional està a disposició de la societat
* Cugat.cat: Efemèrides 2006: Arriben a l'Arxiu Nacional part dels 'Papers de Salamanca'
# Etelis

Etelis és un gènere de peixos de la família dels lutjànids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Etelis carbunculus (Cuvier, 1828)
* Etelis coruscans (Valenciennes, 1862)
* Etelis oculatus (Valenciennes, 1828)
* Etelis radiosus (Anderson, 1981)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Carlot, A.H., 1990. Growth and mortality of snapper Etelis carbunculus in Vanuatu. Fishbyte 8(3):6-7.
* ↑ Smith, M.K. i E. Kostlan, 1991. Estimates of age and growth of ehu Etelis carbunculus in four regions of the Pacific from density of daily increments in otoliths. Fish. Bull. 89:461-472.
* ↑ Sua, D., 1990. Population dynamics of Etelis carbunculus (Lutjanidae) in Tonga, South Pacific. Fishbyte 8(3):4-5.
* ↑ Everson, A.R. i H.A. Williams i B.M. Ito, 1989. Maturation and reproduction in two Hawaiian eteline snappers, Uku, Aprion virescens, and Onaga, Etelis coruscans. Fish. Bull. 87:877-888.
* ↑ Murray, P.A. i A.V. Charles, 1991. Some considerations for increasing landings of the queen snapper, Etelis oculatus Val., in the Saint Lucian fishery. p. 75-77. A WECAFC, 1991. National reports and selected papers presented at the sixth session of the WECAFC Working Party on assessment of Marine Fishery Resources, 15-19 de maig de 1989, St. Georges, Grenada. FAO Fish. Rep. 431 (suppl).
* ↑ Murray, P.A., L.E. Chinnery i E.A. Moore, 1992. The recruitment of the queen snapper, Etelis oculatus Val., into the St. Lucian fishery: recruitment of fish and recruitment of fishermen. Proc. Gulf Caribb. Fish. Institut. 41:297-303.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
# Tord de Buru

El tord de Buru (Geokichla dumasi) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes a l'illa de Buru, a les Moluques centrals.

## Referències

* ↑ «Tord de Buru». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Tanegashima

Tanegashima (japonès: 種子島 és una illa del Japó que es troba a l'extrem occidental de les illes Ōsumi, una part del grup de les illes Ryūkyū, i que forma part de la prefectura de Kagoshima. La seu de l'Agència Japonesa d'Exploració Aeroespacial, el Centre Espacial de Tanegashima, es troba a l'extrem sud-est de l'illa i fou construït el 1969, constituint un dels indrets més importants de llançament de coets al país.

## Geografia

És la segona illa més gran de les illes Ōsumi. Es troba just a l'est de l'illa de Yakushima i té una superfície de 444,99 km² i una població de 36.000 habitants. El seu punt més elevat es troba al Mont Takamineo, a 282 m.
L'illa és allargada, amb uns 57,5 kilòmetres de nord a sud i entre 5 i 12 kilòmetres d'est a oest. A l'illa hi ha una ciutat, Nishinoomote, i dos pobles, Nakatane i Minamitane. Ambdós pobles pertanyen al Districte de Kumage.

## Història

S'han localitzat diversos centre funeraris a Tanegashima, com ara Yokomine i Hirota, que donen fe de l'existència a d'una cultura desenvolupada durant el període Yayoi, a la fi del segle quart. Els artefactes inclouen magatama, un penjoll gravat i emblemes amb escriptura aparent.
En aquesta illa, el 1543, tingué lloc el primer contacte conegut entre Europa i els japonesos. Diverses dècades abans s'hi havia establert una facotira Ryūkyū, i tot el trànsit comercial de les illes Ryūkyū cap a Kagoshima, a Kyushu, al sud del Japó, es va veure obligat a passar per ella. Així va ser que el vaixell portuguès, després de veure's desviat de la seva ruta de la Xina a cap a Okinawa es va dirigir a Tanegashima, i no directament al mateix Japó.
Fins a temps moderns les armes eren conegudes col·loquialment al Japó com a "Tanegashima", a causa de la creença que van ser portades pels portuguesos que anaven en aquell vaixell. En les memòries publicades el 1614, l'aventurer i escriptor portuguès Fernão Mendes Pinto s'atribuí aquest mèrit, tot i que aquesta afirmació ha estat àmpliament desacreditada i de fet es contradiu amb la seva pròpia afirmació que es trobava a Birmània en aquell temps. Amb tot, sembla que Mendes Pinto visità Tanegashima poc després.
Els europeus havien arribat per comerciar, no sols amb armes, sinó també amb sabó, tabac i altres béns desconeguts al Japó medieval.

## Centre Espacial de Tanegashima

La seu de l'Agència Japonesa d'Exploració Aeroespacial, el cosmòdrom Centre Espacial de Tanegashima es troba a l'extrem sud-est de l'illa.

## Referències

* ↑ Historic Site Hirota (anglès)
* ↑ REKIHAKU 20th Anniversary Exhibition. Ancient Japanese writing symbols Arxivat 2013-07-29 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Kerr, George H. Okinawa: The History of an Island People. revised ed. Tokyo: Tuttle Publishing, 2000. p141,144.
# Suimanga del miombo occidental

El suimanga del miombo occidental (Cinnyris gertrudis) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als clars del bosc, matolls i terres de conreu de les terres baixes des d'Angola central i sud de la República Democràtica del Congo fins al su-oest de Tanzània i nord de Malawi.

## Taxonomia

Sovint considerada una subespècies de Cinnyris manoensis, van ser separats recentment.

## Referències

* ↑ «Suimanga del miombo occidental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
* ↑ MPS Irwin, PM Leonard i JFR Colebrook-Robjent. 2014. There are two distinct, not immediately related species of Miombo Double-collared Sunbirds: Cinnyris manoensis and C. gertrudis. Honeyguide 60: 54–61.
# Banka Baltija

Banka Baltija va ser un banc a Letònia amb la seu principal a Riga. A començaments de 1990, el Banka Baltija era líder en el sistema bancari de Letònia. Es va constituir el 1993, i va tenir un desenvolupament molt ràpid. Els seus actius es van elevar de 25 milions de dòlars a partir de 1993, a 242 milions de dòlars el 1994, arribant a 500 milions el 1995. El capital del banc va augmentar d'1 milió el 1993, 20 milions en 1994 a 44 milions en 1995. Banka Baltija tenia 37 sucursals i 49 sub-sucursals en tot el territori de Letònia emprant a 1.300 persones. Per l'abril de 1995, quan va començar la crisi financera, Banka Baltija tenia 392 milions de dòlars en dipòsits i havia donat crèdits per 283 milions de dòlars.

## Destí

El 27 de juny de 1995 a propòsit de la crisi bancària, el Tribunal Suprem de Letònia va trobar Banka Baltija insolvent. El 2007 el president del consell del banc Aleksandrs Lavents i el president del banc Talis Freimanis van ser condemnats a penes de presó.

## Referències

* ↑ «Банк "Балтия" признан неплатежеспособным Подробнее» (en rus). Kommersant.ru, 29-06-1995. [Consulta: 26 maig 2015].
* ↑ «"Bankas Baltija" bankrotā vainojama arī LB vadība». Financenet.tvnet. [Consulta: 26 maig 2015].
* ↑ «Ekspremjers Gailis: Banka Baltija sabruka, jo Repše meloja» (en letó). Diena, 10-06-2011 [Consulta: 25 maig 2015].
# Félicien Salmon

Félicien Salmon (Rouillon-Annevoie, Anhée, 14 de setembre de 1882 - Rouillon-Annevoie, 13 d'abril de 1964) va ser un ciclista belga que va córrer entre 1907 i 1914. El 1912 finalitzà en 9a posició al Tour de França.
La Primera Guerra Mundial va posar fi a la seva carrera esportiva i en acabar es dedicà al comerç de bicicletes i a un negoci hoteler.

## Palmarès

* 1907 (sense llicència)
** 30 victòries sobre 50 curses disputades
* 1911 (independent)
** 1r dels 8 dies d'Alcyon i vencedor de 3 etapes
** 1r de la Sedan-Brussel·les
* 1912
** 1r a Dinant
* 1913
** 1r a Dinant

### Resultats al Tour de França

* 1912. 9è de la classificació general
* 1913. Abandona (4a etapa)

## Referències

* Palmarès i biografia de Félicien Salmon (francès)
# Josep Maria Sanza Agreda

Josep Maria Sanza Agreda (Barcelona, 1 d'abril de 1935) és un atleta i llançador de javelina català.
Com a atleta, destacà en llançament de javelina, prova en la qual es proclamà cinc vegades campió de Catalunya entre els anys 1965 i 1968, i també l'any 1970), arribant a establir el 1966 el rècord català amb la javelina antiga. També fou tres vegades internacional amb la selecció espanyola. El juny del 2016, en el marc de la vint-i-cinquena edició de La Diada de l'Atletisme Català, Josep Maria Sanza Agreda va rebre el premi en categoria de millor atleta veterà pels seus immillorables resultats.

## Palmarès
### Campionat de Catalunya

* Llançament de javelina: 1965, 1966, 1967, 1968, 1970

## Referències

* ↑ «Josep Maria Sanza Agreda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 8 setembre 2022].
* ↑ «Josep Maria Sanza Agreda millor atleta veterà». Pratenc Associació d'Atletisme, 10-06-2016. [Consulta: 8 setembre 2022].
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Estructura de contenció

Una estructura de contenció és una construcció estructural d'enginyeria, amb la finalitat de contenir l'empenyiment del terreny que pot afectar una determinada obra.
Pot ser una única obra amb un únic projecte (com és el cas de la construcció d'un mur de contenció amb la finalitat d'obtenir parcel de superfície horitzontal), o pot ser part d'un projecte més gran, (com per exemple, un mur per a contenir l'empenta de terres pròxim a una carretera, o pantalles per a la construcció dels soterranis d'un edifici).

## Classificació
### Estructures de contenció rígides

Les estructures de contenció rígides són aquelles estructures de contenció els moviments són de sòlid rígid, però no presenten moviments a l'interior de l'estructura, és a dir, no s'hi produeixen flexions. Per tant, la llei d'empentes ve influïda exclusivament pel valor, però no per la forma. Són els murs de contenció.

### Estructures de contenció flexibles

Les estructures de contenció flexibles són aquelles en les que els moviments de sòlid rígid i els moviments deguts a la flexió de la mateixa estructura, es produeixen en percentatges similars. Aquesta deformació fa que el moviment de l'estructura influeixi tant en el valor, com en la forma de la llei d'empentes sobre l'estructura.
Hi ha dos tipus d'estructures de contenció flexibles:
* Les pantalles.
* Els apuntalaments.
La principal diferència entre pantalles i apuntalaments, és que les apuntalaments són molt més flexibles que les pantalles.

### Diferència entre murs i pantalles

La diferència constitutiva entre murs i pantalles és que els murs es realitzen, o bé un cop realitzada l'excavació, o bé abans de fer el farciment. No obstant això, les pantalles es construeixen sempre abans de realitzar l'excavació, o com a màxim, durant l'excavació.
# Tord de Gray

El tord de Gray (Turdus grayi) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, selva, vegetació secundària i matolls de les terres baixes, a Mèxic, des de Guerrero i Hidalgo cap al sud, per ambdues vessants, a través d'Amèrica Central fins Panamà i nord-oest i nord de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Tord de Gray». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)