OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Datan (cràter)

Datan és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 63.14 ° de latitud nord i 258.64 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 60 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 21 de setembre del 2015 i fa referència a Datan, deïtat polonesa de llaurar la terra.

## Referències

* ↑ "Datan (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Yasawiyya

Yasawiyya és una important confraria sufí activa a l'Àsia central, al Xinjiang, entre altres llocs de la Xina, a les repúbliques musulmanes tàtars de la Federació Russa i a Turquia, fundada per Ahmad Yasawi (mort el 1166/11167), del qual agafa el seu nom, amb centre a la ciutat de Yasi, avui Turkestan (al Kazakhstan).

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, XI, 319 a 322
# Glen Echo

Glen Echo és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 242 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glen Echo tenia 242 habitants, 91 habitatges, i 63 famílies. La densitat de població era de 849,4 habitants/km².
Dels 91 habitatges en un 39,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,7% hi vivien parelles casades, en un 5,5% dones solteres, i en un 29,7% no eren unitats familiars. En el 15,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 2,9% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 32,2% de 45 a 60 i un 7,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 122.409 $ i la renda mediana per família de 134.741 $. Els homes tenien una renda mediana de 64.375 $ mentre que les dones 76.784 $. La renda per capita de la població era de 56.728 $. Cap de les famílies i l'1,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glen Echo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glen Echo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Milà-Sanremo 1973

La Milà-Sanremo 1973 fou la 64a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1973 i va ser guanyada pel belga Roger de Vlaeminck, que s'imposà en solitari a la meta de Sanremo.
188 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 137 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Roger de Vlaeminck | Brooklyn | 6h 53' 34" |
| 2 | Wilmo Francioni | G.b.c.-Sony | + 02" |
| 3 | Felice Gimondi | Bianchi | + 04" |
| 4 | Rik van Linden | Rokado | + 06" |
| 5 | Patrick Sercu | Brooklyn | m. t. |
| 6 | Frans Verbeeck | Watney-Maes | m. t. |
| 7 | Aldo Parecchini | Molteni | m. t. |
| 8 | Franco Ongarato | Dreherforte | m. t. |
| 9 | Cyrille Guimard | Gan-Mercier-Hutchinson | m. t. |
| 10 | Walter Godefroot | Flandria-Shimano-Carpenter | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Tiberi Minuci Augurí

Tiberi Minuci Augurí (en llatí Tiberius Minucius Augurinus) va ser un magistrat romà del segle iv aC. Formava part de la família dels Augurí, una branca de la gens Minúcia.
Va ser elegit cònsol de Roma l'any 305 aC, l'últim any de la segona guerra samnita. Seguint indicacions del seu col·lega Postumi Megel, Augurí va atacar l'enemic samnita prop de Bovianum, i cap de les dues parts va obtenir la victòria després de tot un dia de lluita, fins que va arribar Postumi amb les seves forces i va decidir la batalla. Els samnites, cansats de lluitar tot el dia, i molts d'ells ferits, no van poder resistir l'atac i van ser derrotats. Es van capturar 21 estendards. L'endemà es va iniciar l'atac a Bovianum que va ser conquerida ràpidament. Alguns autors indiquen que Augurí va ser ferit en la lluita i va morir a Bovianum i que Marc Fulvi Curi Petí va ser nomenat cònsol en el seu lloc i ell va ser qui va dirigir la presa de Bovianum.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IX,44
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 420.
# Ofensiva Kérenski

L'Ofensiva Kérenski va ser l'última ofensiva russa duta a terme durant la Primera Guerra Mundial, i que va tenir lloc el juliol de 1917. La decisió de dur a terme l'ofensiva havia estat presa pel rus Aleksandr Kérenski, qui en aquest moment era ministre de la guerra del govern provisional, i el comandament militar de les operacions va estar a càrrec del general Aleksei Brussílov. Una decisió d'aquest tipus no es produïa en el moment més oportú en la situació de la política interior de Rússia, ja que després de la Revolució de Febrer, al febrer de 1917, s'havien suscitat en la població russa fortes esperances de pau.
No obstant això, Kérenski tenia l'esperança que una important victòria dels seus soldats en el front li permetria recuperar el favor del poble, al mateix temps que restauraria la moral de les tropes russes, reforçant d'aquesta manera al mateix Govern provisional i demostrant l'eficàcia de "l'exèrcit més democràtic del món", com se l'anomenava en aquests moments.

## Ofensiva

Les operacions es van iniciar l'1 de juliol de 1917, amb un atac de les tropes russes contra les Austro-germanes a Galítsia. Després de diversos èxits inicials en la campanya, l'ofensiva va quedar paralitzada quan els soldats russos s'amotinaren i rebutjaren participar en el combat. El front rus es va enfonsar el 16 de juliol. El dia 18, es produí la contraofensiva dels exèrcits austroalemanys. Després de trobar escassa resistència per part de les tropes russes, els soldats de les Potències Centrals van avançar a través de Galitzia i d'Ucraïna fins al riu Zbrutx. Les línies russes havien estat completament aixafades el dia 20, i per al dia 23 de juliol, els russos havien retrocedit 240 quilòmetres.

## Conseqüències

El Govern provisional rus va quedar summament debilitat a causa del catastròfic resultat de l'ofensiva, de manera que cada vegada es feia més real la possibilitat d'un cop d'estat bolxevic. Així, lluny de reforçar la moral de l'exèrcit rus i contribuir a consolidar la posició del govern provisional, l'ofensiva va provar amb els fets que la moral de l'exèrcit rus estava per terra, i cap dels seus generals podia comptar que els soldats sota el seu comandament executessin les ordres que se'ls donessin.

## Referències

* ↑ VARGAS, R. La Primera Guerra Mundial. Barcelona: Grao, 1990
* ↑ Biografia d'Alexander Kerensky (anglès)
* ↑ Prit, Buttar. Russia's Last Gasp: The Eastern Front 1916-17 (en anglès). Oxford: Osprey Publishing, 2017, p. 180-189. ISBN 9781472824899.
# Cantó de Niolu-Omessa

El cantó de Niolu-Omessa és una divisió administrativa francesa situat al departament de l'Alta Còrsega i a la Col·lectivitat Territorial de Còrsega.

## Geografia

S'estén sobre la pieve de Niolu (l'alta vall del Golu), la pieve de Ghjvellina (vall mitjana de Golu), i un part del pieve de Tàlcini.

## Administració

Llista de consellers generals :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004 | Jean-Baptiste Castellani | Unió Liberal de Progrés | alcalde de Calacuccia |

## Composició

Llista de municipis :
| Nom | Població | Codi Postal | Codi Insee |
| Albertacce | 200 | 20224 | 2B007 |
| Calacuccia | 340 | 20224 | 2B047 |
| Casamaccioli | 100 | 20224 | 2B073 |
| Castiglione (I Castiglioni) | 25 | 20218 | 2B081 |
| Castirla | 186 | 20236 | 2B083 |
| Corscia | 155 | 20224 | 2B095 |
| Lozzi | 132 | 20224 | 2B147 |
| Omessa | 537 | 20236 | 2B193 |
| Piedigriggio (Pedigrisgiu) | 124 | 20218 | 2B220 |
| Popolasca (Upulasca) | 36 | 20218 | 2B244 |
| Prato-di-Giovellina (U Pratu) | 40 | 20218 | 2B248 |
| Soveria | 68 | 20250 | 2B289 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.789 | 3.043 | 2.720 | 2.372 | 1.826 | 1.943 |

## Enllaços externs

* El cantó de Niolu-Omessa al web de l'Insee
# Glàndula supraorbitària

La glàndula supraorbitària és un tipus de glàndula que es troba al costat dels laterals de les cavitats nasals d'algunes espècies d'aus marines, especialment en els pingüins, que elimina clorur de sodi del torrent sanguini. La funció de la glàndula és similar a la dels ronyons, encara que molt més eficient en l'eliminació de sal, la qual cosa permet a aquestes aus sobreviure sense tenir accés a l'aigua dolça. El terme supraorbitària fa referència a la seva ubicació just damunt de l'òrbita ocular.
Sense elles, viure en ambients d'aigua salada podria suposar grans problemes per als pingüins ja que la gran ingestió de sal deterioraria la seva salut. Els pingüins no beuen aigua salada directament, però la ingereixen per mitjà de les seves preses. Així l'aigua salada entra al seu sistema i cal excretar-la de manera eficient. Per això, la glàndula supraorbitària els permet sobreviure en aquest ambient en permetre'ls filtrar l'aigua del seu organisme. La glàndula es localitza just damunt de l'ull i envolta un capil·lar del cap, del que contínuament s'extreu la sal que passa per ell. El subproducte que elimina la glàndula té una concentració de sal aproximadament cinc vegades major del que es troba en els teixits de l'animal, la qual cosa indica la seva eficiència.
L'au excreta aquest tipus de salmorra de la glàndula a través del bec. Amb freqüència aquest fluid degota i sembla que moqueja. Altres vegades l'expulsen per mitjà d'un esternut. En absència d'aigua salada, per exemple, en estat de captivitat, la glàndula roman inactiva ja que no té cap altra funció. Aquesta inactivitat de la glàndula supraorbitària no afecta negativament la salut dels pingüins.

## Referències

* ↑ «Nasal gland | marine bird and reptile anatomy» (en anglès). [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ Schmidt-Nielsen Knut «The Salt-Secreting Gland of Marine Birds». Circulation, 21, 5, 01-05-1960, pàg. 955–967. DOI: 10.1161/01.CIR.21.5.955.
* ↑ Valenzuela, Jorge. «Seabirds, salt water and the Supraorbital Gland | Far South Exp» (en anglès britànic), 20-07-2018. [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ El-Gohary, Zeinab M.; El-Sayad, Fawkeia I.; Hassan, Hanaa Ali; Hamoda, Aya Mohammed Magdy «The Functional Alterations of the Avian Salt Gland Subsequent to Osmotic Stress». The Egyptian Journal of Hospital Medicine, 51, 01-04-2013, pàg. 346–360. DOI: 10.12816/0000851.

## Bibliografia

* Cummins, Jim. «Urogenital and Endocrine Systems», 01-04-1996. Arxivat de l'original el 18 de setembre de 2006.

## Vegeu també

* Osmoregulació
# Michael Hughes

Michael Eamon Hughes (2 d'agost de 1971) és un exfutbolista nord-irlandès de la dècada de 1990.
Fou 71 cops internacional amb la selecció d'Irlanda del Nord. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Manchester City FC, RC Strasbourg, West Ham United FC, Wimbledon FC, Birmingham City FC, Crystal Palace FC i Coventry City FC.
A data de 2018 és un dels màxims propietaris del club Carrick Rangers. També fou entrenador del club.

## Referències

* ↑ Dades estadístiques sobre Michael Hughes a soccerbase.com
* ↑ Jcd. «Michael Hughes», 03-01-2007.
* ↑ «Five of the best - a look back at the biggest title deciders». BBC Sport, 26-04-2012. [Consulta: 26 abril 2012].
* ↑ Duxbury, Nick. «Middlesbrough spend £7m on Ravanelli». The Independent, 05-07-1996. [Consulta: 16 novembre 2017].
* ↑ Nixon, Alan. «Football: Wimbledon snap up £1.6m Hughes». The Independent, 26-09-1997. [Consulta: 16 novembre 2017].
* ↑ "Palace trio set to leave Selhurst" - BBC Sport
* ↑ "Coventry move to snap up Hughes" - BBC Sport
* ↑ «The ITV Hub». Arxivat de l'original el 2 febrer 2014.
* ↑ «Michael Hughes steps down as Carrick Rangers manager». BBC Sport. [Consulta: 24 setembre 2013].
# Tiberi Minuci Augurí Mol·licul

Tiberi Minuci Augurí Mol·licul (en llatí Tiberius Minucius Augurinus Molliculus) va ser un magistrat romà. Formava part de la família dels Augurí, una branca de la gens Minúcia.
Va ser nomenat pretor peregrí l'any 180 aC i va morir a causa de la pesta que va afectar Roma aquell any.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 420.
# Cementiri de Castellar del Vallès

El Cementiri de Castellar del Vallès és un cementiri modernista del municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental). És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Cementiri de Castellar del Vallès és un testimoni arquitectònic dins dels diferents estils d'arquitectura que es produïen a la ciutat, sempre però, a petita escala. D'altra banda són també un inventari simbòlic i psicològic d'un període de la història de l'arquitectura que va des del neoclassicisme romàntic fins als límits postmodernistes.
El Cementiri de Castellar del Vallès respon al modernisme darrer quan hi trobem els últims exemples de tombes monumentals junt a les rengleres de nínxols. Els elements funeraris en aquest període, abandonen la seva triomfalitat i ens demostren solament la pèrdua d'una vida i el manteniment d'un record. L'entrada sembla imitar les formes franceses d'avingudes i jardins. Les capelles-panteó semblen passar del naturalisme floral a l'estructura ciclòpia.
L'entrada del cementiri manté un record de les formes franceses d'avingudes i jardins post romàntiques. Aquest cementiri manté una evocació naturalista a les imitacions de les formes franceses.
Les característiques dels panteons comporten, a més de la transformació i amalgama d'aspectes artístics que abasten la total decoració en tots els detalls.

## Història

El projecte de l'entrada és obra d'Antoni de Falguera Sivilla. Es realitzà, l'any 1916. Les tombes-panteó són de la dècada de 1920. Els cementiris urbans sorgiren a partir de la segona meitat del segle xix.
Hi és enterrat el pedagog de l'art Víctor Masriera i Vila (Barcelona, 1875 - Castellar del Vallès, 1938).<

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Cementiri de Castellar del Vallès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Opuntia rufida

Opuntia rufida és una espècie fanerògama de la família de les Cactàcies, nativa d'Amèrica del Nord a Chihuahua i Coahuila a Mèxic i Texas.
És un arbust que creix amb diverses branques principals, aconseguint una mida d'1 a 1,5 metres d'alçada. Rarament forma una colònia. Els cladodis són circulars, de color blau-verd a gris-verd de 7,5 a 20 cm de llarg, i d'1 a 1,5 cm d'ample. Els rudiments de fulles són còniques i tenen una longitud de fins a 4,5 mm. Les arèoles circulars, de 0,5 a 2,5 cm porten un gloquidi vermellós, o marró vermellós, lleugerament inclinat però no espines. Les flors són de color groc brillant o taronja i de 6 a 7,5 cm. Els fruits són carnosos, vermells brillants i el·lipsoïdals i tuberculats lleugerament. Mesuren fins a 2,5 cm de longitud i tenen un diàmetre d'1,5 a 2 cm.

## Taxonomia

Opuntia rufida va ser descrita per George Engelmann i publicada a Proceedings of the American Academy of Arts and Sciences 3: 298. 1856.

### Etimologia

* Opuntia: nom genèric que prové del grec usat per Plini el Vell per a una planta que va créixer al voltant de la ciutat d'Opunte a Grècia.
* rufida: epítet llatí que significa "vermellosa".

### Sinonímia

* Opuntia microdasys subsp. rufida (Engelm.) U.Guzman & Mandujano

## Referències

* ↑ «Opuntia rufida». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 15 gener 2013].
* ↑ Opuntia a Nombres Botánicos.
* ↑ rufida a Epítetos Botánicos.
* ↑ «Opuntia rufida a EOL» (en anglès). [Consulta: 23 juliol 2014].

## Bibliografia

* Anonymous. 1986. List-Based Rec., Soil Conserv. Serv., U.S.D.A. Database of the U.S.D.A., Beltsville.
* Correll, D. S. & M. C. Johnston. 1970. Man. Vasc. Pl. Texas i–xv, 1–1881. The University of Texas at Dallas, Richardson.
* Flora of North America Editorial Committee, e. 2003. Magnoliophyta: Caryophyllidae, part 1. 4: i–xxiv, 1–559. In Fl. N. Amer.. Oxford University Press, New York.
* Véliz Pérez, M. E. 2008. Cactáceas Guatemala 1–129. Univ. de San Carlos de Guatemala, Guatemala.

## Enllaços externs

* Opuntia rufida a Cactiguide.
# Cantó de Niça-10

El cantó de Niça-10 és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Niça. Compta amb part del municipi de Niça.

## Municipis

* Niça (barris de Manhan, Fabron, La Lantèrna, Carras, Ferber, Santa Helena, Corniche Fleurie, Calcade, Lei Eucaliptus)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1985 | Antoine Martin | UDF |
| 1985- | Bernard Asso | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | 31.550 | 34.688 |
# Goldsby

Goldsby és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 1.204 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Goldsby tenia 1.204 habitants, 458 habitatges, i 355 famílies. La densitat de població era de 24,1 habitants per km².
Dels 458 habitatges en un 36,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,8% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 22,3% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.173 $ i la renda mediana per família de 47.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.281 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 19.869 $. Entorn del 6,7% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Goldsby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Goldsby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Tractat de Frederiksborg

El Tractat de Frederiksborg fou el tractat signat al Palau de Frederiksborg el 3 de juliol de 1720(14 de juliol (C.G.)) que acabà la Gran Guerra del Nord entre Suècia i Dinamarca i Noruega. Suècia havia de pagar 600.000 Riksdaler com a danys de guerra, trencar l'aliança amb Holstein i perdre el dret de passatge lliure de càrrega a l'Öresund. També, Dinamarca obtingué el ple control sobre el ducat de Slesvig.
El tractat establia el retorn de diverses àrees ocupades pels danesos a la Pomerània Sueca a Suècia.

## Referències

* 1 2 Heitz (1995), p.244

## Bibliografia

* Heitz, Gerhard; Rischer, Henning. Geschichte in Daten. Mecklenburg-Vorpommern (en alemany). Münster: Koehler&Amelang, 1995. ISBN 3733801954.
# Opus Anglicanum

Opus Anglicanum (en llatí, obra anglesa) és un terme que s'aplicà internacionalment al final del segle xiii i durant tot el xiv als brodats anglesos d'aquell període i a altres brodats d'estil similar.

## Característiques

Aquestes peces figuren entre les labors d'agulla més sumptuoses i més fines que s'han realitzat mai. Les vestidures eclesiàstiques d'aquest tipus que han sobreviscut mostren figures menudes o escenes religioses d'estil comparable al dels manuscrits miniats de l'Ànglia Oriental emmarcades en rivets de fulles o en compartiments de formes geomètriques o arquitectòniques. Els dissenys eran realitzats en sedes de color, en general sobre un fons de fil d'or.
L'inventari del Vaticà del 1295 conté més de cent referències a peces d'aquesta mena. Vestidures d'opus anglicanum donades pel papa Nicolau IV a la catedral d'Ascoli Piceno (1295), per Bonifaci III a la d'Anagni (versus 1300), per Climent V a la de Sant Bertran de Comenge (1309) i per Pius II a la de Pienza (1462) encara es poden veure en aquestes ciutats. Entre les col·leccions que pertanyen a museus, la del Victoria and Albert Museum de Londres -que inclou la famosa Capa Pluvial de Sion- és la més completa.

## Referències

* 1 2 3 Triadó, J-R.; Chilvers, Ian; Osborne, Harold; Farr, Dennis, 1996. Diccionari d'Art d'Oxford. Des del segle V aC fins a l'actualitat. Barcelona: Edicions 62. ISBN 8429742271. Pàgs. 595-596.
* ↑ Levey, S. M. i D. King, 1993. The Victoria and Albert Museum's Textile Collection. Vol. 3: Embroidery in Britain from 1200 to 1750. Victoria and Albert Museum. ISBN 1851771263.

## Bibliografia

* Christie, A. G. I., 1938. English Medieval Embroidery. Oxford: Clarendon Press.
* King, Donald, 1963. Opus Anglicanum: English Medieval Embroidery. Londres: The Curwen Press.
* Staniland, K., 1991. Medieval Craftsmen: Embroiderers. Londres: British Museum Press.

## Enllaços externs

* Historical Needlework Resources (anglès)
* Exhibition - Opus Anglicanum: Masterpieces of English Medieval Embroidery - Victoria and Albert Museum (anglès)
* Opus Anglicanum - The Evelyn Thomas Database of Medieval English Embroidery Arxivat 2014-12-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Reducte

Reducte és una obra, bé permanent bé temporal, destinada a refugi o fortificació per a la defensa. Deriva de la paraula llatina reductus, que significa «apartat, retirat». Els reductes adopten diverses formes i mides, tot i que ordinàriament tenen diversos costats i consten de parapets i una o més banquetes. Es construeixen els reductes regularment en les línies de circumval·lació i al seu voltant i també en els retorns de la trinxera i el fossat.

## Referències

* ↑ Herbert Treadwell Wade. The New international encyclopaedia. Dodd, Mead and company, 1922.

## Enllaços externs

* http://dfl.highlands.com/lisa/orderlybook.pdf Arxivat 2012-01-26 a Wayback Machine.
* http://andy_bennett.home.mindspring.com/redoubt1.html Arxivat 2008-04-23 a Wayback Machine.
* http://civilwarfortifications.com/fortification_images/Grenada_MS_Redoubt/index.html
# Pere Mulet

Pere Mulet (Tarragona, segles XIII - xiv) va ser un hisendat i comerciant català.
Les poques dades que se'n coneixen les transmet l'historiador reusenc Andreu de Bofarull. Diu que l'any 1335 va comprar la castlania de Reus al seu antic posseïdor Bernat II de Cabrera pel preu de 135 sous, segons una acta conservada a l'Arxiu Històric de Reus del 7 de febrer d'aquell any. El 25 d'agost de 1345 per ordre de l'arquebisbe de Tarragona Arnau Sescomes, se li van embargar les rendes dels seus dominis per a satisfer uns crèdits, a favor d'un tal Joan de Manresa. L'executor de la sentència va ser Joan de Savall, batlle del cambrer de la Seu de Tarragona Gozzio Battaglia, cambrer que tenia els dos terços del domini sobre la vila de Reus i la jurisdicció eclesiàstica. Bofarull segueix dient que els hereus de Joan de Manresa van vendre els drets de la castlania a Bernat d'Olzinelles, tresorer de Pere el Cerimoniós, l'any 1349.

## Referències

* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imprenta y librería de Pedro Sabater, 1845, p. 116.