OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leys d'Amors

L'obra dita Leys d'Amors és alhora una gramàtica occitana, probablement la més antiga de totes les llengües romàniques, i un tractat de poesia. El títol complet és Las flors del gai saber, estier dichas las Leys de amors.

## Història

La gramàtica l'autor del qual és donat per ignot, però avui certament identificat amb Joan de Castellnou o amb el també tolosà Guilhèm Molinièr, el 1323 rebé l'encàrrec del Consistori de la subregaya companhia del Gai Saber de Tolosa i fou redactada entre 1328 i 1355. Aquesta obra va influir després en tota la poesia derivada de l'estil trobadoresc i va fer d'aquesta ciutat un centre neuràlgic literari fins a les acaballes del segle xv.
L'obra recull els diferents aspectes de l'art de trobar: gramàtica, retòrica, estilística i versificació.
Existeixen diferents versions d'aquesta obra, que va ser redescoberta i publicada per primera vegada entre 1841 i 1843 per Fèlix Gatien-Arnould. Fou publicada una altra vegada el 1919 pel lingüista Josèp Anglada.

## Referències

* ↑ Guillem Molinier. Las Flors del gay saber: partie 1-2. Silvestre, 1841.
* ↑ Guillem Molinier. Las Flors del gay saber: partie 3. Silvestre, 1842.
* ↑ Guilhem Molinier. Las Flors del gay saber, estier dichas Las leys d'amors, 3. Silvestre, 1843.

## Enllaços externs

* El manuscrit, consultable virtualment a la Biblioteca de Tolosa Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Leyte Meridional

Leyte Meridional (en anglès Southern Leyte, en filipí Katimugang Leyte, en waray-waray Habagatan nga Leyte o Salatan nga Leyte) és una província de les Filipines situada a la regió de les Visayas Orientals. Ocupa la part sud de l'illa de Leyte, així com l'illa de Panaon i altres illes menors. Limita amb les províncies de Leyte (al nord) i Samar Oriental (al sud-est), i està banyada pel golf de Leyte al nord-est, l'estret de Surigao (que la separa de Mindanao) al sud-est, el mar de Bohol al sud i el canal de Canigao (que la separa de Bohol) a l'oest. La capital provincial és la ciutat de Maasin.

## Població i cultura

La llengua materna de la major part de la població és el cebuà. El dialecte local té influències del boholà a causa de la proximitat amb Bohol. D'altra banda, el filipí i el waray-waray es parlen com a segona llengua

## Divisió administrativa

La província de Leyte Meridional es compon d'una ciutat i 18 municipis, subdividits alhora en 500 barangays.

### Ciutats

* Maasin

### Municipis

| Anahawan Bontoc Hinunangan Hinundayan Libagon Liloan | Limasawa Macrohon Malitbog Padre Burgos Pintuyan Saint Bernard | San Francisco San Juan San Ricardo Silago Sogod Tomas Oppus |

## Enllaços externs

* Web oficial de la província de Leyte Meridional (anglès)
* Fotografies i informació de Leyte Meridional (anglès)
# Limnodynastes terraereginae

Limnodynastes terraereginae és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Hero, J.-M., Meyer, E., Clarke, J., Retallick, R., Robertson, P. & Lemckert, F. (2004). Limnodynastes terraereginae. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 24 d'abril del 2008 (en anglès). IUCN
# Les Arnés

Les Arnés és un indret del terme municipal de Tremp, a l'antic terme de Gurp de la Conca, al Pallars Jussà.
Està situat al nord-oest del poble de Gurp, a la carena que des de la Serra de Gurp baixa cap al poble, entre els barrancs de Forns i de les Carants, a l'extrem nord-occidental de la Roca dels Corrals, que és la roca que, al damunt mateix del poble, conté els Corrals de Gurp. És al nord-oest del Pas de Grau.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Landover Hills

Landover Hills és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 1.534 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Landover Hills tenia 1.534 habitants, 514 habitatges, i 384 famílies. La densitat de població era de 2.042,3 habitants/km².
Dels 514 habitatges en un 43,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 20,6% dones solteres, i en un 25,1% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,3% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.313 $ i la renda mediana per família de 55.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.842 $ mentre que les dones 32.464 $. La renda per capita de la població era de 18.779 $. Entorn del 10,1% de les famílies i l'11% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Landover Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Landover Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Les Domes

Les Domes és una entitat de població del municipi de Vallfogona de Ripollès a la comarca del Ripollès. En el cens de 2009 no tenia cap habitant inscrit.
El nom de Les Domes prové dels noms antics de la Rectoria Vella i de cal Campaner, que eren conegudes respectivament com la Doma de Dalt o Doma Segona, i la Doma de Baix o Doma Primera. Antigament la parròquia de Sant Julià de Vallfogona era regida per dos sacerdots anomenats domers i que residien un a cada Doma.
L'origen d'aquest veïnat es remunta al segle ix, època en què es va consagrar la primitiva església de Sant Julià. És molt probable que existís un petit establiment rural en aquest indret, molt abans de l'aparició de l'actual nucli de Vallfogona, format a recer del Castell o de la Sala a partir dels segles xiii i xiv.
En l'època de màxima esplendor d'aquest veïnat, els segles xviii i xix, constava de quatre cases habitades.

## Enllaços externs

* «Les Domes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Fitxa del municipi de Vallfogona de Ripollès.». gencat.cat.

## Referències

* ↑ Costa, Perfecte. Els masos de Vallfogona de Ripollès, 2014, p. 125. ISBN 9788461697755.
# Lepidocephalichthys furcatus

Lepidocephalichthys furcatus és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península de Malaca, incloent-hi les conques dels rius Mekong i Chao Phraya.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Lepidocephalichthys furcatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 2001 Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Doi, A. 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 102 p.
* Vidthayanon, C. 2002. Peat swamp fishes of Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia, 136 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Lepidocephalichthys irrorata

Lepidocephalichthys irrorata és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 34 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 30-31.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia i Bangladesh.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Lepidocephalichthys irrorata». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Menon, A.G.K. 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia.775 p.
* ↑ Arunkumar, L. 2000. Loaches of the genus Lepidocephalichthys from Manipur, with description of a new species. J. Fish Biol. 57:1093-1104.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991.
* ↑ Rahman, A.K.A. 1989. Freshwater fishes of Bangladesh. Zoological Society of Bangladesh. Department of Zoology, University of Dhaka. 364 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Lepidocephalichthys menoni

Lepidocephalichthys menoni és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Lepidocephalichthys menoni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Arunkumar, L. 2000. Loaches of the genus Lepidocephalichthys from Manipur, with description of a new species. J. Fish Biol. 57:1093-1104.
* ↑ Menon, A.G.K. 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Lepuix-Neuf

Lepuix-Neuf és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2004 tenia 249 habitants.

## Geografia

El municipi es troba al sud-est del Territori de Belfort, sobre un altiplà d'uns 400 m d'altitud, tocant al departament de l'Alt Rin.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1794 | 1851 | 1901 | 1946 | 1962 | 1975 | 1982 | 1999 | 2004 |
| 245 | 415 | 336 | 154 | 203 | 203 | 232 | 242 | 249 |
# Lex Valeria de provocatione

La lex Valeria de provocatione va ser una llei establerta potser l'any 449 aC per Luci Valeri Potit i el seu col·lega al consolat Marc Horaci Barbat, que establia que no podria existir cap magistrat les decisions del qual no poguessin ser apel·lades pel poble. I que qualsevol llei que establís un magistrat contra aquesta regla podia ser assassinat impunement per qualsevol persona. Una llei complementària, la Duilia de magistratibus, tractava únicament dels cònsols. Aquesta llei va ser coneguda també com a lex Valeria Horatia.
Una altra llei amb el mateix nom es va aprovar l'any 300 aC quan era cònsol Marc Valeri Corvus (que la va proposar) i que va renovar la llei antiga que impedia executar la pena imposada quan hi havia apel·lació al poble. La causa de la seva renovació va ser perquè es vulnerava amb freqüència.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 160 [Consulta: 13 abril 2022].
# Lexantzü-Zunharre

Lexantzü-Zünharre (en francès i oficialment Lichans-Sunhar) és un municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Limita amb les comunes d'Aloze-Ziboze-Onizegaine al nord, Liginaga-Astüe a l'est, Altzai-Altzabeheti-Zunharreta a l'oest, Lakarri-Arhane-Sarrikotagaine al sud-oest, Etxebarre i Ligi-Atherei al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 196 | 178 | 190 | 192 | 232 | 229 | 302 | 309 | 303 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 250 | 233 | 222 | 239 | 257 | 259 | 253 | 225 | 226 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 212 | 205 | 178 | 156 | 177 | 170 | 162 | 152 | 132 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 105 | 107 | 83 | 83 | 93 | 80 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
# Llau de les Collades de Dalt

La llau de les Collades de Dalt és una llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en l'àmbit de l'antiga caseria d'Herba-savina.
Es forma a la collada de Gassó, des d'on davalla cap al nord travessant tota la partida de les Collades de Dalt, a llevant de la serra de Montagut. En arribar al Forat Roi es transforma en la llau de Forat Roi.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Llau de les Arguiles

La llau de les Arguiles és una llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori del poble de Pessonada.
Es forma al nord-oest de Pessonada, a ponent de l'ermita de la Mare de Déu de la Plana, des d'on davalla cap al sud-sud-oest, per la Plana i les Arguiles, fins que, entre Hortells (nord-oest) i Llagunes s'uneix a la llau de la Marrada per tal de formar el barranc dels Rius.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Liceo Militar General Artigas

Liceo Militar General Artigas (en català: Liceu Militar General Artigas), és un institut d'educació secundària d'Uruguai, situat al carrer Camino Castro 290 al barri Prado a Montevideo, on es trobava anteriorment un agrupament d'artilleria antiaèria, el liceu va ser denominat anteriorment com Liceo Militar y Naval.
Va ser fundat el 13 de març de 1947, per Decret del Poder Executiu Nº 9.010. Imparteix educació gratuïta, laïca i seguint els plans del Dirección General de Enseñanza Secundaria creant un àmbit específic de desenvolupament educatiu.
Es poden realitzar Educació secundària en els cursos de quart, cinquè i sisè any, sense hi ha orientació biològica. L'ingrés és a través d'una prova d'admissió que consta d'una avaluació mèdica i psicològica, una prova d'aptitud física, una prova de literatura i matemàtica (per als estudiants que tinguin notes inferiors a 10 en la seva escolaritat). La nota final és una mitjana de tots els exàmens. Treballen amb un equip multidisciplinari format per una antropòloga, una sociòloga, un psicòleg per a cada nivell i un psicopedagog per ajudar els estudiants.
El 1996 es va incorporar la primera generació de dones. Són 104 alumnes i d'aquesta generació sortirien les primeres dones oficials per a les Forces Armades d'Uruguai.
El 2018, un 2% dels alumnes van abandonar els estudis.
Des de 2018 compta amb una seu en la Ruta 5 km 390, a Tacuarembó, on nomes s'imparteix el quart i cinquè any. També funciona un règim d'internat amb allotjament propi, alimentació, cobertura sanitària, està condicionat amb totes les comoditats per oferir una educació mixta.
Des de 2020 el seu director és el coronel Alejandro Córdoba Schunk.

## Referències

* ↑ La Mañana. «Educación integral para reforzar la autoestima de los jóvenes» (en castellà), 4 decsembre 2020. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ Ejercito Nacional. «Inscripciones Liceo Militar General Artigas» (en castellà), 2021. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ Diario del pueblo. «Liceo Militar General Artigas» (en castellà), 05-09-2018. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ uypress. «La tercera parte de los estudiantes del Liceo Militar son mujeres» (en castellà), 05-07-2018. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ Ministerio de Defensa Nacional de Uruguay autor. «Ministerio de Defensa inauguró en Tacuarembó liceo militar que permite descentralizar la educación» (en castellà), 02-03-2018. Arxivat de l'original el 5 de març 2018. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ Radio Uruguay. «Interés en el Liceo Militar duplica los cupos» (en castellà). [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ Ministerio de Defensa Nacional de Uruguay. «Ministerio de Defensa inauguró en Tacuarembó liceo militar que permite descentralizar la educación» (en castellà), 02-03-2018. [Consulta: 20 juliol 2021].
# Llei de Graham

La llei de Graham també coneguda com a llei de l'efusió fou descoberta pel químic escocès Thomas Graham (1805-1869) l'any 1829 a partir dels resultats dels seus experiments, i diu que:
          Les velocitats d'efusió dels gasos són inversament proporcionals a les arrels quadrades de les respectives densitats.
Matemàticament s'expressa com:
    ${{\mbox{v}}_{1} \over {\mbox{v}}_{2}}={\sqrt {\rho _{2} \over \rho _{1}}}$
on:
   * $v_{1}$ és la velocitat d'efusió del gas 1.
   * $v_{2}$ és la velocitat d'efusió del gas 2.
   * $\rho _{1}$ és la densitat del gas 1.
   * ${\ce {\rho_2}}$ és la densitat del gas 2.
La densitat dels gasos es pot posar en funció de la massa molar de cada gas, $M_{1}$ i $M_{2}$, emprant l'equació dels gasos ideals. La nova equació és:
    ${{\mbox{v}}_{1} \over {\mbox{v}}_{2}}={\sqrt {M_{2} \over M_{1}}}$

## Referències

* ↑ Brillas, E. Conceptes de termodinàmica química i cinètica. Barcelona: Publicacions i Edicions Universitat de Barcelona, 2004. ISBN 84-475-2842-1.
# Linard

Linard (en francès Linard) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 204 habitants. Està integrada a la Communauté de communes de Marche Avenir.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 311 | 276 | 266 | 226 | 204 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marc Dindault | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Litologia

La litologia és la part de la geologia que s'ocupa de l'estudi de l'estructura (interna i externa), les propietats i l'origen de les roques. Les investiga i classifica segons la seva grandària de gra, la grandària de les partícules i les seves característiques físiques i químiques. La litologia d'una unitat de roca és la descripció de les seves característiques físiques visibles o una mostra del seu nucli o bé amb un microscopi de pocs augments, aquestes característiques poden ser el color, la textura, la mida del gra o la composició. Pot haver-hi una detallada descripció d'aquestes característiques o bé un resum dels caràcters més evidents de la roca. La litologia és la base per subdividir les seqüències de roques en unitats litostratigràfiques per a cartografia geològica i correlació entre les zones. En certes aplicacions, com la litologia d'investigació in situ es descriu amb una terminologia estàndard com l'europea Eurocode 7.

## Roques

Entenem per roca una massa de matèria mineral coherent, consolidada i compacta. Es pot classificar per la seva edat, la seva duresa o la seva gènesi (ígnies, sedimentàries i metamòrfiques).
Quan existeixen roques massives d'un sol tipus, o amb una estructura similar, la naturalesa de les roques pot condicionar el relleu. Els tipus de relleu per causes litològiques més significatius són: el relleu càrstic, el relleu sobre roques metamòrfiques i el relleu volcànic.

## Vegeu també

* Petrologia, que tracta de l'estudi de les roques i la seva formació.

## Referències

* ↑ «Litologia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Lithology». Earthquake Glossary. US Geological Survey. [Consulta: 29 octubre 2010].
* ↑ Bates, R. J., and Jackson, J. A.. Dictionary of Geological Terms. 3a ed.. American Geological Institute, 1984, p. 299. ISBN 0-385-18101-9.
* ↑ Allaby, Ailsa; Allaby, Michael. Oxford Dictionary of Earth Sciences. 2a ed.. Oxford University Press, 1999, p. 320. ISBN 0-19-280079-5.
* ↑ American Heritage Dictionary. The American heritage science dictionary. Houghton Mifflin Harcourt, 2005, p. 364. ISBN 9780618455041.
# Litopenaeus

Litopenaeus és un gènere de crustacis decàpodes del subordre Dendrobranchiata, anteriorment inclòs dins el gènere Penaeus. WoRMS el considera sinònim de Penaeus.

## Taxonomia

El gènere Liropenaeus consta de cinc espècies:
* Litopenaeus occidentalis (Streets, 1871)
* Litopenaeus schmitti (Burkenroad, 1936)
* Litopenaeus setiferus (Linnaeus, 1767)
* Litopenaeus stylirostris (Stimpson, 1871)
* Litopenaeus vannamei (Boone, 1931)

## Referències

* ↑ Isabel Pérez Farfante, Brian Frederick Kensley. Penaeoid and Sergestoid Shrimps and Prawns of the World: Keys and Diagnoses for the Families and Genera. 175. Muséum national d'histoire naturelle, 1997, p. 1–233. ISBN 978-2-85653-510-3.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Litopenaeus Pérez Farfante, 1969». [Consulta: 7 setembre 2021].
* ↑ S. De Grave & C. H. J. M. Fransen «Carideorum Catalogus: the Recent species of the dendrobranchiate, stenopodidean, procarididean and caridean shrimps (Crustacea: Decapoda)». Zoologische Mededelingen, 85, 9, 2011, pàg. 195–589, figs. 1–59. Arxivat de l'original el 2012-12-20 [Consulta: 17 novembre 2015].