OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Georges Gaillard

* Aquest article tracta sobre l'historiador de l'art. Vegeu-ne altres significats a «Georges Gaillard (desambiguació)».
Georges Gaillard (Delfinat, 1900 - Calvi, 1967) fou un historiador de l'art medievalista francès.
Gaillard fou professor a l'Institut francès de Barcelona i a la Universitat de Lille. Fou el successor d'Élie Lambert a la Sorbona. Fou especialista en escultura i arquitectura romàniques i publicà alguns treballs de tema català i hispànic en general.
Des de 1948 fou membre corresponent de la Secció Històrico-Arqueològica de l'Institut d'Estudis Catalans i, des de 1960, de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Bibliografia

* L'église et le cloïtre de Silos: dates de la construction et de la décoration, París, 1932
* Premiers essais de sculpture monumentale en Catalogne aux Xe et XIe siècles, Paris, Hartmann, 1938
* Les débuts de la sculpture romane espagnole: Leon, Jaca, Compostelle, París, 1938
* Pèlerins comme nos pères : Retour à Saint-Jacques 1950
* Marcel Aubert, Georges Gaillard (col·laborador), L'art roman en France, París, Flammarion, 1961
* Rouergue roman, La Pierre-qui-Vire, 1963
* Études d'Art Roman, París, PUF, 1972
Articles de tema català:
* Les chapiteaux de cloitre de Santa Maria del Estany : I, les chapiteux du XIIe s.; II. les chapiteux du XIIIe s. et du debut du XIVe s., in: Gazette des beaux-arts courrier européen de l'art et de la curiosité, 10, 1933, p. 139-157, 257-271
* J. Puig i Cadafalch, Georges Gaillard, L'église Saint-Michel de Cuxa, in: Bulletin Monumental, 3, 1935
* Besalú in: Congrès archéologique de France, CXIIe session, 1954, p. 236-246
* Saint-André de Sorède, in: Congrès archéologique de France, Session 112, 1954, p. 208-215
* La Catalogne entre l'art de Cordove et l'art roman: influences musulmanes sur l'art pré-roman en Catalogne, in: Studia islamica (Paris), 6 (1956), p. 19-35
* Ripoll, in: Congrès archéologique de France, Session 117, 1959, p. 144-159
* Sant Benet de Bages, in: Congrès archéologique de France, Session 117, 1959, p. 208-214
* Sant Joan de les Abadeses, in: Congrès archéologique de France, Session 117, 1959, p. 160-164

## Bibliografia

* Crozet, René, Georges Gaillard [nota necrològica] in: Le Moyen-Âge 3-4, 1967), p. 607-613

## Enllaços externs

* Dictionary of art historians Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
# Georges Gaudy

Georges Gaudy (1872-1940) va ser un artista belga, pintor i cartellista conegut sobretots pels seus cartells. També va exercir com a ciclista professional, guanyant diversos premis.
Un dels primers encàrrecs de renom que va rebre Gaudy fou un cartell pel Velòdrom de Brussel·les. Moltes de les seves obres gràfiques estan relacionades amb els bicicletes o amb el món dels fabricants d'automòbils. Un altre cartell famós seu és una obra que va fer per a la casa Jenatzy (Pneus Jenatzy), a partir de 1906, amb la imatge d'un cotxe esportiu a tota velocitat. Va arribar tard a la pintura. Va pintar paisatges i figures, fins que després es va inclinar cap al luminisme. Gaudy va ser membre de la Société des Aquafortistes Belges i del Cercle Artistique et Littéraire de Bruxelles. Va viure entre Brussel·les i Linkebeek.
Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es conserva obra seva, provinent de la col·lecció Plandiura el 1903.

## Referències

* ↑ http://www.invaluable.com/auction-lot/georges-gaudy-1872-1940-.-leonhard-tietz.-44x24-c79e0gslcg-0-m-9f3cce7466
* ↑ Antoine Prost. Republican Identities in War and Peace: Representations of France in the Nineteenth and Twentieth Centuries. Berg, 1 desembre 2002, p. 71–. ISBN 978-1-85973-626-5 [Consulta: 24 març 2013].
* ↑ Eugen Weber. Action Française: Royalism and Reaction in Twentieth Century France. Stanford University Press, 1962, p. 9–. ISBN 978-0-8047-0134-1 [Consulta: 24 març 2013].
* ↑ Fitxa de l'obra 000099-C al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
# Gaston Hamelin

Gaston Hamelin (Saint-Georges-sur-Baulche, 27 de maig de 1884 - 8 de setembre de 1951) va ser un clarinetista i professor francès.
Hamelin va guanyar el primer premi de clarinet al Conservatori de París el 1904 amb el professor Charles Turban. Va ser un destacat solista, convertint-se en el primer a interpretar la Première rhapsodie per a clarinet de Claude Debussy el 1919; també es creu que va ser el primer a enregistrar aquest treball. Hamelin es va traslladar als Estats Units el 1926 per assumir el seient de clarinetista principal de lOrquestra Simfònica de Boston. Va actuar amb aquest grup del 1926 al 1932, però no se li va oferir una renovació del contracte perquè el director Serge Koussevitzky va desaprovar la seva pràctica de tocar en un instrument de metall Selmer en lloc d'un de fusta de granadilla més tradicional. Una anècdota sobre els seus registres d'acomiadament que va respondre als elogis de la seva actuació en un assaig agitant el seu instrument en l'aire, cosa que "va enfurismar" a Koussevitzky. A Boston tingué diversos alumnes de clarinet, entre ells a Ralph McLane el qual restà tan entusiasmat amb el seu estil d'ensenyament que quan Hamelin tornà al seu país ell el seguí a París per prendre lliçons.
A principis dels anys trenta Hamelin va tornar a França, on va exercir com a solista i com a professor particular. Va publicar la seva escala i quadern d'exercicis a París. El seu enfocament pedagògic va ser notable per defensar un embút de doble llavi, que era menys freqüent que la varietat d'un sol llavi, però se li atribuïa una picada reduïda i una fluïdesa del to augmentada. Entre els seus alumnes es trobaven Rosario Mazzeo, Joseph Allard i el mencionat Ralph McLane.
És conegut com a fundador de l'escola de clarinet "nord-americana" i se li atribueix una influència significativa en el desenvolupament de la pràctica d'actuació als Estats Units. El seu fill Armand Hamelin, nascut el 1907, va tocar el clarinet baix a la Simfònica de Boston durant els últims dos anys del mandat del seu pare allà.

## Referències

* ↑ Hoffman, Frank (2004). "Enregistraments de vents de fusta (històrics)". Enciclopèdia del so gravat. CRC Press. pàg. 1200. ISBN 9780415938358.
* 1 2 3 4 5 6 Paddock, TL. "Hamelin, Armand" (PDF). Un diccionari biogràfic de clarinetistes nord-americans del segle xx. pàg. 135
* ↑ Hoeprich, Eric (2008). El clarinet. Yale University Press. pàg. 209. ISBN 9780300102826.
* ↑ Friedland, Sherman (20-09-2012). "Boston, 1931, contracte no renovat, i el que va seguir". Consultat el 8 d'octubre de 2012.
* 1 2 Weston, Pamela (1989). Clarinet Virtuosi d'avui. Egom Publishers. pàg. 201.ISBN 9780905858463.
* ↑ Britz, JM (2004). Una aproximació sistemàtica a cinc fonaments del clarinet tal com s'utilitza a Rose's Forty Etudes (PDF) (Ph.D.). Universitat de Texas. pàg. 9 http://www.lib.utexas.edu/etd/d/2004/britzjm516425/britzjm516425.pdf Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Giardini-Naxos

Giardini-Naxos (sicilià Giaddini ) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2008 tenia 9.465 habitants. Limita amb els municipis de Calatabiano (CT) i Taormina.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Letizia Di Liberti | Comissari extraordinari |
# Giardino d'inverno

Giardino d'inverno va ser un programa de televisió italià del gènere de varietats musicals, que fou emès per la Rai 1 des del 21 de gener de 1961, els dissabtes per la tarda a les 21:00 per dotze episodis. El 1961 va obtenir una Rose d'Argent al Festival de Montreux.

## El programa

El programa obre el music-hall a suggeriments internacionals. De fet, cada nit es caracteritza per un tema: el Chicago del jazz a la Bahía dels ritmes sud-americans, gràcies a l'orquestra de quaranta elements liderats per Gorni Kramer.
La varietat, conduïda pel Quartetto Cetra, tenia espais còmics animats per Henri Salvador i va suposar el debut a Itàlia de les bessones Kessler, així com d'Ornella Vanoni com a vedette de la cançó italiana.

## Equip tècnic

* Guió: Antonello Falqui
* Coreografia: Gino Landi i Don Lurio
* Direcció musical: Gorni Kramer

## Notes

* ↑ Giardino d'inverno a teche.rai.it
* ↑ Giardino d'inverno a IMDB
* ↑ Llista de guanyadors (còpia en memòria)
* ↑ Emma Barron Popular High Culture in Italian Media, 1950–1970: Mona Lisa Covergirl, p. 281
* ↑ L'Italia in bianco e nero ballò con loro Le gemelle Kessler compiono 80 anni Arxivat 2019-06-17 a Wayback Machine., La Stampa, 18 d'agost de 2016

## Bibliografia

* AA.VV., Enciclopedia della televisione, Garzanti

## Enllaços externs

* Quartetto Cetra - I Barbudos a Cuba (Giardino d'inverno 1961) a Youtube
# Genioliparis ferox

Genioliparis ferox és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 24 cm de llargària màxima i la femella 23,1.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu fins als 2.884 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-oriental: davant les costes d'Oregon (els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Andriàixev A. P. & Neyelov A. V., 1976. Genioliparis lindbergi, gen. et sp. n. -- a new fish of the family of sea snail fishes (Liparidae) from the bathyal depths of western Antarctica. Pp. 68-77. A: Korovina, V. M. (ed.) (Zoogeography and Systematics of Fishes). Akad. Nauk. USSR, Zool. Inst. Acad. Sci. Leningrad . 5-195.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Occas. Pap. Calif. Acad. Sci. Núm. 127: 1-55.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Balushkin, A. V. i Voskoboinikova, O. S., 2008. Revision of the genus Genioliparis Andriashev et Neelov (Liparidae, Scorpaeniformes) with description of a new species Genioliparis kafanovi sp. n. from the Ross Sea (Antarctica). J. Ichthyol. 48(3):201-208.
* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Girlschool

Girlschool és un grup britànic de heavy metal conformat només per dones, originàries del moviment NWOBHM (New Wave of British Heavy Metal).
Van gaudir d'algun èxit comercial a inicis dels vuitanta, encara que en l'actualitat tenen una sòlida base de fanàtics i són la inspiració de moltes bandes de rock conformades solament per dones.

## Biografia

Al desembre de 1978, van llançar el seu primer senzill, "Take it all away", que va causar interès en l'equip de Motörhead, el que va fer que Girlschool acompanyés a dita agrupació en la gira del seu disc Overkill, el 1979. El seu primer àlbum va veure la llum a l'any següent, i es va titular Demolition. D'ell es van desprendre els reeixits singles "Emergency" i "Race with the Devil". Aquest èxit comercial les va dur a fer gires amb bandes com Uriah Heep i Black Sabbath.
El 1981 es van reunir de nou amb Motörhead, per a gravar el senzill "Please Don't Touch", que va fer part del disc Hit and Run, i les va dur a sortir novament de gira, aquesta vegada amb Rush.
A partir d'aquest moment, van començar a presentar-se alguns canvis en l'alineació. El 1983 van llançar el disc Play Dirty, que va tenir bona acollida en els Estats Units.
Després van venir dos discos més, Running Wild de 1985 i Girlschool de 1992, acompanyats de la seva respectiva gira.

### Actualitat

En el 2000 es va llançar l'àlbum Not that Innocent. Des de llavors han fet presentacions en festivals i gires, amb artistes com Alice Cooper, Twisted Sister, i girant novament amb Motörhead.
Durant sis anys, la vocalista i guitarrista Kelly Johnson va lluitar contra el càncer abans de la seva mort, el 15 de juliol de 2007.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Demolition (1980)
* St. Valentine's Day Massacre EP (1981)
* Hit and Run (1981)
* Screaming Blue Murder (1982)
* Play Dirty (1983)
* Running Wild (1984)
* Nightmare at Maple Cross (1986)
* Take a Bite (1988)
* Girlschool (1992)
* Not That Innocent: 21st Anniversary (2002)
* Very best of Girlschool (2002)
* Believe (2004)
* Legacy (2008)
* Hit and Run - Revisited (2011)
* Guilty as Sin (2015)
* WTFortyfive? (2023)

### Àlbums en directe

* Girlschool Live (1996)
* Girlschool Live: King Biscuit Flower Hour (1996)
* Race With The Devil Live (2000)

### Compilacions

* Cheers You Lot! (1989)
* The Collection (1991)
* From the Vaults (1994)
* Emergency (1997)
* The Very Best of Girlschool (2002)
* Wild at Heart (2006)
* The Singles (2007)

### Altres publicacions

* St. Valentine's Day Massacre (amb Motörhead) EP (1981) Bronze Regne Unit #5
* The Second Wave: 25 Years of NWOBHM (amb Oliver/Dawson Saxon i Tygers of Pan Tang) (2003)

### Cançons d'èxit

* Race With The Devil" (1980) Regne Unit #49
* Hit And Run (1981) Regne Unit #32
* C'Mon Let's Go (1981) Regne Unit #42

## Videografia

* Play Dirty Live (1985)
* Girlschool - Live In London (2005)
* Around the World (2008)

## Curiositat

* El grup sovint es vesteix amb jaquetes negres de cuir, que va servir d'inspiració a The Donnas.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Pàgina oficial del Myspace
# Gerona

«Gerona» té aquests significats:
* Geografia:
** Gerona, municipi de la província de Tarlac, a les Filipines.
** Gerona, localitat del departament de Maldonado, a l'Uruguai.
** Nueva Gerona, ciutat de Cuba, capital de la municipalitat especial de Isla de la Juventud.
* Ficció:
** Gerona, planeta fictici creat en la saga de la Guerra de les Galàxies (Star Wars).

## Vegeu també

* Girona (desambiguació)
# Recurs de reposició

El recurs de reposició és un recurs de caràcter administratiu de caràcter potestatiu a través del qual se cerca que es revisi un acte dictat per un òrgan depenent que no té cap òrgan superior jeràrquic. Per aquest motiu, és resolt pel mateix òrgan que dictà l'acte impugnat.
El recurs de reposició és de caràcter potestatiu perquè la ciutadania pot optar per interposar-lo o per interposar directament el recurs al contenciós administratiu davant els tribunals de justícia.
En tots els casos, l'acte posa fi a la via administrativa o exhaureix aquesta via, i si s'opta per interposar-lo, el recurs no pot ser formalitzat fins que no s'hagi resolt el recurs potestatiu de reposició.

## Terminis

Com indica la llei 30/1992 de 26 de novembre, el recurs de reposició presenta dos tipus de terminis. Si l'acte és exprés el termini per a interposar el recurs és d'un mes a partir de l'endemà d'aquest, mentre que si no ho és, aquest termini s'allarga fins als 3 mesos. El termini màxim per dictar i notificar la resolució del recurs és d'un mes.

## Vegeu també

* Procediment administratiu

## Referències

* ↑ Llei 30/1992 de 26 de novembre de 1992 (castellà)
# Sperry

Sperry és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 981 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sperry tenia 981 habitants, 375 habitatges, i 268 famílies. La densitat de població era de 430,4 habitants per km².
Dels 375 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,1% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,7% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.713 $ i la renda mediana per família de 30.192 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.167 $ mentre que les dones 18.542 $. La renda per capita de la població era d'11.767 $. Entorn del 15,1% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sperry». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sperry». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Quíscal d'aiguamoll

El quíscal d'aiguamoll (Quiscalus major) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita pantans salobres, pastures i terres de conreu a la regió costanera de l'est i sud-est dels Estats Units, des de Nova York, cap al sud, fins Florida i a la llarga de la costa del Golf fins al sud-est de Texas.

## Referències

* ↑ «Quíscal d'aiguamoll». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Ratpenat de dits llargs insular

El ratpenat de dits llargs insular (Miniopterus tristis) és una espècie de ratpenat que viu a Indonèsia, Papua Nova Guinea, les Filipines, Salomó i Vanuatu.

## Referències

* Chiroptera Specialist Group 1996. Miniopterus tristis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. 30 d'abril del 2008.
# Ratpenat de dits llargs mitjà

El ratpenat de dits llargs mitjà (Miniopterus medius) és una espècie de ratpenat que es troba a Indonèsia, Xina, Malàisia, Papua Nova Guinea, les Filipines i, possiblement, a Salomó i Tailàndia.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Ratpenat de dits llargs mitjà. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 09-12-2007 (en anglès).
# Regne d'Alània

El Regne d'Alània fou un regne medieval dels alans (proto-ossetes) que florí al Caucas del Nord, aproximadament a la ubicació de Circàssia i l'actual Ossètia del Nord - Alània, des de la seva independència dels khàzars a finals del segle ix fins a la seva destrucció pels invasors mongols el 1238–1239. El regne assolí el seu apogeu al segle xi, durant el regnat de Durgulel.

## Referències

* ↑ «OSSETIC LANGUAGE i. History and description» (en anglès). Bibliotheca Persica Press.
* ↑ Kuznetsov i Lebedinski, 2005, p. 186 i 260.

## Bibliografia

* Kuznetsov, V.; Lebedinski, I. Les Alains. Cavaliers des steppes, seigneurs du Caucase. I-XV siecles apr. J.-C. (en francès), 2005. ISBN 2877722953.
# Taras Bulba

* Per a altres significats, vegeu «Taras Bulba (Janáček)».
Taras Bulba és una pel·lícula americano-iugoslava dirigida per J. Lee Thompson, estrenada el 1962. Ha estat doblada al català.

## Argument

Inspirat en la novel·la homònima de Nikolai Gógol, la història imaginària és situada al segle xvi, a Ucraïna. Amb l'ajuda dels Cosacs, els turcs són rebutjats pels polonesos. La victòria és seguida d'una massacre dels Cosacs zaporogues als quals els polonesos volen prendre les estepes. Els Cosacs supervivents decideixen dispersar-se per preparar la seva revenja. Taras Bulba (Yul Brynner) és un dels seus caps i es compromet a reunir la confraria dels zaporogues. Pren tanmateix la decisió d'enviar els seus fills, Andrei i Ostap (Tony Curtis i Perry Lopez), en una escola polonesa. La idea és estratègica: conèixer l'enemic. L'amor s'hi barreja. Andrei i la filla del governador, Natalia Dubrov, són les dues tórtores. Però el germà d'ella no suporta l'afront fet per aquest amor d'un salvatge. L'expedició punitiva es gira contra ell. Mor. Pels polonesos, és un crim i els dos fills de Taras Bulba han de fugir de Kíev més aviat del que havia previst. De tornada entre els seus, els cosacs zaporogues es reuneixen. Amb aquesta nova generació, s'aixeca un nou exèrcit Cosac. Assetgen una ciutat. Els sentiments amorosos d'Andrei per a Natalia, filla del governador, no faciliten les coses. Per amor a Natalia, per salvar-li la vida, Andrei canvia de camp.

## Repartiment

* Tony Curtis: Andrei Bulba
* Yul Brynner: Tarass Bulba
* Sam Wanamaker: Filipenko
* Brad Dexter: Shilo
* Guy Rolfe: el príncep Grigory
* Perry Lopez: Ostap Bulba
* George Macready: el governador
* Ilka Windish: Sofia Bulba
* Vladimir Sokoloff: el vell Stepan
* Vladimir Irman: Grisha Kubenko
* Daniel Ocko: Ivan Mykola
* Abraham Sofaer: Abbot
* Mickey Finn: Korzh
* Christine Kaufmann: Natalia Dubrov
* Richard Rust: el capità Alex
* Ron Weyand
* Vitina Marcus

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1963: Oscar a la millor banda sonora per Franz Waxman
* 1963: Globus d'Or a la millor banda sonora per Franz Waxman

## Referències

* ↑ esadir.cat. Taras Bulba. esadir.cat.
* ↑ «Taras Bulba». ‘‘The New York Times'’.
# Sèrgia

Sèrgia és el nom dels següents personatges:
* Gens Sèrgia, gens romana patrícia.
* Sèrgia, germana de Catilina.
# Rafael Barón Valcárcel

Rafael Barón Valcárcel (Madrid, 27 de gener de 1921 - Madrid, 1 de desembre de 1987) va ser un popular escriptor espanyol de guions radiofònics i novel·les entre 1954 i 1972, també va utilitzar el pseudònim d'Ángel Duque. Va col·laborar en moltes de les seves obres amb Guillermo Sautier Casaseca. En 1971 va rebre el Premis Ondas (Nacionals de Ràdio) com a millor autor.

## Biografia

Rafael Barón Valcárcel va néixer el 27 de gener de 1921 a Madrid, Espanya. A més de ser un popular novel·lista va treballar en Radio España i Radio Madrid, on va col·laborar amb el també escriptor Guillermo Sautier Casaseca. En 1959, es va estrenar el serial Ama Rosa, el seu major èxit en col·laboració amb Sautier, que amb la veu de Juana Ginzo, es va convertir en un autèntic fenomen sociològic en el seu moment. A més de convertida en novel·la i obra de teatre, es va portar al cinema en 1960, dirigida per León Klimovsky i protagonitzada per Imperio Argentina.
Rafael Barón va morir a causa d'un infart als 66 anys, l'1 de desembre de 1987 a Madrid.

## Bibliografia
### Com a Rafael Barón
#### Novel·les en solitari

* Tal vez sea pecado (1954)
* Aventura bajo las estrellas (1956)
* Revelación peligrosa (1956)
* Trágica oscuridad (1958)
* Su único pecado (1959)
* Tu nombre es tentación (1959)
* María Celeste (1963)
* Nuria (1964)
* La casa de la discordia (1965)
* Entre la espada y la pared (1966)
* La canción de las brujas (1967)
* El precio del honor (1969)
* Las abandonadas (1969)
* La infame (1970)
* La calle del amor prohibido (1971)
* Amantes bajo el terror (1972)
* La noche de los besos perdidos (1972)
* Sombras que matan (1973)
* Tentación a medianoche (1974)
* Ya no es hora de pecar (1975)
* Tu amargo amor (1975)

#### Novel·les amb Guillermo Sautier

* La oración de Bernadette (1958)
* Ama Rosa (1959)
* La verdad escondida (1960)
* Las dos hermanas (1961)
* Un tren llamado esperanza (1962)
* Sangre negra (1963)
* La intrusa (1964)
* El cielo está en el bajo (1965)
* La orquídea (1965)
* Amarga oscuridad (1966)
* La impostora (1966)
* Chantaje (1967)
* El otro amor (1967)
* La mirada (1967)
* La última traición (1967)

### Com Ángel Duque

* El milagro de la escoba: San Martin de Porres (1964)

## Referències

* ↑ NECROLÓGICAS: Rafael Barón Valcárcel, escritor
* ↑ Rafael Barón en BiblioRomance