OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Caribdis

Caribdis (en grec antic Χάρυϐδις Khárubdis, "xuclador", llatí Charibdis) va ser una nimfa, filla de Posidó i Gea, i durant la seva vida humana havia mostrat sempre una gran voracitat. Es diu que quan Hèracles va passar per aquell indret, amb els ramats de Gerió, Caribdis li va robar els animals i se'ls va menjar. Zeus va castigar-la i amb un llamp l'envià al mar on es va transformar en monstre. Tres vegades al dia Caribdis absorbia una gran quantitat d'aigua de mar, empassant-se tot el que flotava, fins i tot les naus que hi havia per aquells indrets, i després escopia l'aigua beguda. Vivia prop d'Escil·la, un altre monstre marí, a l'estret de Sicília o de Messina.
L'Odissea explica que quan Odisseu va creuar l'estret de Messina va aconseguir esquivar el monstre la primera vegada. Però després del naufragi provocat per Hèlios quan van matar el seu ramat, Odisseu va ser arrossegat sobre el pal de la seva nau destruïda una altra vegada per l'estret. Però va ser capaç d'agafar-se a una figuera que hi havia a l'entrada de la cova de Caribdis, i quan va tornar a sortir el pal vomitat per Caribdis, Odisseu s'hi va agafar i va continuar el viatge.
Els dos costats de l'estret estaven a l'abast d'una fletxa, tan propers que els mariners que intentaven evitar a Caribdis passaven massa prop d'Escil·la i viceversa. L'expressió «entre Escil·la i Caribdis» ha arribat a significar estar entre dos perills de manera que allunyar-se d'un fa que caigui en l'altre.
Tradicionalment, la ubicació de Caribdis a l'estret de Messina fa que se l'associï amb el remolí que formen els corrents que es troben a la zona, però rares vegades és perillós. Investigacions recents han reexaminat la ubicació i suggereixen que aquesta associació és errònia, i que un origen més probable de la història podria trobar-se prop del cap Skila, al nord-oest de Grècia.

## Referències

* ↑ Ovidi Nasó, P.; Revisat i traduït per Adela M.ª Trepat i Anna M.ª de Saavedra. Les Metamorfosis, V. III. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1932. p. 80
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 88. ISBN 9788496061972.

## Vegeu també

* Escil·la i Caribdis

## Enllaços externs

* Plana sobre el Projecte Caribdis Arxivat 2007-11-17 a Wayback Machine.
# Rodrigue Moundounga

Rodrigue Moundounga (Libreville, 28 d'agost de 1982) és un exfutbolista del Gabon de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Gabon.
Pel que fa a clubs, destacà a USM Libreville, Delta Téléstar, FC 105 Libreville, AS Mangasport i Olympique Béja.

## Referències

* ↑ Rodrigue Moundounga Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Rodrigue Moundounga - International Appearances
* ↑ ; Batalha, José«Coupe de la CEMAC 2005». RSSSF, 05-03-2006.
* ↑ Rodrigue Moundounga a National-Football-Teams.com (anglès)
# Mostassa

* Aquest article tracta sobre la planta. Si cerqueu l condiment, vegeu «Mostassa (condiment)».
La mostassa, mostalla o mostarda (Brassica campestris) és una planta conreada o silvestre de les llavors de la qual s'obté la salsa també anomenada mostassa.

## Descripció

Planta anual de 30 a 50 cm d'alçada, fulles enteres, flors grogues amb quatre pètals, fruit en síliqua amb un llarg bec i diverses llavors molt menudes.

## Conreu

És una planta rústica pel que fa a temperatures i humitat i de cicle curt sembrada a la tardor o la primavera i collida a l'estiu. No és exigent pel que fa al tipus de terreny. Es cull de forma mecanitzada quan les síliqües són seques.

## Usos

De les llavors se n'obté un oli apte per a l'elaboració de la mostassa i per a biodièsel (similar a l'oli de colza)
La salsa de mostassa és un condiment que s'elabora de diverses formes (la mostassa de Dijon és la de més prestigi); pot incorporar aigua o vinagre.

## Vegeu també

* Bleda xinesa
# Satellite Catalog Number

The Satellite Catalog Number (en català: Número de Catàleg del Satèl·lit), (també conegut com a NORAD Catalog Number, NORAD ID, NASA catalog number, USSPACECOM object number o simplement catalog number i variants similars) és un número seqüencial de cinc dígits assignat per la USSTRATCOM (United States Strategic Command) amb l'objectiu de descobrir tots els objectes artificials de l'òrbita terrestre (inclosos els coets i les deixalles) i les sondes espacials llançades des de la Terra. El primer objecte catalogat, el número de catàleg 00001, és el vehicle de llançament Sputnik 1, amb el número de catàleg 00002 assignat pel satèl·lit Sputnik 1.
Els objectes que no aconsegueixen orbitar o orbitar per poc temps no estan catalogats. La mida mínima de l'objecte al catàleg és de 10 centímetres de diàmetre. Al 23 de juny de 2019, el catàleg comptava amb 44.336 objectes inclosos 8.558 satèl·lits llançats en òrbita des de 1957. 17,480 of them were actively tracked while 1,335 were lost. L'ESA estima que hi ha al voltant de 34,000 deixalles en òrbita de la mida que USSTRATCOM pot rastrejar a partir de gener de 2019.
La USSTRATCOM comparteix el catàleg a través del lloc web space-track.org. El 18è Esquadró de Control Espacial (18 SPCS) és la unitat que manté el catàleg.

## Història

Inicialment el catàleg era mantingut per NORAD, però a partir del 1985 la USSPACECOM (United States Space Command) tenia la missió de detectar, rastrejar, identificar i mantenir un catàleg de tots els objectes creats per l'home en l'òrbita terrestre. El 2002, la USSPACECOM es va fusionar amb la USSTRATCOM.

## Referències

* ↑ Kelso, T.S. «Frequently Asked Questions: Two-Line Element Set Format». Satellite Times, 01-01-1998.
* ↑ «SL-1 R/B Satellite details 1957-001A NORAD 1».
* ↑ «Frequently Asked Questions». Space-Track.org. «Q: What criteria are used to determine whether an orbiting object should receive a catalogue number and International Designation? A: We must be able to determine who it belongs to, what launch it correlates to, and the object must be able to be maintained (tracked well).»
* ↑ «Frequently Asked Questions». Space-Track.org. «10 centimeter diameter or "softball size" is the typical minimum size object that current sensors can track and 18 SPCS maintains in the catalog.»
* ↑ Kelso, T.S. «SATCAT Boxscore». CelesTrak. Arxivat de l'original el 10 de juliol 2018.
* ↑ Kelso, T.S. «TLE History Statistics». CelesTrak.
* ↑ «Space debris by the numbers». ESA, 01-01-2019.
* ↑ «USSTRATCOM expands SSA data on Space-Track.org». Air Force Space Command, 10-10-2018. Arxivat de l'original el 30 d’octubre 2023.
* ↑ «SMALL SATELLITE DEBRIS CATALOG MAINTENANCE ISSUES». NASA, 01-10-1991.
* ↑ «US Policy and Capabilities on SSA» (PDF). Secure World Foundation, 24-01-2019.

## Vegeu també

* International Designator
* Brossa espacial
* Conjunt d'elements de dues línies
* Xarxa de vigilància espacial dels Estats Units

## Enllaços externs

* Space-Track.org
* Catàleg de satèl·lits CelesTrak (una còpia del catàleg Space-Track.org)
# Satellite laser ranging

El Satellite Laser Ranging (SLR) o Mesuraments Làser per Satèl·lits és un mètode molt precís de mesurament de distàncies realitzat mitjançant l'emissió de polsos de Llum Làser a satèl·lits d'acord amb el principi de pols-eco.
El procés consisteix a enviar un molt curt i potent pols de llum làser mitjançant un Telescopi Làser als retroreflectors dels satèl·lits que es troben en òrbites 300 km a 40.000 km de distància de la superfície de la Terra. Aquests retrorreflectores són " miralls " especials amb la capacitat de reflectir la llum en la mateixa direcció d'incidència. Llavors el feix de llum viatja fins al satèl·lit, i torna cap al receptor del telescopi.
Emprant un PET (Pico Event Timer), un rellotge capaç mesurar intervals de temps molt petits (picosegons), es mesura el temps de vol del pols làser en el seu viatge d'anada i tornada. Amb aquest temps de vol i coneguda la velocitat de la llum, és possible calcular la distància entre el satèl·lit i el telescopi.
Aquest procés es repeteix a altes velocitats seguint l'òrbita del satèl·lit durant el temps en què el satèl·lit es troba dins del rang d'abast del telescopi.
Aquest sistema proveeix mesuraments instantànies amb un nivell de precisió mil·limètrica, les quals poden ser acumulades per tal de determinar de forma precisa les òrbites dels satèl·lits mesurats i així subministrar importants dades científiques.

## Vegeu també

* LIDAR

## Referències

* ↑ «SATELLITE LASER RANGING AND EARTH SCIENCE» (en anglès). NASA SPACE GEODESY PROGRAM. [Consulta: 20 novembre 2013].

## Enllaços externs

* International Laser Ranging Service website (anglès)
* Observatori Geodèsic TIGO Arxivat 2019-10-02 a Wayback Machine., Concepción, Xile (castellà)
* Láser Satelital Arxivat 2019-06-21 a Wayback Machine., San Juan, Argentina (castellà)
# Plaquette

Una plaquette és una publicació de petit format que s'utilitza habitualment per difondre obres literàries de curta extensió com són poemes o contes.
Aquesta paraula és un gal·licisme que prové de la paraula utilitzada per poetes francesos del segle xix que donaven a conèixer els seus nous treballs a través d'aquests petits fullets (una de les definicions de plaquette en llengua francesa).
El seu ús és molt habitual a Llatinoamèrica, Espanya i Catalunya on s'utilitza com un mitjà de difusió entre escriptors i poetes novells, o bé per proporcionar avançaments de textos literaris que, posteriorment, s'incorporaran en obres més àmplies. Generalment una plaquette no supera les trenta pàgines impreses en paper i es distingeix del fanzine per tenir un contingut estrictament literari.

## Referències

* ↑ «Plaquette». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Argüelles, Juan Domingo «La Tradición de la Plaquette en México». La Razón de México, 21-06-2019.
# Platja de Sant Antoni (Portlligat)

La platja de Sant Antoni és una platja del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada a la badia de Portlligat, en un entorn urbanitzat, a pocs metres a l'est de la platja de Portlligat. Té una longitud de 66 m i una amplada mitjana de 14 m, formada per sorra gruixuda i pedres, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. Acostuma a haver-hi barques de pescadors varades a la sorra.
A l'extrem de llevant de la platja hi ha el Norai de Sant Antoni, anomenat també es piló de sa Quarentena, perquè aquí s'hi amarraven els vaixells quan hi havia epidèmies i s’hi havien d'estar uns dies abans de desembarcar.
Prop de la platja hi ha la Casa Gasch i la Casa Baccheli, ambdues incloses en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 56-57. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platja de Sant Antoni». Visita Costa Brava.
* ↑ Sala, Ernesta «Toponímia del terme marítim de Cadaqués». Diari de Girona, pàg. 70.
* ↑ «Vestigis d’epidèmies a Cadaqués». Hora Nova, 20-04-2020.
* ↑ «Casa Gasch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Casa Baccheli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Platja de San Pedro de Antromero

La Platja de San Pedro de Antromero, en la localitat de Antromero, parròquia de Bocines, concejo de Gozón, és una platja de la costa central que no presenta protecció mediambiental de cap tipus.

## Descripció

Platja presenta forma de petxina i un gran valor geològic, que a més es veu enriquit per la presència en ella de restes fòssils de petjades de dinosaures.
Poden veure's en els penya-segats de la platja estrats del cretàcic (a la zona oest), amb molts fòssils de gastròpodes i ostreidos (semblants a ostres); i del carbonífer, que se situen a la zona occidental de la platja i que presenten orbitolinas. Una curiositat geològica que té aquesta platja és que és una gran plataforma d'abrasió en flysch. Entre els afloraments rocosos i pedres diverses es poden veure fòssils de bioturbacions. En la part central-oriental dels penya-segats es veuen estrats del carbonífer, la majoria amb restes vegetals.
Quant a serveis disposa de senyalització de perill i d'equip d'auxili i salvament, aquest últim només en època estival. També hi ha dutxes, papereres i servei de neteja, encara que manca de qualsevol altre equipament.

## Referències

* 1 2 del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 181. ISBN 978-84-8459-669-1.
* 1 2 http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=441 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.asturnatura.com/playa/antromero-san-pedro.html
* ↑ http://fosilesasturianos.blogspot.com.es/2009/08/playa-de-san-pedro-de-antromero-muy.html
# Platja de San Pedro de La Ribera

La platja de San Pedro de la Ribera es troba en el concejo asturià de Cudillero i pertany a la localitat de Soto de Luiña. Està catalogada com a Paisatge protegit, ZEPA i LIC, i s'emmarca en la Costa Occidental d'Astúries.

## Descripció

La platja té forma de petxina, té una longitud d'uns 450-460 m i una amplària mitjana d'uns 30 m. El seu entorn és residencial i amb un grau d'urbanització i la perillositat és mitjans. Les sorres fines i orades i té bastant assistència. Els accessos són per als vianants o amb cotxe fins a la mateixa platja i de fàcil recorregut. El seu entorn és residencial, amb un grau mitjà d'urbanització i ocupació alta.
Per accedir a la platja cal prendre una carretera que parteix del centre de Soto de Luiña i va fins a la platja, fins al propi nivell del mar, en un trajecte d'uns dos km totalment plans i molt senzills. En hores de marea baixa es troben molt bons llocs de pesca en els extremosde la platja. Té la desembocadura del riu Esqueiro, que té com a afluents els rius Llantero i El Panizal. Les aigües en la desembocadura són netes i cristal·lines. Té un edifici de serveis i en els seus baixos hi ha una necròpoli medieval.
Té un conjunt ámplio de serveis com a càmping, dutxes, zones verdes, vigilanvia, aparcament i serveis, entre altres com són els restaurants una mica més allunyats. Quant a altres llocs per visitar està un recinte castreño damunt de la punta de la Garita. Les activitats més recomanades són el bussejo, el pesca submarina i l'esportiva a canya. La platja està catalogada com a «Categoria 1» per a la pràctica del surf. Platja recomanada per a tota la família.

## Referències

* ↑ «http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 118. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Platja de Sant Antoni (Calonge)

La platja de Sant Antoni és una platja urbana del municipi de Calonge i Sant Antoni (Baix Empordà), situada davant de la població de Sant Antoni de Calonge, al tram central de la badia de Palamós. Limita al nord-est amb la punta de Cabrera, que la separa de la platja d'es Monestrí i al sud-oest amb riera de Calonge, que la separa de la platja de Torre Valentina. És una zona de bany protegida per tres espigons paral·lels a la línia de costa i dos de perpendiculars. Està flanquejada per un passeig marítim on hi ha nombrosos hotels, bars, restaurants i altres comerços.
Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 1.700 m i una amplada mitjana de 35 m, formada per sorra de gra mitjà i el pendent d'entrada a l'aigua és poc pronunciat. El fons marí és sorrenc, amb alguna zona rocosa. Disposa de tot tipus de serveis, i inclou rampes i cadires amfíbies per a persones amb mobilitat reduïda i una àrea de jocs infantils.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat de bona. La platja ha estat distingida amb el distintiu de Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.
Els temporals, com va succeir el 2020 amb el temporal Gloria, s'emporten la sorra de la platja. Per a evitar-ho, el Ministeri de Medi Ambient i Agricultura havia aprovat el 2018 la construcció de dos espigons, un d'ells seria la prolongació del dic de la riera de l'Aubi, al l'extrem nord-est de la platja, que es va construir el 1987. El 2023 el projecte seguia avançant.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Antoni». Agència Catalana de Turisme.
* 1 2 «Platja de Sant Antoni». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava de Blanes a Palamós. Valls: Cossetània, juny 2011, p. 204-205. ISBN 978-84-9791-895-4.
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023 a Catalunya». Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
* ↑ «Una platja blindada». El Punt Avui, 07-05-2018.
* ↑ «Sant Antoni avança en la construcció dels nous espigons per protegir les platges». El Gerió, 31-03-2023.
# Sari-d'Orcino

Sari-d'Orcino (en cors Sari d'Urcinu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 259 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 284 | 301 | 282 | 218 | 236 | 259 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Michel Pinelli | | |

## Personatges il·lustres

* Jean Biondi, socialista i resistent francès.
# Sarh

Sarh (en àrab ساره, Sārh), l'antic fort colonial francès Fort Archambault, és la capital de la regió de Moyen-Chari i del departament de Bahr Köh, al Txad.

## Geografia

Sarh es troba en el riu Chari, uns 560 km al sud-est de la capital, N'Djamena. Va rebre el seu nom del poble Sara del sud del Txad.
És la tercera ciutat més gran del Txad, després que N'Djamena i Moundou.

## Història

Fort Archambault, l'actual Sarh, va ser fundat per l'Àfrica Equatorial Francesa colonial, per als retornats dels camps de treball associats a la construcció del Ferrocarril Congo-Oceà. En 1967, els francesos hi van construir un complex tèxtil de gran grandària.
Els residents de Sarh van patir una epidèmia de malaltia meningocòccica l'any 1990.

## Economia

Sarh és ara un important centre de transport. Es comunica amb l'exterior per l'aeroport de Sarh (codi IATA: SRH, codi OACI: FTTA).
És un centre per a la indústria del cotó, a causa del seu clima càlid i estacionalment humit. També és un important centre per a la pesca comercial en el riu Chari.
La ciutat és coneguda com el centre de la vida nocturna de la regió. Entre les atraccions de la ciutat, destaca el Museu Nacional Sarh.

## Clima

Sarh té un clima de la sabana (segons la classificació climàtica de Köppen seria Aw).

## Educació

Sarh és la llar a diverses institucions educatives:

### Instituts

Les escoles secundàries són;
* Lycée Ahmed Mangué (públic)
* Lycée-Collège Charles Lwanga (privat, catòlic)
* Lycée-Collège Humanité (Privat, baptista)

### Universitats

* IUSAES—Institut Universitaire des Sciences Agronomiques et de l'Environnement de Sarh — una universitat terciària, establerta l'any 1997.
* Universitat de Sarh — una universitat pública, va establir l'any 2010
* ISMEA—en anglès, Institut de Ciències de la Gestió i de l'Economia Aplicada — fundat per ONGs, va establir l'any 2008.

## Agermananents

Sarh està agermanat amb:
* Cherbourg-Octeville, França (des de 2001)

## Referències

* ↑ Britannica Online Encyclopedia
* ↑ Lengeler, C; Kessler, W; Daugla, D Acta Trop, 59, pàg. 211–22. DOI: 10.1016/0001-706x(95)00081-o. PMID: 7572427.
* ↑ «National Commission for Decentralised cooperation» (en francès). Délégation pour l'Action Extérieure des Collectivités Territoriales (Ministère des Affaires étrangères). Arxivat de l'original el 2013-11-27. [Consulta: 26 desembre 2013].
# Sari (roba)

Un sari és un vestit femení tradicional de cos sencer, constituït d'una sola peça rectangular, generalment de cotó o de seda, de 5,20 metres de llargada –pot ser una mica més si la dona és de talla gran– i sempre d'1,12 metres d'amplada, que s'ajusta al voltant del cos sense costura ni agulles.
El sari és propi del subcontinent indi, que inclou l'Índia, Nepal, Bangladesh, Pakistan i Sri Lanka. Es porta sobre una mena de samarreta de màniga curta que arriba fins a la cintura. Sol ésser de seda o cotó molt fins i lleugers i pot ésser llis, estampat o adornat amb or. N'hi ha de més rics i fins, per a ocasions especials, i d'altres més de diari. El seu color pot variar segons les regions i circumstàncies.

## Referències

* ↑ Sari Arxivat 2010-09-18 a Wayback Machine. Termcat
* ↑ «Sari (roba)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sari Mehmed Paixà

Sari Mehmed Paixà (segle xvii, Istanbul - Kavala, 1717) fou un militar i home d'estat otomà del segle xviii. Va servir a les finances de l'estat i el gran visir Rami Mehmed Paixà el va nomenar defterdar principal (5 de maig de 1703) perdent el càrrec arran de la revolta d'Edirne el 23 d'agost següent, però restaurat pel nou sultà Ahmet III a petició dels rebels. Fou revocat i nomenat diverses vegades (1703, 1703, 1704, 1706-1707 i 1708-1709). Després fou governador de la fortalesa de Bender; tot seguit fou governador d'Izmid. El 1711 fou per sisè cop defterdar durant cinc mesos. El 1713 va dirigir una comissió per delimitar la frontera a Podòlia. El 1714 fou defterdar per setena vegada. El 1715 va prendre part a la campanya de Morea. El 22 d'agost de 1716 va ser ascendit al grau de visir (la seva aspiració al gran visirat no va ser concedida) i com a tal va combatre els imperials a Belgrad. El 1717, en manifestar les seves ambicions al gran visirat, fou cridat a la capital i enviat com a governador militar a Salònica; va rebre certes ordres que va desobeir i, acusat d'incitar a la revolta, es va enviar un executor que el va matar en el castell de Kavala el 1717.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 57 i 58
# Selecció índia de corfbol

La selecció índia de corfbol és dirigida per la Korfball Federation of India (KFI) i representa Índia a les competicions internacionals de corfbol. La federació va ser fundada l'any 1979, es va afiliar a l'IKF l'any 1980 i té la seu a Nova Delhi.
La Federació Índia ha acollit dues edicions del Campionat d'Àsia Oceania, els anys 1991 i 1995 i va optar a celebrar els campionats del Món de l'any 2011.

## Història

Campionat del Món :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 1991 | 4t Campionat del Món | Anvers (Bèlgica) | 11a plaça |
| 1995 | 5è Campionat del Món | Nova Delhi (Índia) | 12a plaça |
| 1999 | 6è Campionat del Món | Adelaida (Austràlia) | 11a plaça |
| 2003 | 7è Campionat del Món | Rotterdam (Països Baixos) | 14a plaça |
| 2007 | 8è Campionat del Món | Brno (República Txeca) | 12a plaça |
| 2011 | 9è Campionat del Món | Shaoxing (Xina) | 13a plaça |
World Games :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 1985 | 2ns World Games | Londres (Anglaterra) | 6a plaça |

## Referències

* ↑ «Federació Índia de Korfbal a l'IKF» (en anglès). IKF.
* ↑ «About Korfball Federation of India» (en anglès). KFI. Arxivat de l'original el 2011-08-19. [Consulta: 4 novembre 2011].
* ↑ «China, India and South Africa bid for 2011 IKF World Championship» (en anglès). IKF, 09-06-2007.
* ↑ «History of the IKF and the IKF World Korfball Championship» (en anglès). IKF, 2011, pàg. 62. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2014 [Consulta: 18 agost 2014].
* ↑ «History of the IKF and the world games» (en anglès). IKF, pàg. 24 [Consulta: 18 agost 2014].

## Enllaços externs

* Federació Índia de Korfbal Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine.(anglès)