OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pedro Ríos Maestre

Pedro Ríos Maestre (Jerez de la Frontera, 12 de desembre de 1981), més conegut com a Pedro Ríos, és un exfutbolista espanyol que jugava com a migcampista, i que va acabar la carrera al San Fernando Club Deportivo.

## Carrera futbolística

Va començar la seva carrera al Sanluqueño (de tercera divisió, on hi jugava de davanter), d'on va passar al Ceuta (de segona divisió B, on les seves tres excel·lents temporades li van permetre de fitxar pel Xerez CD de la Segona divisió.
La temporada 2008-2009 aconseguí pujar a primera amb el Xerez. El 2009 signà contracte amb el Getafe CF fins a la temporada 2011-2012. El 2012 el Reial Saragossa va intentar el seu fitxatge, tot i que finalment va ser contractat pel Vila-real Club de Futbol, que el va cedir a la UE Llevant. El 2014 va ser el degà del futbol espanyol, el Recreativo de Huelva, qui es va fer amb els seus serveis. En concloure la temporada 2014-15 i confirmant-se el descens a Segona divisió B del club professional més antic d'Espanya, es va desvincular del club de Huelva per fitxar pel Còrdova CF.
L'agost de 2020 va anunciar la seva retirada.

## Referències

* ↑ «Nota de prensa tras fichaje por el Recreativo de Huelva». Arxivat de l'original el 2014-08-02. [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Nota de prensa tras fichaje por el Córdoba C.F.
* ↑ «Pedro Ríos se retira y será el nuevo secretario técnico azulino». Andalucía información, 09-08-2020. [Consulta: 6 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Pedro Ríos Maestre a BDFutbol
* Pedro Ríos Maestre, Fitxa a Soccerway
# Pedro Ruiz

Pedro Ruiz és el nom dels següents personatges:
* Pedro Ruiz Céspedes (1947), artista, escriptor i presentador de televisió català
* Pedro Ruiz Carrilero (1975), pilotari valencià
* Pedro Ruiz Torres (1951), historiador valencià
# Perlis Open

El Perlis Openl és una cursa ciclista anual a Malàisia. Sense una continuïtat establerta, durant tres edicions va formar part del calendari de l'UCI, l'última en el de l'UCI Àsia Tour.

## Palmarès

| Any | Guanyador | Segon | Tercer |
| 2001 | Kristjan Snorrasson | Tonton Susanto | Makoto Iijima |
| 2002 | Jamsran Ulzii-Orshikh | Serguei Derevyanov | Mohamed Razali Shahrulneeza |
| 2009 | Anuar Manam | Nguyen Hung Mai | Abdelmalek Madani |

## Referències

* ↑ «Kangar». [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cqranking.com
# Margarida de Borbó

Margarida de Borbó és el nom dels següents personatges:
* Margarida de Borbó-Dampierre, Margarida de Navarra (1211-1256), reina de Navarra.
* Margarida de Borbó i de Clermont (1344-1416), senyora consort d'Albret.
* Margarida de Borbó i de Borgonya (1438-1483), princesa de Borbó i duquessa consort de Savoia.
* Margarida de Borbó-Parma (1847-1893), duquessa consort de Madrid i esposa del pretendent carlí a la Corona espanyola.
* Margarida de Borbó i de Borbó-Dues Sicílies (1939), infanta d'Espanya i duquessa de Sòria i Hernani
# Petr Dlask

Petr Dlask (Kosmonosy, Bohèmia Central, 20 d'octubre de 1976) és un ciclista txec, especialista en el ciclocròs.
El 2013 va ser suspès durant dos anys per l'ús de clenbuterol.

## Palmarès

* 1999-2000
** Campió de Txèquia en ciclocròs
* 2000-2001
** Campió de Txèquia en ciclocròs
* 2002-2003
** Campió de Txèquia en ciclocròs
* 2005-2006
** Campió de Txèquia en ciclocròs
* 2006-2007
** Campió de Txèquia en ciclocròs

## Referències

* ↑ «El checo Dlask, dos años por positivo con clembuterol». ciclo21.com, 01-11-2013 [Consulta: 16 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Petr Ginz

Petr Ginz (Praga, 1 de febrer de 1928 - Auschwitz, 1944) va ser un jove esperantista txec d'origen jueu. Va fer un dibuix de la Terra vista des de la Lluna que va esdevenir símbol internacional de l'Holocaust.
Era fill d'Ota Ginz i de Marie Ginzová, coneguts esperantistes. El pare de Petr era jueu, però no la seva mare. Era un noi amb gran talent, autor des de nen de diverses novel·les. Així, entre els 8 i els 14 anys va escriure Des de Praga a la Xina, El mag de les muntanyes d'Altai, La volta al món en un segon i Una visita de la Prehistòria. Només la darrera ha pogut sobreviure fins avui. Totes elles estan escrites amb una forta influència de l'estil de Jules Verne. També era bon dibuixant i il·lustrava ell mateix els seus texts. Quan va començar la persecució contra els jueus a Praga va començar a redactar un diari, que només recentment s'ha descobert i publicat. Està publicat en català, castellà, anglès, txec i esperanto. Té moltes similituds amb el diari d'Anna Frank.
Va ser deportat al camp de Terezín (Theresienstadt). Allà va organitzar i dirigir la redacció d'una revista clandestina per a joves, Vedem. Va seguir escrivint, com per exemple un diccionari txec-esperanto o La Rambla a través de Terezin, un text amb entrevistes i observacions sobre les persones, edificis i fins i tot el crematori del camp. La revista Vedem va ser publicada tots els divendres durant dos anys.
S'han conservat també alguns dibuixos realitzats per Petr. La reproducció d'un d'ells, una visió amb influències de Jules Verne, va ser portat pel primer astronauta israelià Ilan Ramon durant la seva travessia al transbordador espacial Columbia, en el viatge que li va causar la mort l'1 de febrer de 2003. Aquesta imatge s'ha fet molt famosa i s'ha usat en diferents segells i cartells. El dia que el transbordador va explotar Petr Ginz hagués complert 75 anys.
El dibuix de Petr Ginz i la seva història han inspirat diferents peces d'art, com la variació de la pintura del paisatge de la Lluna per Roberto Pérez-Franco. El 2005 es va batejar l'asteroide 50413 Petrginz amb el seu nom.

## Referències

* 1 2 3 «Petr Ginz 1928 - 1944» (en txec). Arxivat de l'original el 2014-09-12. [Consulta: 12 setembre 2014].
* ↑ «Reflexió sobre Ginz» (en txec). Reflex.cz. Arxivat de l'original el 2008-10-30. [Consulta: 26 novembre 2014].
* ↑ «Columbia tragedy». Arxivat de l'original el 2008-06-11. [Consulta: 26 novembre 2014].
* ↑ «Variation on Petr Ginz's Moon Landscape (1942)». [Consulta: 26 novembre 2014].
* ↑ «JPL Small-Body Database Browser on 50413 Petrginz» (en anglès). [Consulta: 12 setembre 2014].

## Enllaços externs

* La Tragedia de Petr Ginz (castellà)
* Paisatge lunar (el dibuix)
* The Last Flight of Petr Ginz, Guia d'estudi de Nacions Unides
# Pedro Manuel de Arístegui y Petit

Pedro Manuel de Arístegui y Petit (Irun, 16 d'octubre de 1927 - Beirut, 16 d'abril de 1989) va ser un diplomàtic i polític espanyol.

## Biografia

Pedro Manuel de Arístegui va néixer en el si d'una família de diplomàtics. Va estudiar Dret i va ingressar a l'Escola Diplomàtica en 1957.
Va estar destinat a l'ambaixada d'Espanya a Caracas (1960), posteriorment va ser cònsol adjunt en San Juan de Puerto Rico (1963), cònsol a Nova York (1964) i director adjunt de difusió informativa en la Oficina d'Informació Diplomàtica (1967). Va complir entre altres missions la de representant en la Junta de Govern del Club Internacional de Premsa (1968) i va ser membre d'una Comissió de Guinea Equatorial (1969). Durant la dècada de 1970 va ser ambaixador d'Espanya a Nicaragua, sent testimoni directe de la Revolució Sandinista. En 1990 es publicaria de manera pòstuma el seu llibre Misión en Managua en el que narrava el conflicte civil nicaragüenc.
Entre 1980 i 1982, durant els últims anys de govern de la UCD va ser nomenat governador civil de la seva província natal, Guipúscoa. Aquest seria el càrrec polític de major rellevància que va ocupar encarregant-se bàsicament de la lluita contra el terrorisme de ETA. Després d'ocupar dos anys aquest càrrec tornaria a la carrera diplomàtica.
Va ser destacat com a ambaixador d'Espanya al Líban durant la Guerra Civil que va assolar aquest país. En 1985 va estar segrestat durant unes hores per un militant xiïta que pretenia intercanviar-lo per membres de la seva mateixa confessió que estaven presos a Espanya. Va morir el 16 d'abril de 1989 quan un projectil sirià va impactar contra el menjador de la ambaixada espanyola. En l'incident van morir també el seu sogre i la seva cunyada.
A la seva ciutat natal, Irun, existeix una plaça Ambaixador Arístegui que el recorda. Va ser el pare del diplomàtic i polític popular Gustavo de Arístegui.

## Referències

* ↑ Pedro de Aristegui. Misión en Managua, 1989, p. 234. ISBN 84-406-0902-7.
* ↑ Mahmud Rahal, el joven secuestrador, de Tomás Alcoverro
* ↑ Monográfico sobre el Líbano, Ministerio de Asuntos Exteriores y Cooperación de España
* ↑ «Muerte en Beirut», 15-04-1990.
# Pedro Marcos Bilbao

Pedro Marcos Bilbao (n. a Bilbao) va ser un mariner i periodista basc. Va obtenir el grau de capità de marina mercant i va combatre durant la Guerra Civil Espanyola com a comandant de diversos vaixells de la Marina del Govern d'Euzkadi de la Segona República Espanyola. En acabar el conflicte es va exiliar a la Gran Bretanya, on poc després va actuar com a corresponsal de la BBC durant la Segona Guerra Mundial i director del seu departament per a Amèrica Llatina, així com per l'Atlantic-Pacific Press Agency de Gran Bretanya.
Després es va establir al Canadà, on va treballar pel departament en castellà de la Canadian Broadcasting Corporation (CBC). Fou guardonat amb un dels premis Ondas 1959 com a millor director de programes en castellà a l'estranger.

## Referències

* ↑ Pedro Marcos Bilbao, Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ 70 años de Radio Canadá Internacional. 25 de febrer 1945-2015. amb una fotografia de Pedro Marcos Bilbao amb els membres del departament
* ↑ 1961. Radio Canadá Internacional: “El Nacimiento de una Nación”. Disco de transcripción.
* ↑ Los premios anuales de radio y televisión, La Vanguardia, 17 d'octubre de 1959
# Peripsychoda confraga

Peripsychoda confraga és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: ulls separats per una faceta de diàmetre; sutura interocular en forma de "V" invertida; vèrtex 1-1,5 vegades l'amplada del pont ocular i amb els costats arrodonits; occipuci amb una projecció roma i membranosa; front amb una àrea pilosa i trapezoïdal; antenes de 0,91-0,92 mm de llargària i amb l'escap 2 vegades la mida del pedicel; tòrax amb un grup de petites varetes davant de l'espiracle anterior i que, probablement, fa la funció del patagi; ales d'1,60-1,72 mm de longitud i 0,62-0,65 mm d'amplada i amb la vena subcostal acabant lliure (no pas unida a R1); fèmur més llarg que la tíbia.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sitzungsberichte der Gesellschaft Naturforschender Freunde zu Berlin, 1935, 246-249.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Systema Dipterorum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ The Moth Flies (Drain Flies) and Sand Flies (Diptera: Psychodoidea) of Papua Indonesia (anglès)
* ↑ Duckhouse, D.A. & Lewis, D.J., 1989. Superfamily Psychodoidea. 15. Family Psychodidae. A: Evenhuis, N.L. (ed.). Catalog of the Diptera of the Australasian and Oceanian Regions. Honolulu i Leiden: Bishop Museum Press i E.J. Brill, 1155 pàgines.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek J., 1987. Results of the Czechoslovak-Iranian entomological expeditions to Iran 1977. Peripsychoda iranica sp. n. (Diptera, Psychodidae) with comments to the genus and redescriptions of included species. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 42: 189–206.
# Mario Aspa

Mario Aspa (Messina, 1799 – Messina, 17 de desembre de 1868) fou un compositor italià.
Alumne de Niccolò Antonio Zingarelli a Nàpols, va compondre 42 òperes. No és segur que durant un cert temps exercis l'ensenyança a Nàpols on es diu que entre els seus alumnes tingué a G. Persiani.

## Òperes

* I due savojardi, Nàpols, 4 de març de 1838
* Paolo e Virginia, Roma, 29 d'abril de 1843
* Il muratore di Napoli, Nàpols, 16 d'octubre de 1850
* Pietro di Calais, Messina, 6 de març de 1872

## Referències

* ↑ «Dades a italianopera.org».
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 43, pàg. 1145. (ISBN 84-239-4543-X)
# Pesenka o medvedyakh

Pesenka o medvedyakh (rus: Песенка о медведях:, "Una cançoneta sobre ossos") és una cançó escrita per Leonid Derbenyov i composta per Aleksandr Zatsepin per al film soviètic del 1966 "Segrest, estil caucàsic". La cançó és cantada per l'actriu principal (Natalya Varley) i interpretada per la cantant Aida Viedixieva.
A Rússia, "Pesenka o medvedyakh" és considerada una de les cançons més populars del segle xx.
La cançó explica que la rotació de la Terra està motivada per ossos (presumptament polars) que freguen les seves esquenes contra el seu eix. I que els ossos treballen molt ràpid per tal d'ajudar a que futurs amants es coneguin més aviat.

## Referències

* 1 2 «Где это - на белом свете? Про медведей и про нас». ШколаЖизни.ру, 04-01-2011. [Consulta: 4 maig 2018].
* ↑ Федор Раззаков. Любимые женщины Леонида Гайдая. Эксмо, 5 setembre 2017, p. 93–. ISBN 978-5-457-27844-8.
# Maya Ng Chin Yue

Maya Ng Chin Yue (20 d’agost de 1984) és una actriu i model eivissenca.
Filla de pares alemanys, nasqué i es crià en un entorn hippie a l’illa d’Eivissa, que li permeté assolir una profunda espiritualitat inspirada en el budisme, si bé es declara atea.
Viu a París des dels 15 anys. Va començar la seva carrera com a actriu amb el curt Leonor, del francès Paul Blain, amb qui després es va casar. Des de llavors va passar per diversos formats com la publicitat, fins que va passar al cinema. Ha aparegut, entre d'altres, a 99 francs (2007), de Jean Kounen, o Taken (2008) de Pierre Morel.

## Cinema

* 2002 : La Guerre à Paris de Yolande Zauberman.
* 2005 : Contre-coup de Mia Hansen-Løve.
* 2005 : A Tale of Two Hippies de Stefan Archetti
* 2007 : 99 francs de Jan Kounen.
* 2007 : Taken de Pierre Morel.
* 2008 : Clip de Bruno Maman Place de wazemmes
* 2009 : Sèrie Marion Mazzano, al canal France 2

## Teatre

* 2001: Crime et Châtiment, posada en escena de Robert Hossein al teatre de Marigny
* 2002: C'était Bonaparte, posada en escena de Robert Hossein al Palau d’Eports de París
* 2004: On achève bien les chevaux, posada en escena de Robert Hossein al Palau de Congressos de París
* 2006: Ben-Hur, posada en escena de Robert Hossein a l'estadi de França
* 2007: Jean-Paul II, posada en escena de Robert Hossein al Palau d’Eports de París

## Moda

* 1998: Moda Adlib, Eivissa
* 2005: Col·lecció tardor-hivern, de Moura & Jien

## Referències

* 1 2 «Maya Ng Chin Yue» (en francès). Télérama Vodkaster. [Consulta: 2 octubre 2022].
* 1 2 Tur, Laura ««No quiero triunfar por mi cara bonita»». Periódico de Ibiza, 10-10-2007 [Consulta: 3 març 2021].
* 1 2 3 Torres, Marta «De Benirràs al cine francés». Diario de Ibiza, 29-09-2007.

## Enllaços externs

* Perfil de Maya Ng Chin Yue a IMDB
# Maya Nilo (Laura)

Maya Nilo (Laura) és una pel·lícula dramàtica del 2022 dirigida per Lovisa Sirén. Es tracta d'una coproducció belga, sueca i finlandesa. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula tracta sobre les germanes Maya i Nilo i la filla de la Nilo, la Laura, que van de viatge des de Suècia a Portugal per conèixer la mare de les germanes, que té càncer, i el fill de la Maya, en Sam, que viu a Portugal.

## Referències

* 1 2 «Maya Nilo (Laura)». Rakkautta & Anarkiaa. Arxivat de l'original el 20.9.2022. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ «Maya Nilo (Laura)». Goita què fan, ara!. [Consulta: 12 gener 2024].
# Marumoïta

La marumoïta és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La marumoïta és una sulfosal de fórmula química Pb$_{32}$As$_{40}$S$_{92}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1998. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Rep el nom en honor de Fumiyuki Marumo (丸 茂 文 幸) (n. 1931, prefectura de Kanagawa, Japó), professor de mineralogia i cristal·lografia a la Universitat Nihon, a Tòquio, especialista en les estructures dels sulfosals.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la marumoïta pertany a «02.HC: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb només Pb» juntament amb els següents minerals: argentobaumhauerita, baumhauerita, chabourneïta, dufrenoysita, guettardita, liveingita, parapierrotita, pierrotita, rathita, sartorita, twinnita, veenita, dalnegroïta, fülöppita, heteromorfita, plagionita, rayita, semseyita, boulangerita, falkmanita, plumosita, robinsonita, moëloïta, dadsonita, owyheeïta, zoubekita i parasterryita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Pedrera Lengenbach, situada a la localitat de Fäld (Valais, Suïssa). També ha estat descrita a la mina Okoppe, a la prefectura d'Aomori (Japó). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Marumoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 maig 2021].
# Martina de Roma

Martina de Roma, santa patrona de Roma, va ser martiritzada l'any 226, segons algunes fonts, més probablement l'any 228, sota el pontificat del papa Urbà I, segons altres. La seva festa és el 30 de gener.

## Biografia

Filla d'un excònsol i òrfena molt jove, va ser descrita com una verge noble i bella. Va testimoniar tan obertament la seva fe cristiana que no va poder escapar de les persecucions sota Alexandre Sever. Detinguda, se li va demanar que abandonés la fe cristiana i tornés a la idolatria, i s'hi va negar. Després d'això va ser sotmesa a diverses tortures i finalment va ser decapitatda.
Aquestes tortures, segons la seva vita inclouen la flagel·lació. Va ser condemnada a ser devorada per bèsties salvatges a l'amfiteatre, però miraculosament no la van tocar. Després va ser llançada a una pira en flames, de la qual també va sortir il·lesa, i finalment va ser decapitada. La seva hagiografia assegura que alguns dels seus botxins també es van convertir al cristianisme i van ser decapitats els dos.

## Veneració

Ostia, a la desembocadura del Tíber, va ser l'escenari del seu martiri; però el seu cos va ser transportat a Roma, on més tard es va dedicar en el seu honor una església prop de la presó mamertina, Santi Luca e Martina.
El 25 d'octubre de 1634, durant la restauració de la cripta, com era habitual en aquesta època a Roma, es van trobar restes enterrades pel pintor Pietro da Cortona, president de l'Accademia di San Luca, i van ser atribuïdes a la màrtir Santa Martina. Sens dubte, s'esperava que això precipitaria una afluència de fons per acollir les relíquies en una nova església. El papa Urbà VIII, que en aquella època ocupava la Santa Seu, va fer reparar l'església i, segons sembla, va compondre els himnes que es canten al seu despatx.

## Referències

* ↑ Martyrologium Romanum (Libreria Editrice Vaticana 2001 ISBN 978-88-209-7210-3), p. 117
* ↑ Gueranger O.S.B., Prosper. The Liturgical Year, Marian House, 1983]
* 1 2 3 Clugnet, Léon. "St. Martina." The Catholic Encyclopedia Vol. 9. New York: Robert Appleton Company, 1910. 4 November 2021 Aquest article incorpora text d'aquesta font, la qual és de domini públic.
* ↑ Monks of Ramsgate. "Martina". Book of Saints 1921. CatholicSaints.Info. 25 November 2014 Aquest article incorpora text d'aquesta font, la qual és de domini públic.
* ↑ Merz, Jörg Martin Record of the Art Museum, Princeton University, 62, 2003, pàg. 84–104. DOI: 10.2307/3774822. JSTOR: 3774822.
* ↑ Connors, Joseph Journal of the Society of Architectural Historians, 57, 3, 1998, pàg. 318–321. DOI: 10.2307/991350. JSTOR: 991350.
# Peter Broeker

Peter Broeker Nascut el 15 de maig de 1929 a Hamilton, Ontario - mort l'any 1980) va ser un pilot de Fórmula 1 del Canadà.
Va participar en un únic Gran Premi del Campionat del Món, al Gran Premi dels Estats Units de 1963, conduint un Stebro cotxe del que ell mateix n'era propietari. Va finalitzar 7è, encara que a 22 voltes del guanyador, i no va aconseguir cap punt pel campionat.

## Resultats a la F1

| Any | Escuderia | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Camp. | Punts |
| 1963 | Stebro | Stebro 4 | Ford Straight-4 | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA | USA 7 | MEX | SUS | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Medalla al Valor (Israel)

La Medalla al Valor (hebreu: עיטור הגבורה, transliterat: O't Ha'gvora) és la condecoració israeliana més alta. Va ser establerta el 1970 per la Knesset, i va ser creada de forma retrospectiva.
És atorgada pel Ministre de Defensa, sota recomanació del Cap d'Estat Major, per una acció d'heroisme suprem en combat davant l'enemic, amb risc de la pròpia vida.
Els receptors reben privilegis com reduccions d'impostos i invitacions a les cerimònies oficials d'estat. Són anomenats "Herois d'Israel", i tots els soldats, independentment del rang, els han de saludar.
Ha estat atorgada en 40 ocasions: 12 durant la Guerra de la Independència, 5 durant la Guerra del Sinaí, 12 durant la Guerra dels Sis Dies, 8 a la Guerra del Iom Kippur i 3 durant altres ocasions.
Es va atorgar per primera vegada el 26 d'abril de 1973, concedint-la 32 vegades; d'entre elles 12 pels posseïdors del títol d'Heroi d'Israel.

## Disseny

Una estrella de David, amb una espasa i una branca d'olivera al costat esquerre. El revers és pla.
Penja d'un galó groc (en memòria a l'estrella groga que els jueus havien de lluir durant l'Holocaust)
Els receptors de més d'una condecoració llueixen una estrella de David sobre el galó.
# Medalla commemorativa Rutherford

La Medalla commemorativa Rutherford és atorgat per la Societat reial del Canadà des de 1980. Es presenta el premi en memòria d'Ernest Rutherford, eminent científic i líder en la investigació nuclear.
La medalla es concedeix anualment a dos destinataris d'una investigació excel·lent en la física i en la química.

## Guanyadors
### Física

* 1980 - Malcolm J. Stott
* 1981 - John C. Hardy
* 1982 - William G. Unruh
* 1983 - David J. Rowe
* 1984 - Penny G. Estabrooks
* 1985 - John J. Simpson
* 1986 - William J. L. Buyers
* 1987 - A. John Berlinsky
* 1988 - Claude Leroy
* 1989 - Nathan Isgur
* 1990 - Scott Tremaine
* 1991 - Ian K. Affleck
* 1992 - François Wesemael
* 1993 - John W. Hepburn
* 1994 - Michael L. W. Thewalt
* 1995 - David B. MacFarlane
* 1996 - Pekka K. Sinervo
* 1997 - Nicholas Kaiser
* 1998 - Martin Grant
* 1999 - Robert A. Wolkow
* 2000 - Jerry X. Mitrovica
* 2001 - Matthew W. Choptuik
* 2002 - Christopher Thompson
* 2003 - Misha Ivanov
* 2004 - Sajeev John
* 2005 - Peter Grütter
* 2006 - Aephraim M. Steinberg
* 2007 - Victoria Michelle Kaspi
* 2009 - Barth Nettlefield
* 2010 - Kari Dalnoki-Veress
* 2011 - Freddy A. Cachazo
* 2012 - Guy Moore
* 2013 - Ray Jayawardhana
* 2014 - Sara Ellison
* 2015 - Aashish Clerk

### Química

* 1980 - G. Michael Bancroft
* 1981 - Diethard K. Böhme
* 1982 - Geoffrey Ozin
* 1983 - Juan C. Scaiano
* 1984 - R. J. Le Roy
* 1985 - Stephen C. Wallace
* 1986 - David Griller
* 1987 - Grenfell N. Patey
* 1988 - Raymond J. Andersen
* 1989 - Peter Hackett
* 1990 - Michael D. Fryzuk
* 1991 - Robert H. Morris
* 1992 - James D. Wuest
* 1993 - Stephen G. Withers
* 1994 - Mark Lautens
* 1995 - Todd B. Marder
* 1996 - Ian Manners
* 1997 - R. J. Dwayne Miller
* 1998 - Benoît Roux
* 1999 - Danial D. M. Wayner
* 2000 - Suning Wang
* 2001 - Warren Piers
* 2002 - André B. Charette
* 2003 - Liang Li
* 2004 - Andrew Woolley
* 2005 - Jillian M. Buriak
* 2006 - Molly Shoichet
* 2007 - Gregory D. Scholes
* 2008 - Peter Tieleman
* 2009 - Dennis Hall i Keith Fagnou (a títol pòstum)
* 2010 - Andrei Yudin
* 2011 - Federico Rosei
* 2012 - John Paul Pezacki
* 2013 - Mark J. Maclachlan
* 2014 - Paul Ayers
* 2015 - Robert Campbell
* 2016 - Curtis Berlinguette
* 2017 - Zhongwei Chen
* 2018 - Tomislav Friscic
* 2019 - Dwight Seferos

## Referències

* ↑ «Past Award Winners | The Royal Society of Canada». [Consulta: 25 maig 2020].

## Enllaços externs

* (anglès) Lloc web de la medalla commemorativa Rutherford Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.