OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bandera de Sir Benfro

La bandera de Sir Benfro (en gal·lès: Baner Sir Benfro) és la bandera del comtat gal·lès de Sir Benfro ((en anglès, Pembrokeshire). La bandera va ser dissenyada pels consellers Peter Stock, Dewi Pritchard, Jim Brock i Marjorie Jacobs a la dècada de 1970 després de l'abolició del Consell del Comtat. Aquesta està formada per una creu d'or sobre un camp blau a la qual s'hi afegeix al seu centre un escussó verd de cinc puntes amb una Rosa Tudor quarterada en creu d'argent i gules.
El 28 de juliol de 1988, la bandera va ser sotmesa a una cerimònia de dedicació al castell de Penfro per convertir-la en la bandera "oficial" del comtat. La cerimònia va incloure una exhibició de marxa dels Queen's Dragoon Guards que van interpretar la música titulada "The Pembrokeshire Flag" escrita per Joffre Swales, fundador i director de la Haverfordwest Town Band, situada al comtat.

## Disseny

La bandera es basa en la bandera de sant David (patró de Gal·les i mort a Tyddewi (en anglès: Saint David's)). També es considera que el blau simbolitza el mar i el groc del sol d'estiu. La rosa central representa la rosa Tudor vermella, símbol utilitzat pel rei Enric VII, que va fundar la dinastia Tudor; un home d'ascendència gal·lesa i anglesa que va néixer al castell de Penfro. El pentàgon verd al voltant de la rosa simbolitza els camps verds i els cims dels penya-segats del comtat.

### colors

Els colors oficials s'enumeren a continuació:
| Model de color | Blau | Groc | Verd | Vermell | Blanc |
| Pantone | 300C | 109C | 354C | 485C | Blanc |
| CMYK | 99%, 50%, 0%, 0% | 0%, 9%, 100%, 0% | 81%, 0%, 92%, 0% | 0%, 95%, 100%, 0% | 0%, 0%, 0%, 0% |
| RGB | 0, 94, 184 | 255, 209, 0 | 0, 177, 64 | 218, 41, 28 | 255, 255, 255 |
| HTML | 005EB8 | FFD100 | 00B140 | DA291C | FFFFFF |
Els models RGB i HTML s'han extret a patir dels codis de Pantone.

## Referències

* 1 2 «Pembrokeshire» (en anglès). Flag Institute. [Consulta: 5 juliol 2022].
* ↑ «Pembrokeshire» (en anglès). British County Flags. [Consulta: 5 juliol 2022].
* ↑ «The history of the Pembrokeshire Flag». Pembrokeshire Flag. Arxivat de l'original el 9 abril 2009.
# Battista Franco

Battista Franco, també conegut pel seu nom complet Giovanni Battista Franco, com a Battista Franco Veneziano o com il Semolei (Venècia, abans de 1510 - 1561), va ser un pintor i gravador en aiguafort del manierisme italià, actiu a Roma, Urbino i Venècia a mitjan segle xvi.
Nat a Venècia, va traslladar-se a Roma quan ja havia complert els vint anys. Hi va pintar una al·legoria de la Batalla de Montemurlo, actualment al palau Pitti (1537) i un fresc de l'Arrest de Joan el Baptista per a l'oratori de San Giovanni Decollato (1541). Entre 1545 i 1551 va treballar a Urbino. Va poder ser, en companyia de Girolamo Genga, un dels mentors de Federico Barocci. Les seues obres, en estil manierista, deuen molt a Miquel Àngel; però els seus dibuixos i aiguaforts gaudeixen de d'una gran originalitat i vigor. Va tornar a Venècia, on va ajudar a pintar el fresc del sostre de la Biblioteca Marciana. Hi va pintar diverses sèries de panells, incloent-hi un Baptisme de Crist, per als murs i la volta de la capella Grimani a l'església de San Francesco della Vigna. També va pintar una Resurrecció de Llàtzer al palau Ducal.
* Baptisme de Crist, església de San Francesco della Vigna
* Volta de la capella Grimani, església de San Francesco della Vigna

## Bibliografia

* Sydney J. Freedberg. Painting in Italy, 1500-1600. Pelican History of Art. Pàgs. 486–7. Penguin Books Ltd., 1993
* Biografia a Artnet.
* title=Giovanni Battista Franco Battista Franco a la Catholic Encyclopaedia.
# Bathybates

Bathybates és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

És endèmic del llac Tanganyika (Àfrica oriental).

## Taxonomia

* Bathybates fasciatus (Boulenger, 1901)
* Bathybates ferox (Boulenger, 1898)
* Bathybates graueri (Steindachner, 1911)
* Bathybates hornii (Steindachner, 1911)
* Bathybates leo (Poll, 1956)
* Bathybates minor (Boulenger, 1906)
* Bathybates vittatus (Boulenger, 1914)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Brichard, P. Cichlids and All the Other Fishes of Lake Tanganyika (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866226677.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. 2003: Systematics of Tanganyikan cichlid fishes (Teleostei: Perciformes). Ichthyological Research, 50(4): 367-382.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus goktschaicus

Barbus goktschaicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Les femelles poden assolir els 33 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Sevan i els seus afluents (antiga URSS).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel. (n'hi ha versió russa de l'any 1949).

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Benedikte Kiær

Benedikte Kiær (Gentofte, 10 de desembre de 1969) és una política danesa membre del Partit Popular Conservador. Ocupà la cartera d'Afers Socials del govern danès de 2010 a 2011, durant el mandat del primer ministre Lars Løkke Rasmussen. Des de l'1 de gener de 2014 és alcaldessa del Municipi de Helsingør.
És titulada en química i en ciències polítiques per la Universitat de Copenhaguen.

## Referències

* ↑ «Denmark, Benedikte Kiær, Minister for Social Affairs». Organisation for Economic Co-operation and Development. [Consulta: 16 octubre 2011].
# Benedito Calixto de Jesus

Benedito Calixto de Jesus (Itanhaém, 14 d'octubre de 1853 - São Paulo, 31 de maig de 1927) fou un pintor brasiler. La seva obra normalment va descriure figures de Brasil i cultura brasilera, incloent un retrat famós del bandeirante Domingos Jorge Velho el 1923, i escenes de la costa de São Paulo. A diferència de molts artistes de l'època, Calixto acostumava a treballar per encàrrecs o mecenes privats, aliens a l'Estat, ja que els considerava una "font més fiable de patrocini".

## Galeria

* Aixafant canya de sucre a la Granja Cacheira a Campinas
* Anchieta e Nóbrega na cabana de Pindobuçu
* Bartolomeu Lourenço de Gusmao
* Domingos Jorge Velho
* L'enfonsament del SS Sirio
* Proclamació de la República del Brasil

## Referències

* ↑ Peter G. Stone; Brian Molyneaux The Presented Past. Routledge, 1994, p. 127. ISBN 978-0-415-09602-7.
* ↑ Ana Elena Puga. Memory, Allegory, and Testimony in South American Theater. Routledge, 2008. ISBN 978-0-415-96119-6.
* ↑ Brazilian art. University of Texas, 1976.
* ↑ Richard McGee Morse. From community to metropolis. Octagon Books, 1974. ISBN 978-0-374-95914-2.

## Enllaços externs

* Biografia a Enciclopédia Itaú Cultural
# Berdeniella carinthiaca

Berdeniella carinthiaca és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa, incloent-hi Àustria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Neue europäische Psychodiden (Diptera: Psychodidae) (alemany)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Bayas

* No s'ha de confondre amb riu Baias.
Bayas és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 320 | 351 | 318 | 359 | 447 | 420 | 452 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michel Mallet | |
| 2008- | Jany Fromentier | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Bayarque

Bayarque és una localitat de la província d'Almeria. L'any 2006 tenia 250 habitants. La seva extensió superficial és de 27 km² i té una densitat de 9,3 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 20′ N, 2° 26′ O. Està situada a una altitud de 817 metres i a 120 kilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 235 | 237 | 234 | 238 | 241 | 235 | 233 | 246 | 250 | 237 |
# Barió Delta

En física de partícules, els barions Delta (o barions Δ, també anomenats ressonàncies Δ) són una família de partícula subatòmiques constituïdes de tres quarks amunt o avall (quarks u o d).
Existeixen quatre barions Δ: Δ$^{++}$ (quarks constituents: uuu), Δ$^+$ (uud), Δ0 (udd), i Δ$^−$ (ddd), amb càrregues elèctriques +2e, +1e, 0, i −1e respectivament. Els barions Δ tenen una massa aproximada de 1232 MeV/c², espín 3⁄2, i isospin 3⁄2. En molts sentits, els barions Δ poden considerar-se com a estats 'excitats' dels nucleons (símbol N), els quals són formats a partir dels mateixos quarks constituents però en una configuració d'espín d'energia més baixa (espín 1⁄2). El Δ$^+$ (uud), Δ$^0$ (udd) és l'equivalent d'energia alta del protó (N$^+$, uud) i neutró (N$^0$, udd). Tanmateix, el Δ$^{++}$ i Δ$^−$ no tenen cap estat nucleó equivalent.

## Composició

Els quatre barions Δ es distingeixen per les seves càrregues elèctriques, resultants de la suma de càrregues dels seus quarks constituents. Existeixen també quatre antipartícules amb càrregues oposades, compostes dels corresponents antiquarks. L'existència del Δ$^{++}$, amb la seva càrrega inusual +2, fou un indici desisiu per al desenvolupament del model de quarks.

## Desintegració

Totes les varietats de barions Δ decauen via la força forta en un nucleó (protó o neutró) i un pió de càrrega apropiada. Les amplituds dels diversos estats de càrrega finals són donades pel seus acoblaments d'isospin respectius. Més rarament i més lentament, via una desexitació electromagnètica, el Δ$^+$ pot decaure en un protó i un fotó i el Δ$^0$ pot decaure en un neutró i un fotó.

## Llistat

Barions de delta :
| Nom de partícula | Símbol | Composició de quarks | Massa en repòs (MeV/c2) | I3 | JP | Q (e) | S | C | B′ | T | Vida mitjana (s) | Desintegracions típiques |
| Delta més més | Δ++(1232) | uuu | 1,232 ± 2 | +3⁄2 | 3⁄2+ | +2 | 0 | 0 | 0 | 0 | (5.63±0.14)×10−24 | p + π$^+$ |
| Delta més | Δ+(1232) | uud | 1,232 ± 2 | +1⁄2 | 3⁄2+ | +1 | 0 | 0 | 0 | 0 | (5.63±0.14)×10−24 | π + n$^0$ o π$^0$ + p |
| Delta zero o neutre | Δ0(1232) | udd | 1,232 ± 2 | −1⁄2 | 3⁄2+ | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | (5.63±0.14)×10−24 | π$^0$ + n$^0$ o π$^-$ + p |
| Delta menys | Δ−(1232) | ddd | 1,232 ± 2 | −3⁄2 | 3⁄2+ | −1 | 0 | 0 | 0 | 0 | (5.63±0.14)×10−24 | π$^−$ + n$^0$ |

## Referències

* ↑ «PDG Delta baryons» (en anglès). PDG, 2014. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: Dec-2015].
# Izo

Izo (イゾウ,, IZO) és una pel·lícula del Japó del 2004 dirigida per Takashi Miike. El personatge principal de la pel·lícula és Izo Okada (1832–1865), l'històric samurai i assassí del Japó del segle XIX que va ser torturat i executat a Tosa.
Izo va aparèixer anteriorment a Hitokiri (1969) de Hideo Gosha, després interpretada per Shintaro Katsu. Tanmateix, la representació que fa Miike del personatge (o més aviat el seu esperit) transcendeix la realitat (i el temps i l'espai) i és més una exposició surrealista de les trobades extremadament sagnants però filosòfiques d'Izo en una vida més enllà carregada de simbolisme, ocasionalment interrompuda per imatges d'arxiu de Segona Guerra Mundial acompanyat pel cantant de folk àcid Kazuki Tomokawa a la guitarra. Kazuya Nakayama interpreta a Izo i els nombrosos personatges que troba en el seu viatge inclouen figures interpretades per Takeshi Kitano i Bob Sapp.

## Argument

En el segle XIX, Izō, un samurai al servei del seu senyor Takechi Hanpeida, va ser condemnat a la crucifixió i executat després d'haver matat a centenars d'homes al servei del Shogunato. Com si es tractés d'una maledicció, Izō és víctima de la seva pròpia ira i ressuscita, veient-se obligat a viatjar a través del temps i de l'espai, matant a tots aquells que tenen la mala sort de creuar-se en el seu camí. Aquesta set de sang ho va transformant en alguna cosa semblança a un dimoni. El seu objectiu final serà matar al Emperador del Japó.

## Repartiment

* Kazuya Nakayama - Okada Izo
* Kaori Momoi -
* Ryuhei Matsuda -
* Ryôsuke Miki - Hampeita Takechi
* Yuya Uchida - Spirit
* Masumi Okada - Politician
* Hiroki Matsukata -
* Hiroshi Katsuno - Samurai
* Masato - Samurai
* Bob Sapp - Monk
* Takeshi Caesar - Samurai
* Takeshi Kitano – El primer ministre
* Daijiro Harada - Jutge
* Renji Ishibashi - Samurai
* Mickey Curtis - Monjo
* Kazuki Tomokawa -
* Taisaku Akino
* Hiroyuki Nagato - Ancià
* Susumu Terajima -
* Saburō Shinoda
* Ken Ogata -
* Joe Yamanaka -

## Premis

Izo va rebre el premi als premis especials al XXXVII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.

## Crítiques

A "Midnight Eye visions of japanese cinema", Tom Mes, crític de cinema i escriptor, amb dos llibres editats sobre Takashi Miike, va comentar: “La repetició i la resistència són els motius principals d'aquesta pel·lícula, representats pels patrons de reencarnació i anacronisme que s'apliquen al llarg. La durada de la pel·lícula augmenta el seu to laboriós i es podria argumentar que el mateix missatge s'hauria transmès amb la mateixa claredat, o potser més, en un lapse de temps més curt. Després de tot, els primers deu minuts ja resum gran part del que segueix”.

## Referències

* ↑ Linnarz, Rouven. «Film Review: Izo (2004) by Takashi Miike» (en anglès), 29-09-2018. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ «Izo». cultflicks.net. [Consulta: 16 setembre 2008].
* ↑ Mes, Tom. «Reviews Izo» (en anglès), 28-01-2005. [Consulta: 2 març 2024].

## Enllaços externs

* «ja:ＩＺＯ» (en japonès). Japanese Movie Database. [Consulta: 21 juliol 2007].
* Midnight Eye
# Bas-Saint-Laurent

Bas-Saint-Laurent és una regió administrativa de la província canadenca del Quebec, situada a la riba sud de l'estuari del riu Sant Llorenç. Està dividida en vuit municipalitats regionals de comtat (MRC) i 133 municipis.

## Demografia

Tenia una població de 199.039 habitants i una superfície terrestre de 22.188,19 km² (8.566,91 m²) segons el cens de 2021 i una densitat de 9,1 hab./km², amb unaTaxa de natalitat de 8,6‰ (2005) i una Taxa de mortalitat de 8,9‰ (2005)

## Organització territorial
### Municipalitats regionals de comtat

* Kamouraska, la capital de la qual és la ciutat de Saint-Pascal.
* La Matapédia, la capital de la qual és la ciutat d'Amqui.
* La Mitis, la capital de la qual és la ciutat de Mont-Joli.
* Les Basques, la capital de la qual és la ciutat de Trois-Pistoles.
* Matane, la capital de la qual és la ciutat de Matane.
* Rimouski-Neigette, la capital de la qual és la ciutat de Rimouski.
* Rivière-du-Loup, la capital de la qual és la ciutat de Rivière-du-Loup.
* Témiscouata, la capital de la qual és la ciutat de Notre-Dame-du-Lac.

### Territoris equivalents

* Reserva índia de Cacouna
* Reserva índia de Whitworth

## Referències

* ↑ Bulletin statistique régional, 2013, p. 2.
* ↑ Government of Canada, Statistics Canada. «Profile table, Census Profile, 2021 Census of Population - Bas-Saint-Laurent [Economic region, Quebec]». www12.statcan.gc.ca, 09-02-2022. [Consulta: 12 juliol 2023].
* ↑ Institut de la statistique du Québec
* ↑ «Population and Dwelling Count Highlight Tables, 2016 Census». Statistics Canada. [Consulta: December 27, 2019].
# Başvekil

Başvekil és el títol otomà del segle xix utilitzat per als grans visirs, però també per als caps de govern inicials de la República de Turquia.
El càrrec va ser creat pel sultà Mahmut II per a Mehmed Emin Rauf Paşa el 30 de març del 1838 en el marc de les reformes que va fer a l'organigrama estatal. Va ser mantingut pels governs de Koca Mehmet Hüsrev Paixà, Ahmed Vefik Paixà i Mehmed Sadık Paşa, però amb la presa de poder de Mütercim Mehmed Rüşdi Paşa el 28 de maig del 1878 va ser abolit. Tanmateix, va ser recuperat per Abdul Hamid II per a Ahmed Arifi Paşa, fill de Khayr al-Din Paixà, el 29 de juliol del 1879. Els quatre nomenats després d'aquest van conservar el títol i va durar tres anys i mig, fins al nomenament de Küçük Mehmet Said Paixà el 3 de desembre del 1882.
Va ser substituït pel títol de Primer Ministre de Turquia.

## Referències

* 1 2 3 Kuran, Ercüment. «BAŞVEKİL» (en turc). İslâm Ansiklopedisi. [Consulta: 26 abril 2023].
# Biringuccita

La biringuccita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom en honor de l'italià Vannoccio Biringuccio (1480–1538/9), alquimista, metal·lúrgic, polític, director de mina i el fundició; autor de Pirotechnia, un manual sobre el treball dels metalls publicat l'any 1540.

## Característiques

La biringuccita és un borat de fórmula química Na₂B₅O₈(OH)·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de cristalls diminuts i microcristalls en forma de raïm; també en masses terrosses.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la biringuccita pertany a «06.EC - Filopentaborats» juntament amb els següents minerals: nasinita, gowerita, veatchita, volkovskita, tuzlaïta, heidornita i brianroulstonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1961 a Larderello, Pomarance, a la província de Pisa (Toscana, Itàlia), l'únic indret on ha estat trobada, on es troba en forma d'escates en canonades en un camp geotèrmic, associada a altres minerals com: nasinita, thenardita, orpiment i quars.

## Referències

* ↑ «Biringuccite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 juny 2016].
* ↑ «Biringuccite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 27 juny 2016].
# Biriatu

Biriatu (en francès i oficialment Biriatou) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània).
La comuna limita al nord amb Hendaia, a l'est amb Urruña, sent frontera amb els municipis d'Irun (Guipúscoa) i de Bera (Navarra). Biriatu ocupa el lloc fronterer de l'autopista francesa A-63.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 218 | 157 | 212 | 205 | 341 | 449 | 429 | 414 | 451 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 435 | 432 | 466 | 464 | 618 | 547 | 583 | 548 | 523 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 540 | 519 | 555 | 471 | 520 | 545 | 526 | 461 | 486 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 545 | 577 | 530 | 594 | 694 | 831 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Enllaços externs

* Web de l'Office du Tourisme de Biriatou
# Bathycongrus trilineatus

Bathycongrus trilineatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu fins als 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: 22° 35′ S, 166° 16′ E.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ogilby J. D., 1898. New genera and species of fishes. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 23 (pt 3). 280-299.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Castle, P. H. J., 1964. Congrid leptocephali in Australasian waters with descriptions of Conger wilsoni (Bl. and Schn.) and Conger verreauxi Kaup. Zoological Publications from Victoria University of Wellington Núm. 37: 1-45.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Castle, P.H.J. i D.G. Smith, 1999. A reassessment of the eels of the genus Bathycongrus in the Indo-west Pacific. J. Fish Biol. 54:973-995.

## Bibliografia

* Castle, P.H.J., 1995. Alcock's congrid eels from the "Investigator" collections in Indian Seas 1888-1894. Copeia (3):706-718.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bernhard Rassinger

Bernhard Rassinger (Sankt Pölten, 30 d'agost de 1963) va ser un ciclista austríac, que fou professional entre 1988 i 2009. Un cop retirat es va dedicar a la direcció esportiva.

## Palmarès

* 1983
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1985
** Campió d'Àustria en ruta
* 1986
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Blacklight: retribution

Blacklight: Retribution és un videojoc de trets multijugador en primera persona amb elements de rol, gratuït, desenvolupat per Zombie Studios i distribuït en línia per Hardsuit Labs. El joc, amb un ambient futurista, localitza a jugador en diferents escenaris amplis, amb la possibilitat d'adquirir millors armes i avantatges. El seu sistema de joc recorda al conegut Counter Strike, però amb uns gràfics superats per ser un videojoc gratuït. A més de comptar amb un ampli arsenal, el jugador pot personalitzar pràcticament tot, des del seu avatar fins al seu fusell. En tenir aquesta opció, cada jugador és únic, fins i tot la seva pròpia arma. Però totes aquestes millores costen un preu, ja sigui en moneda del joc "GP", o via "Zen" arribant a ser un joc Pay to Win, encara que segueix sent generalment Free to play.En l'E3 de 2011 va ser anunciat, mostrant el seu motor Unreal, que el convertia en un seriós competidor, fins i tot per als jocs comercials.

## Armes

Les armes d'aquest joc són totalment personalitzables, podent-se canviar: El morrió (pot canviar el dany, retrocés i rang) El canó (pot canviar el dany, el rang de tir i temps d'apunt) la mira, la munició, El tipus de munició i La culata (pot canviar el retrocés, rang de tir, velocitat de moviment i temps d'apunt) Camuflatge (opcional) (No canvia les estadístiques de les armes) Depenent del tipus d'arma i de peces que s'escullin, les estadístiques són influenciables en les partides.
* TOTES LES ARMES PRIMARIES
* Rifle d'Assalt
* Rifle Ametralladora
* Ametralladora Lleugera
* Rifle de combat
* Subfusil Burstfire
* Fusil M4X
* Rifle Burstfire
* Fusil Furrellat
* Bullup Automatica
* Rifle de Reconeixement Lleuger
* AK470
* Arc compost
* Ametralladora lleugera de reconeixement
* Rifle Antimaterial
* Rifle d 'Assalt Pesat
* Rifle d' Assalt Tàctic
* TOTES LES ARMES SECUNDARIES
* Pistola Lleugera
* Escopeta
* Pistola Pesada
* Revolver
* Pistola Rápida
* Pistola Burstfire
* Escopeta AR-K
* Pistola de cámara carregada
* Snub 260
* ARMES DEL DEPOSIT
* Llançaflames FT18
* Llançacoets RL5
* Llançacoets Swarm
* Llançagranades GL-7
* Minigun T56
* Torreta desplegable AT-D4
* Esquer de Hardsuit HRV
* Katana KTN8
* RG057 Ghost
* Bot d 'Asalt MK1
* Atac Aeri A36