OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 996 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 996 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de maig de 1995. Després de considerar un informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF), el Consell va observar els seus esforços per establir una pau duradora i justa a l'Orient Mitjà.
La resolució va decidir demanar a les parts implicades que implementessin immediatament la Resolució 338 (1973), va renovar el mandat de la Força d'Observadors durant uns altres sis mesos fins al 30 de novembre de 1995 i va demanar al Secretari General enviar un informe sobre la situació al final d'aquest període.

## Referències

* ↑ United Nations, Office of Public Information. UN monthly chronicle, Volumes 32–33. United Nations, Office of Public Information, 1995, p. 45.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Alts del Golan

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Erts

Erts és un nucli de població del Principat d'Andorra situat a la parròquia de la Massana. L'any 2009 tenia 407 habitants.
En aquest poble s'hi troba l'església de Sant Romà d'Erts, amb caràcter del segle xix i d'estil rectangular.

## Referències

* ↑ «Erts». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Població per poble». Departament d'Estadística d'Andorra. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2016. [Consulta: 30 novembre 2010].
# Riu Toa

El riu Toa, és el més cabalós de Cuba amb 31 metres cúbics per segon, està situat a la província de Guantánamo, a la rodalia de la ciutat de Baracoa. El seu nom procedeix d'una veu indígena que significa "granota". El riu té una longitud de 130 km, neix a les muntanyes de Nipe-Sagua Baracoa i desemboca a les Cuchillas de Baracoa a la costa nord de la província. Passa per una zona declarada Reserva de la biosfera, per la UNESCO on es va crear el Parc Alejandro von Humbolt. La seva conca és d'aproximada-ment 1.060 km² i la pluja mitjana anual és de 2.800 mm, la més gran de tot Cuba.
El riu és un dels més ben conservats del país a causa del relatiu aïllament de la zona on està enclavat, altament protegida. Envoltat pels boscos tropicals millor conservats del Carib insular, és una important regió ecològica.

## Cristòfor Colom

Cristòfor Colom hi va fer parada en la seva desembocadura en el seu primer viatge de la descoberta. Bartolomé de las Casas l'esmenta com a Río de Mares, nom que li donar Colom, hi situa el port de Mares del que ens diu que tenia gran quantitat de vegetació i un dels més bonics del Nou Món.

## Enllaços externs

* Informació sobre el riu Toa. Arxivat 2011-07-04 a Wayback Machine. (castellà)
* Historia de las Indias. Fra Bartolomé de las Casas. pag. 228 (castellà)
# Salas de Baura

Salas de Baura (en francès Salles-Mongiscard) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 354 | 352 | 361 | 386 | 385 | 387 | 372 | 344 | 312 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 304 | 320 | 296 | 281 | 303 | 286 | 272 | 273 | 278 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 286 | 301 | 294 | 247 | 247 | 225 | 240 | 228 | 191 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 180 | 196 | 202 | 225 | 262 | 258 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1957 | Georges Dartigue |
| 1957-1968 | René Mousques |
| 1968-2008 | André Dartigue-Peyrou |
| 2008- | Raymond Inchassendague |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Phalaenopsis schilleriana

Phalaenopsis schilleriana és una espècie d'orquídia del gènere de Phalaenopsis de la subfamília Epidendroideae de la família Orchidaceae. Natives de les Filipines.
Es conrea habitualment com a planta d'interior decorativa. És una herba epífita d'arrels llargues i gruixudes i fulles carnoses i i flors grans i rosades. Les plantes madures poden produir més de 100 flors.

## Ús en horticultura

Phalaenopsis schilleriana es troba entre les espècies d'orquídies més fàcils de fer créixer com a planta d'interior, normalment és tan tolerant com les orquídies phalaenopsis híbrides més habituals. Creix en un rang de temperatures domèstiques d'entre 17 i 22 graus, amb llum indirecta brillant com la que ofereix una finestra orientada a l'est o a l'oest, tot i que, segons es diu, tolera una llum més alta que la majoria de phalaenopsis.

## Referències

* ↑ "Botanica. The Illustrated AZ of over 10000 garden plants and how to cultivate them", p. 658-659. Könemann, 2004. ISBN 3-8331-1253-0
* ↑ Phalaenopsis schilleriana on University of Connecticut Arxivat 2007-10-12 a Wayback Machine.
* ↑ «Phalaenopsis schilleriana». American Orchid Society. [Consulta: 4 febrer 2024].
# Ricbert

Ricbert (o Ricberht) va ser rei de l'Ànglia de l'Est, en un període imprecís que podria anar entre el 627 i el 630. Per a ser rei primer va assassinar Eorpwald, sembla que per motius religiosos. Ell va ser pagà i va tenir un regnat curt.

## Orígens

No es coneixen els ancestres de Ricberht, però el seu nom implica que era membre de l'elit del seu país i potser fos parent d'Eorpwald. L'únic document històric on es parla d'ell és el text de Beda, on diu que era pagà i que va assassinar Eorpwald poc després que aquest decidís acceptar la fe cristiana. Es desconeix on va passar aquest assassinat o altres detalls relacionats.

## Regnat

Els historiadors creuen que, en cas que portés el títol de rei, el seu govern només va durar tres anys. Beda tan sols diu que aquest país va estar abocat «en l'error durant tres anys», període després del qual el govern va passar a mans de Sigeberht, que era germà o germanastre d'Eorpwald— i del seu parent Ecgric.
Els acadèmics han estat incapaços de determinar amb exactitud les dates dels regnats dels primers reis d'aquest país, inclòs el de Ricberht. Higham suposa que si Ricberht va poder governar durant tres anys, en una època en què Edwin de Northúmbria era el bretwalda reconegut pels altres reis anglosaxons, va ser perquè devia tenir el suport del seu poble en el fet de destronar Eorpwald, al qual potser consideraven massa submís envers el rei de Northúmbria.
Michael Wood i altres historiadors han especulat que Ricberht podria estar enterrat a Sutton Hoo, un lloc a Rendlesham, la capital del moment, però altres experts consideren més probable que la tomba que es va trobar sigui la de Rædwald, que era cristià. Martin Carver fa servir com a prova alguns indicis de pràctiques paganes en aquell lloc i presenta la teoria que els objectes cristians trobats representen un desafiament a la missió evangelitzadora que ell considerava una amenaça a les seves tradicions.

## Referències

* ↑ Yorke, 2002, p. 67.
* 1 2 Higham, 1997, p. 182.
* 1 2 Beda, Historia ecclesiastica gentis Anglorum, Llibre II, capítol 15
* 1 2 3 Yorke, 2002, p. 62.
* ↑ Kirby, 2000, p. 66.
* ↑ Wood, 2005, p. 66.
* ↑ Hoggett, 2010, p. 93.

## Bibliografia

* Higham, Nick. The Convert Kings: Power and Religious Affiliation in Early Anglo-Saxon England. Manchester University Press, 1997.
* Hoggett, Richard. The Archaeology of the East Anglian Conversion. The Boydell Press, 2010. ISBN 978-1-84383-595-0.
* Kirby, D P. The Earliest English Kings. Psychology Press, 2000.
* Lapidge, Michael. The Blackwell Encyclopaedia of Anglo-Saxon England. Blackwell Publishing, 1999. ISBN 0-631-22492-0.
* Sherley-Price, Leo; Latham, R.E.. Ecclesiastical History of the English People (Beda). Londres: Penguin, 1991. ISBN 0-14-044565-X.
* Wood, Michael. In Search of the Dark Ages. BBC, 2005. ISBN 978-0-563522768.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Londres: Routledge, 2002. ISBN 0-415-16639-X.
# Espés

Espés és un poble del municipi de les Paüls, a la Franja de Ponent. Es divideix en Espés de Dalt (o de Sur) –el nucli que queda més enlairat, sobre el pic d'Espés– i Espés de Baix (o de Jus) –a la falda del pic–.
Hi ha l'església de Sant Vicenç d'Espés de Dalt, amb portal romànic, i l'església de Santa Maria d'Espés de Baix. Al segle xix el conjunt va esdevenir municipi, juntament amb el llogarret d'Abella. Més endavant, tots dos nuclis van formar part de Nerill, terme que el 1966 es va annexar al municipi de les Paüls.

## Referències

* 1 2 «Espés». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopedia Aragonesa Online» (en castellà). [Consulta: 19 agost 2021].
* ↑ «Espés». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Imatges de Santa Maria d'Espés de Baix
* "Ca de Lluvic. Espés", apunts sobre Espés, narrats per Isidor Cònsul. En el nom del pare: memòria d'Espés. IEBC, 2004, p. 16–. ISBN 978-84-88477-44-6.
Viccionari
# Sant Honorat

«Sant Honorat» té aquests significats:
* Biografies:
** Sant Honorat d'Amiens (? - ca. 600), bisbe d'Amiens i sant patró dels forners.
** Sant Honorat d'Arle (ca. 350 - 429), bisbe d'Arle venerat com a sant per catòlics i ortodoxos.
** Sant Honorat de Tolosa (Navarra?, s. III - Tolosa de Llenguadoc, segona meitat del s. III), llegendari bisbe de Tolosa
* Toponímia:
** Ermita de Sant Honorat, Algaida (Mallorca).
** Serra de Sant Honorat, al municipi de Peramola (Alt Urgell).
** Illa de Sant Honorat, una de les illes Lerins a prop de la ciutat francesa de Canes.
# Roanokes

Els roanokes, també pronunciat Roanoac, era una tribu d'amerindis de Carolina de parla algonquina que vivia a l'actual comtat de Dare, a l'illa de Roanoke i part de la terra ferma en el moment de l'exploració i colonització anglesa. Van ser una de les nombroses tribus algonquines de Carolina, que poden haver sumat un total de 5.000-10.000 persones a l'est de Carolina del Nord en el moment de trobada amb els anglesos.
El darrer cap tribal conegut dels roanokes fou Wanchese, que va viatjar a Anglaterra amb els colons en 1584. La tribu més petita dels croatan podria haver estat una branca dels roanokes o una tribu separada aliat d'ells.

## Història

Els roanoke poden haver tingut la seva capital a la costa occidental de Croatan Sound, a Dasamonguepeuk. Aquesta va ser una de les ciutats importants assenyalades pels colons anglesos al segle xvi.
Nombrosos noms de llocs eren derivat del roanoke

## Vegeu també

* Llengües algonquines
* Algonquí (poble)
* Croatan

## Referències

* 1 2 3 "Indian Towns and Buildings of Eastern North Carolina", Fort Raleigh National Historic Site, National Park Service, 2008, accessed 24 Apr 2010

## Bibliografia

* Bruce G. Trigger (Hrsg.): Handbook of North American Indians. Bd 15: Northeast. Smithsonian Institution Press, Washington D.C. 1978. ISBN 0-16004-575-4
* Alvin M. Josephy jr.: 500 Nations. Frederking & Thaler GmbH, München 1996. ISBN 3-89405-356-9
* Klaus Harpprecht/Thomas Höpker: Amerika - Die Geschichte der Eroberung von Florida bis Kanada, GEO im Verlag, 1986. ISBN 3-570-07996-1
# Rionegro

* No s'ha de confondre amb Río Negro.
«Rionegro» té aquests significats:

## Colòmbia

* Rionegro (Antioquia), municipi de Colòmbia del departament d'Antioquia.
* Rionegro (Santander), municipi de Colòmbia del departament de Santander.
* Província de Rionegro, una província del departament de Cundinamarca.

## Espanya

* Rionegro del Puente, municipi de la província de Zamora.
* Rionegro (Cantàbria), localitat del municipi d'Escalante a Cantàbria.
# Pere Llorens i Lorente

Pere Llorens i Lorente (Barcelona, 1925 - Barcelona, 10 d'abril de 2015) va ser un empresari del sector del comerç.

## Biografia

Durant els anys quaranta va ser militant de la CNT (fins al 1949), com el seu pare, i treballà com a mecànic, taxista i de comerciant en un establiment al Mercat del Ninot de Barcelona. Entre 1973 i 1979 fou regidor a l'Ajuntament de Barcelona pel terç sindical i fou un dels impulsors de la unió dels botiguers catalans. El 1975 fou un dels 18 regidors que van votar en contra d'incloure una partida de 10 milions de pessetes per a la llengua catalana.
President de la Confederació de Comerç de Catalunya i de la Confederació Espanyola de Comerç, va impulsar un gran nombre d'iniciatives dins el sector i també va treballat activament a favor de l'extensió, en el seu si, de l'ús del català. En 1987 Joaquim Molins el va nomenar director general de Comerç, però va dimitir el mateix dia en què el Parlament de Catalunya aprovava la Llei de Grans Superfícies. El 2001 ell i Miguel Angel Fraile foren jutjats per l'Audiència de Barcelona sota l'acusació de frau fiscal continuat.
Ell 1984 se li concedeix la Medalla al treball President Macià. El 2003 va rebre la Creu de Sant Jordi. També fou membre del Consell Municipal de Benestar Social de Barcelona com a representant del Consell de Gremis de Comerç, Serveis i Turisme de Barcelona.

## Referències

* Daniel Arasa i Favà Pere Llorens. Testimoni d'un segle de Barcelona i líder del comerç català Viena Edicions, 2004

## Referències

* ↑ «Pere Llorens i Lorente». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 El 'botiguer en cap' a El País, 21 de desembre de 2004
* ↑ 18 jutges, de La Trinca a YouTube, en homenatge als 18 regidors
* ↑ Dos dirigentes del comercio irán a juicio por delito fiscal, a El País, 4 de maig de 2001

## Enllaços externs

* Notícies sobre Pere Llorens a El País
# Riom-Parsonz

Riom-Parsonz és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte d'Albula.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Sant Vicenç de Tordera

Sant Vicenç de Tordera és una obra del municipi de Tordera (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Per la carretera de Tordera a Fogars, a uns 2 km, una vegada deixat el riu, a la dreta, surt un camí que en uns 1.560 m porta a la capella de Sant Vicenç, situada sobre una elevació a l'esquerra del camí.
L'església està mig enrunada. És d'una sola nau, amb absis circular de les mateixes proporcions que la nau, de la que el separa un arc triomfal que deuria aguantar una volta de canó.
El campanar d'espadanya damunt l'absis és un element afegit amb posterioritat, igual que els contraforts.
És de propietat particular, del Mas Julià.

## Història

Es creu que és obra del segle XI-XII. A la guerra civil fou destruïda.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Vicenç de Tordera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
* ↑ «Capella de Sant Vicenç (Tordera - Maresme)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 13 febrer 2016].
# Robert Jacquinot

Robert Jacquinot (Aubervilliers, 31 de desembre de 1893 - Bobigny, 17 de juny de 1980) va ser un ciclista francès que va córrer durant els anys 20 del segle xx.
Els seus èxits més importants foren quatre victòries d'etapa al Tour de França, dues el 1922 i dues més l'any següent. En ambdues edicions va vestir el mallot groc de líder.

## Palmarès

* 1913
** 1r a la Toló-Niça
* 1920
** 2n al Gran Premi de Marne
* 1921
** 3r al Gran Premi Sporting
* 1922
** 1r del Circuit de la Xampanya
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
** 3r de la París-Tours
* 1923
** 1r de la París-Saint Étienne
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
** 9è de la París-Tours
* 1924
** 7è al Gran Premi Wolber
* 1925
** 6è al Gran Premi Wolber

### Resultats al Tour de França

* 1919. Abandona (2a etapa)
* 1920. Abandona (6a etapa)
* 1921. Abandona (3a etapa)
* 1922. Abandona (6a etapa). Vencedor de 2 etapes. Porta el mallot groc durant 3 etapes
* 1923. 25è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes. Porta el mallot groc durant 1 etapa
* 1924. Abandona (7a etapa)
* 1925. Abandona (9a etapa)

## Referències

* ↑ «JACQUINOT Robert». [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Robert JACQUINOT» (en italià). [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ Henri Desgrange «A R. Jacquinot revient l'honneur d'enlever la première étape du 16è Tour de France». L'Auto, 7863, 26-06-1922, pàg. 1 i 2.
# Estació de Callosa de Segura

Callosa de Segura és una estació de ferrocarril situada al municipi valencià homònim, a la comarca del Baix Segura. Forma part de la línia C-1 de Rodalies Múrcia/Alacant. Disposa també de serveis de mitjana distància.

## Situació ferroviària

Es troba en la línia fèrria d'ample ibèric Alacant-El Reguerón, pq 44,5 a 17,71 metres d'altitud.

## Història

L'estació va ser inaugurada l'11 de maig de 1884 amb la posada en funcionament de la línia Alacant-Alquerías. Les obres van ser a càrrec de la Companyia dels Ferrocarrils Andalusos que d'aquesta forma expandia la seua xarxa fora de la seua principal zona d'actuació. La línia enllaçava en Alquerías amb MSA, fet que va permetre unir Alacant amb Múrcia. En 1941, amb la nacionalització del ferrocarril a Espanya, l'estació va passar a ser gestionada per RENFE.
Des del 31 de desembre de 2004, Adif és la titular de les instal·lacions ferroviàries.

## Serveis ferroviaris
### Rodalies

Pertany a la línia C-1 de Rodalies Múrcia/Alacant. La freqüència de pas és un tren cada 30-60 minuts. Els CIVIS de la línia tenen parada a l'estació.

### Mitjana Distància

Disposa de serveis de mitjana distància que permeten connexions amb ciutats com Múrcia, València, Saragossa o Osca.
| Línia MD | Trens | Origen/Destinació | Destinació/Origen |
| | Intercity | Osca | Múrcia del Carmen |
| 43 | MD | Alacant-Terminal | Estació de Llorca-Sutullena |
| 44 | MD | València-Nord | Cartagena |

## Referències

* ↑ Red ferroviaria española Arxivat 2013-10-18 a Wayback Machine. Ministerio de Fomento
* ↑ Cronología básica del ferrocarril español de vía ancha Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine. Fundación de los Ferrocarriles Españoles
* ↑ Alicante a Murcia Arxivat 2013-10-22 a Wayback Machine. Spanishrailway
# Richard Mourdock

Richard Earl Mourdock (8 d'octubre de 1951) és un polític estatunidenc que va ocupar el càrrec de tresorer de l'estat d'Indiana del 2007 al 2014. Es va presentar amb el suport del moviment del Tea Party i va derrotar el senador Richard Lugar, que portava sis mandats en el càrrec, en les primàries republicanes el maig de 2012. Va perdre les eleccions del 6 de novembre de 2012 contra el congressista demòcrata Joe Donnelly.

## Referències

* ↑ «Elections 2012 -- AP Election Guide». [Consulta: 30 agost 2019].
* ↑ Bradner, Eric. «Youth challenges experience in Ind. state treasurer race» (en anglès). Evansville Courier & Press, 10-10-2010. Arxivat de l'original el 2018-10-28. [Consulta: 30 agost 2019].
* ↑ Margason, Greg. «State Treasurer Richard Mourdock submits resignation to Gov. Pence» (en anglès). Fox59, 29-08-2014.
* ↑ Henneberger, Melinda. «Mourdock to face Joe Donnelly in November election» (en anglès). The Washington Post, 13-10-2011.
* ↑ Green, Joshua. «Obama Wins, Big Time» (en anglès). Bloomberg Businessweek, 07-11-2012. [Consulta: 30 agost 2019].
# Sant Vicenç de Vilarassau

Sant Vicenç de Vilarassau és una parròquia d'hàbitat disseminat del municipi de Santa Maria d'Oló a la comarca del Moianès.
És la quarta parròquia del terme de Santa Maria d'Oló. Centra un petit veïnat de masies disperses, situat al sector central-sud-oriental del terme, al sud-est de Santa Maria d'Oló i a llevant de Sant Joan d'Oló. És a la dreta del Riu Sec, en una petita plana al sud-est del Serrat del Coll i al nord del Serrat de les Garrigues.
Les masies que pertanyen a aquesta parròquia són la Casa Nova de Sau, Falconeres, la Garrigota, Ca l'Oller, Cal Pere Riera, Rojans, Vilagú i Vilarassau.

## Vegeu també

* Església de Sant Vicenç de Vilarassau.

## Enllaços externs

* Sant Vicenç de Vilarassau en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Eufònic

Eufònic és un festival d'arts sonores, visuals i digitals-performatives de les Terres de l'Ebre que se celebra des de l'any 2012. Les propostes del festival pretenen mantenir una relació molt íntima amb el paisatge i el territori. El gestor cultural i músic Vicent Fibla és el director del festival, i el grup comissariat està format per l'artista visual madrilenya Alba G. Corral, Arnau Horta, Antònia Folguera, Marta Oliveras i Oskar Fernández. El festival dura quatre dies (amb un cap de setmana previ, Pòrtic Eufònic, amb inauguracions d'instal·lacions artístiques), en diverses poblacions del territori i combina els espectacles i performances gratuïtes amb altres de pagament.
Les activitats del festival es desenvolupen en municipis com Amposta, Miravet, Roquetes, Tortosa, Ulldecona o Vinaròs. Fins al 2023, la majoria d'actes es duien a terme a La Ràpita, any en què el festival en marxà al retirar-ne el nou consistori el suport. El festival dona cabuda a espectacles audiovisuals, tallers, instal·lacions en espais museístics o temporalment habilitats, accions sonores, activitats per al públic familiar i concerts en espais singulars.
El festival Eufònic ha portat endavant la seva versió urbana a Barcelona, al centre cultural Arts Santa Mònica, on s'ha celebrat Eufònic Urbà durant 8 edicions (des de 2013 a 2021), amb algunes de les propostes creades al festival de les Terres de l’Ebre. El juny de 2023 es distingí l'esdeveniment amb el Premi Nacional de Cultura (2023).

## Referències

* 1 2 «Eufònic». gencat.cat. [Consulta: 17 maig 2021].
* 1 2 «El bo i millor del festival Eufònic, a l’Arts Santa Mònica | Barcelona Cultura». [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Cervantes, Xavier. «L’Eufònic supera amb nota l'edició més difícil». diari ARA, 30-08-2020. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «Alba G. Corral». CCCB. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Descobrir.cat. «Festival Eufònic 2017». [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Ferré, Teresa. «Eufònic, el festival de l'experimentació artística», 02-09-2019. Arxivat de l'original el 2021-05-17. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «El nou govern de La Ràpita trenca l’acord amb l’Eufònic i el festival marxa del municipi». Aguaita.cat [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ NacióDigital. «Serrat guanya el Premi Nacional de Cultura 2023». [Consulta: 2 juny 2023].

## Enllaços externs

* Eufònic. Lloc web oficial
# Salina (Kansas)

Salina és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2008 tenia 46.483 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salina tenia 45.679 habitants, 18.523 habitatges, i 11.873 famílies. La densitat de població era de 775,9 habitants/km².
Dels 18.523 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.066$ i la renda mediana per família de 45.433$. Els homes tenien una renda mediana de 31.250$ mentre que les dones 21.944$. La renda per capita de la població era de 18.593$. Entorn del 6,7% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.