OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Ferrer (Palau-saverdera)

Cal Ferrer és una obra del municipi de Palau-saverdera (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al sud del nucli urbà de la població de Palau-saverdera, molt a prop de l'accés principal a la població des de la GI-610 i darrere l'església parroquial de Sant Joan.
Es tracta d'un edifici format per la casa i diversos cossos annexats, amb un petit pati a l'extrem nord-est de la finca. L'edifici principal és de planta rectangular, amb la coberta a dues vessants de teula i està distribuït en planta baixa i pis. A la banda sud hi ha adossat un cos rectangular amb una terrassa al nivell de la primera planta. La façana principal presenta un gran portal d'accés d'arc rebaixat a la planta baixa. Està bastit amb rajols i carreus de pedra ben desbastats als brancals. A cada costat hi ha una petita finestra bastida amb quatre carreus de pedra. Al pis hi ha tres balcons exempts, el central amb la llosana de pedra pissarra. Els tres finestrals de sortida estan emmarcats amb carreus de pedra. L'interior de l'edifici presenta, a la planta baixa, dues estances cobertes amb volta de canó, una de maó pla amb llunetes i l'altra arrebossada. La resta de la planta està coberta amb una successió d'arcades per aresta, bastides amb maons. Les estances estan comunicades amb portes rectangulars bastides amb lloses de pedra Les escales, de dos trams, d'accés al pis superior són de lloses de pissarra planes. En aquesta planta hi ha una gran sala central coberta amb un sostre embigat, que presenta una fornícula encastada a la paret, integrada dins d'un retaule profusament decorat, amb la imatge de la verge Immaculada. Destaquen les dues habitacions laterals, amb grans obertures decorades amb motllures de guix ornamentades i sostres decorats amb plafons de guix. El mobiliari de fusta treballada acompanya el conjunt. A la part posterior de la casa hi ha dos cossos adossats i el petit pati des del que s'accedeix a la primera planta de la casa. Els cossos posteriors presenten terrassa a la part superior a diferent nivell. El davanter presenta la porta i dues finestres d'arc rebaixat bastides amb maons. Al pati hi ha un pou i diverses piques i elements de pedra.
La construcció està arrebossada exteriorment, tot i que està bastida amb pedra sense desbastar.

## Història

L'actual edifici alberga una col·lecció privada abastant diferents àmbits de la vida rural, les feines agrícoles, especialment les relacionades amb l'olivera i el vi, col·leccions de vidres, ceràmiques, màquines úniques al món, armament antic i moltes altres troballes estrambòtiques que el propietari, Francesc Caussa ha anat recollint durant els últims 40 anys.
Una vegada a l'any s'obre al públic durant la celebració de la Fira del Paisatge, encara que també es pot concertar una visita amb el propietari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# CEIP Ventalló

El CEIP Ventalló és un Centre d'Educació Infantil i Primària de Ventalló (Alt Empordà). L'edifici és una obra protegida com a bé cultural d'interès local. Situades al nord del nucli urbà de la població de Ventalló, al carrer de les Escoles, una de les vies principals per accedir a l'interior del nucli. Actualment les escoles de Ventalló (CEIP Ventalló) formen part de la Zona Escolar Rural Tramuntana.

## Edifici

Edifici aïllat de planta rectangular, format per tres cossos adossats, amb un gran pati posterior. La construcció central presenta la coberta de dues vessants a diferent nivell, ja que la crugia davantera està distribuïda en dos pisos mentre que la posterior presenta una sola planta. La façana principal té les obertures rectangulars, exceptuant el portal d'accés d'arc de mig punt. Al pis, destaca un balcó corregut amb la llosana motllurada i la reixa de ferro treballada.
La façana està rematada per un frontó ondulat bastit damunt d'una àmplia cornisa motllurada, sota la que hi ha l'any de construcció de l'edifici. Adossat a la façana posterior destaca un porxo de grans arcades de mig punt, amb terrassa al nivell del pis. En aquesta part, el coronament de la façana principal es repeteix.
L'edifici principal està flanquejat per dos cossos rectangulars a banda i banda, distribuïts en una sola planta i amb les cobertes planes. Cada cos presenta tres grans finestrals de mig punt, amb les impostes motllurades, a la façana principal. La resta de façanes presenten obertures rectangulars, amb l'emmarcament decorat. La construcció està arrebossada i pintada de color groguenc, amb els elements decoratius de color grana.

## Història

Segons el fons arxivístic del COAC, l'obra és de l'arquitecte Joan Roca Pinet. Encara que a la façana presenta l'any de construcció 1930, segons el buidat del llibre de Registre de Visat, l'arquitecte presenta el 28 d'agost de 1934 el "Projecte grup escolar i mesurament de terrenys" a Ventalló.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «CEIP Ventalló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# CEIP Pompeu Fabra (Vilanova i la Geltrú)

El CEIP Pompeu Fabra és un centre educatiu de Vilanova i la Geltrú (Garraf). L'edifici és una obra protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Edifici

Es tracta d'un edifici aïllat amb patis al voltant de planta gairebé rectangular. Consta d'un cos central i dos cossos laterals. Té un semi-soterrani i la planta baixa està aixecada respecte del carrer. Té dues plantes pis i sota-coberta. S'entra a l'interior per dos accessos centrals des de les façanes longitudinals que donen al vestíbul a través de dos pòrtics. Les plantes s'organitzen a partir del vestíbul amb dues escales laterals i un passadís longitudinal que separa les aules -orientades a sud- de la resta de dependències.
Els forjats són de bigues de ferro i revoltó ceràmic. Al soterrani trobem voltes rebaixades, mentre que al vestíbul hi ha voltes de quatre punts molt rebaixades. Els porxos tenen columnes i arcs de mig punt. A sota coberta hi ha jàsseres i bigues de ferro.
Les façanes es componen simètricament i amb obertures sobre eixos verticals. Trobem bandes horitzontals remarcant sòcol i cantoneres. Les obertures del semi-soterrani són d'arc rebaixat i la resta tenen llindes, a excepció dels dos pòrtics d'accés i de les dues plantes pis de la façana posterior del cos central. La façana principal té els paraments dels cossos laterals cecs. Hi ha dues obertures amb frontó triangular. El cos d'accés posterior té un pòrtic i un balcó superior amb balustrada. Una cornisa perimetral fa de coronament.

## Referències

* 1 2 3 «CEIP Pompeu Fabra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Camilla

Camilla és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 5.669 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Camilla tenia 5.669 habitants, 1.994 habitatges, i 1.405 famílies. La densitat de població era de 358,8 habitants per km².
Dels 1.994 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,5% hi vivien parelles casades, en un 33,1% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.485 $ i la renda mediana per família de 24.232 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.581 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 13.117 $. Entorn del 34,3% de les famílies i el 37,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Camilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Camilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Cal Suís

Cal Suís o Cal Pinyol és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta trapezoïdal, de dues crugies, amb tres façanes que donen al carrer, constituït per planta baixa i dues plantes pis. La coberta és de doble vessant amb el carener paral·lel a la façana principal. L'aspecte actual de l'immoble és el resultat de les importants obres de reforma realitzades l'any 1998. De l'edifici original es conserven els murs de càrrega i la ubicació d'algunes obertures. Les façanes mostren la fàbrica de pedra irregular a la vista, la qual va ser rejuntada amb morter de ciment pòrtland.
La casa va ser construïda aprofitant la roca natural del turó del castell, la qual va ser retallada a la planta baixa per guanyar espai. El sistema constructiu és de tipus tradicional amb murs de càrrega de maçoneria que reposen sobre la roca natural del turó del castell. Els sostres són unidireccionals fets de biguetes de formigó i revoltó ceràmic.

## Referències

* 1 2 «Cal Suís - Cal Pinyol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Can Martí

«Can Martí» té aquests significats:
* Can Martí (Mataró), casa a Mataró (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local
* Can Martí (Sant Joan de Mollet), casa al Gironès
* Can Martí (Sant Julià de Ramis), masia del Gironès
* Can Martí (Sant Martí de Llémena), conjunt arquitectònic al terme municipal de Sant Martí de Llémena (el Gironès)
* Can Martí (Tossa de Mar), casa de la Selva
* Can Martí (mas a Tossa)
* Can Martí de Baix, casal amb elements neoclàssics de Gelida (Alt Penedès)
* Can Martí de Dalt, masia a Gelida (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local
* Can Martí del Mas Roig, edifici de Sant Pere de Ribes
* Can Martí Toralles, entitat de població de Sant Joan de les Abadesses
# Calyptorhynchus

Calyptorhynchus és un gènere d'ocells de la família dels cacatuids (Cacatuidae ).

## Llista d'espècies

Tradicionalment s'han inclòs 5 espècies dins aquest gènere, en dos subgèneres que recentment alguns autors han considerat gèneres diferents.
* Subgènere Calyptorhynchus (Desmarest, 1826):
** cacatua negra crestada (Calyptorhynchus banksii).
** cacatua negra de Latham (Calyptorhynchus lathami).
* Subgènere Zanda (Mathews 1913):
** cacatua negra becllarga (Calyptorhynchus baudinii).
** cacatua negra cuagroga (Calyptorhynchus funereus).
** cacatua negra beccurta (Calyptorhynchus latirostris).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i Nigel J. Collar. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines, 2014
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1930

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1930 es disputaren el 30 d'agost a Lieja, Bèlgica.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Alfredo Binda Itàlia | 7h 30' 45" | Learco Guerra Itàlia | m. t. | Georges Ronsse Bèlgica | m. t. |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Giuseppe Martano Itàlia | 7h 05' 35" | Eugenio Gestri Itàlia | m. t. | Rudolph Risch Alemanya | m. t. |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 2 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 3 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* «4a edizione World Championship Road Race - Liege (BEL) (1930)» (en italià). museociclismo.it. Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 19 setembre 2012].
* Resultats de la cursa professional a les-sports.info
* Resultats de la cursa amateur a sitiodeciclismo.net
# Canal Eden

El canal Eden és un canal de reg a Bengala Occidental. Deu el seu nom al governador de la província (va governar del 8 de gener de 1877 al 15 de juliol de 1879) Ashley Eden (1831-1887). La seva aigua ve del riu Damodar. El canal principal mesura uns 44 km amb 29 km de distributaris sene comptar els canals privats. Es va construir entre 1873 i 1881. L'àrea inicial reg fou de 110 km².

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Referències

* ↑ «Barrage And Irrigation System Of DVC JI02902 -». Arxivat de l'original el 2019-01-04. [Consulta: 4 gener 2019].
# Cantó de Saint-Maixent-l'École-2

El cantó de Saint-Maixent-l'École-2 és un cantó francès del departament de Deux-Sèvres, situat al districte de Niort. Té 7 municipis i part del de Saint-Maixent-l'École.

## Municipis

* Exireuil
* Nanteuil
* Romans
* Sainte-Eanne
* Sainte-Néomaye
* Saint-Maixent-l'École (part)
* Saint-Martin-de-Saint-Maixent
* Souvigné

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | M. Naslin | radical |
| 1955-1992 | Yvan Quintard | radical, després UDF-radicals |
| 1992- | Léopold Moreau | UDF, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| - | - | - | - | - | 8.797 | 11.018 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Saint-Mandé

El cantó de Saint-Mandé és un antic cantó francès del departament de Val-de-Marne, que estava situat al districte de Nogent-sur-Marne. Comptava amb el municipi de Saint-Mandé.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del nou cantó de Vincennes.

## Municipis

* Saint-Mandé

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1988 | Robert-André Vivien | UDR, després RPR |
| 1988-2002 | Patrick Beaudouin | RPR |
| 2002- | Jean Eroukhmanoff | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 24.325 | 23.044 | 20.968 | 18.673 | 18.684 | 19.697 | 22.396 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Voiteur

El cantó de Voiteur és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Lons-le-Saunier. Té 19 municipis i el cap és Voiteur.

## Municipis

* Baume-les-Messieurs
* Blois-sur-Seille
* Château-Chalon
* Domblans
* Le Fied
* Frontenay
* Granges-sur-Baume
* Ladoye-sur-Seille
* Lavigny (Jura)
* Le Louverot
* La Marre
* Menétru-le-Vignoble
* Montain
* Nevy-sur-Seille
* Le Pin (Jura)
* Plainoiseau
* Saint-Germain-lès-Arlay
* Le Vernois
* Voiteur

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Durand | PS |
| 1945-1964 | M. Peltier | CNIP |
| 1964-1982 | Jean Gravier | MRP, després CDP, després UDF |
| 1982-2008 | René Millet | UDF |
| 2008- | André Lamy | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Voves

El cantó de Voves és un cantó francès del departament d'Eure i Loir, situat al districte de Chartres. Té 22 municipis i el cap és Voves.

## Municipis

* Allonnes
* Baignolet
* Beauvilliers
* Boisville-la-Saint-Père
* Boncé
* Fains-la-Folie
* Germignonville
* Louville-la-Chenard
* Montainville
* Moutiers
* Ouarville
* Pézy
* Prasville
* Réclainville
* Rouvray-Saint-Florentin
* Theuville
* Viabon
* Villars
* Villeau
* Villeneuve-Saint-Nicolas
* Voves
* Ymonville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1976 | Roger Gommier | radical, després PS |
| 1976-1982 | M. Genin | PS |
| 1982-2001 | Jean Cosson | UDF-CDSF |
| 2001- | Marc Guerrini | UDF, després NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 7.586 | 8.347 | 7.712 | 7.800 | 8.084 | 8.482 | 9.402 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Can Farrés (el Bruc)

Can Farrés és una masia del Bruc (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de planta rectangular de dos pisos d'alçada amb porta d'arc de mig punt amb dovelles. Destaquen les tres finestres del pis, d'estil gòtic. La central és la més rica. Té una arcada decorativa on s'hi observen elements d'un estil gòtic tardà molt ornamental. Decorada amb traceries de pedra amb temes figuratius i naturalistes. No és segur que els elements gòtics siguin originals de la masia, possiblement foren introduïts al segle xix. Està coberta a dues aigües amb teula àrab. Davant de la casa hi ha un gran pati que queda tancat per un mur fortificat amb merlets.

## Referències

* ↑ «Can Farrés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Can Farners (Sant Andreu de Llavaneres)

Can Farners és una obra de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Aquest edifici va ser el resultat de la reforma i fusió de tres cases juntes realitzades per l'arquitecte Ramon Maria Riudor el 1911 com a casa d'estiueig per Dr. Joan Farnés Farnés. Es va construir ajuntant i reformant tres cases (es poden veure clarament si la miren des de la façana, els tres cossos diferents).
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Can Farners». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# Can Viader

Can Viader és un monument del municipi de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Construcció de planta baixa i dos pisos. Destaca la planta baixa que allotja allò que fou la impremta. Les dues entrades acaben en forma oval amb vidres de colors dins una filigrana de línies corbes de fusta. Una mica més amunt apareix un conjunt ornamental amb ambientació vegetal que serveix com a suport a la balconada del primer pis; balcó amb dues sortides emmarcades a la part superior amb una delicada composició que conté en el centre un bust femení de perfil, ornamentació que es repeteix en la balconada del segon pis. L'edifici queda acabat en una cornisa molt treballada que dona pas a una barana formant un seguit de filigranes amb motius vegetals.

## Història

Octavi Viader i Margarit (1864 - 1938) fill del carter de Sant Feliu aprèn l'ofici d'enquadernador a Barcelona, on coneix les tècniques de compondre e imprimir, s'afecciona a les arts gràfiques i cova la passió pel llibre ben acabat. Quan torna a Sant Feliu obra un taller en un petit local del carrer Major, més tard es traslladà a La Rambla (antiga Rambla Antoni Vidal), edifici que avui encara perdura. En la societat industrial surera del seu poble Viader crearà un seguit de llibres que es mostraran en Exposicions Internacionals, com el "Quixot" imprès en un llibre de fulls de suro. Al morir fou el seu fill Josep Maria Viader i Canals qui, després d'estudiar a Barcelona i Alemanya, s'ocupà de l'editorial.

## Referències

* 1 2 «Can Viader». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 setembre 2013].
# Can Veïl

Can Veïl, o Can Vehils, és una masia fortificada del municipi de Cabrils (Maresme) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Masia fortificada, amb torre de defensa quadrada. Casa important que té una torre quadrada i la primitiva coberta amb teulada piramidal. La casa tal com es veu a principis de segle XX tenia una façana de tipus basilical (com Can Vives i Can Carbonell). La torre té baixos i tres plantes. La més alta, amb la torre de defensa. Actualment la masia es troba molt reformada perdent pràcticament el seu aspecte originari; adossat a la casa pel cantó de darrere es veu un bloc de tres pisos. Malgrat tot la torre es conserva imponentment sobre el conjunt.

## Referències

* ↑ «Can Veïl - Can Vehils». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Can Vehils». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
* «Can Vehils». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Cantó de Montbenoît

El cantó de Montbenoît és un cantó francès del departament del Doubs, situat al districte de Pontarlier. Té 16 municipis i el cap és Montbenoît.

## Municipis

* Arc-sous-Cicon
* Arçon
* Aubonne
* Bugny
* Gilley
* Hauterive-la-Fresse
* La Chaux
* La Longeville
* Les Alliés
* Maisons-du-Bois-Lièvremont
* Montbenoît
* Montflovin
* Ouhans
* Renédale
* Saint-Gorgon-Main
* Ville-du-Pont

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. Bole-Richard | PRL, després divers droite |
| 19..-196. | M. Mougin | Divers droite |
| 196.-1973 | Rodolphe Mockly | UDR |
| 1973-1998 | Jean Pourchet | CD, després UDF |
| 1998- | Alain Marguet | divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Carabasser (Herba-savina)

Carabasser és un indret a cavall dels termes municipals d'Abella de la Conca i de Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà, en territori del poble d'Herba-savina.
Està situat a llevant d'Herba-savina, a l'est del Serrat del Pou i a l'oest del Clot de Carabasser, al nord-oest de Roca Redona.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Besançon-Nord-Oest

El cantó de Besançon-Nord-Oest és un cantó francès del departament del Doubs, situat al districte de Besançon. Compta amb part del municipi de Besançon.

## Municipis

* Besançon (barris de Montrapon, Montboucons, Montjoux, Fontaine-écu, Bouloie i Observatoire)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-1998 | Constant Verdot | RPR |
| 1998- | Vincent Fuster | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Carles Mallol Quintana

Carles Mallol Quintana (Figueres, 1981) és un escriptor i guionista català. Llicenciat en Comunicació Audiovisual a la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona, en l'especialitat de guió; ha estudiat Direcció i Dramatúrgia a l'Institut del Teatre de la Diputació de Barcelona i ha realitzat nombrosos cursos de dramatúrgia a la Sala Beckett de Barcelona. Com a autor i director teatral cal destacar els seus darrers treballs M de Mortal (2010), Primaris (2010), Stereo (2009) o Seguretat (2008). És el director de la companyia teatral La Soga. També ha treballat com a guionista en sèries televisives com La Riera o Ventdelplà.
L'any 2013 guanya el 38è premi Born de teatre per a l'obra Mata el teu alumne, una comèdia negra de temàtica parapsicològica amb personatges complexos i amb molt bon ritme dramatúrgic que l'editorial Arola Editors acabarà publicant l'any 2014.

## Referències

* ↑ «Mirada Transversal a la Col·lecció». Museu de l'Empordà. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2013. [Consulta: 3 juny 2013].
* ↑ «Ara.cat. Carles Mallol guanya el premi Born de teatre», 01-12-2013. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ «El figuerenc Carles Mallol guanya el Premi Born de teatre». Setmanari de l'Alt Empordà, 03-12-2013. [Consulta: 12 febrer 2015].
* ↑ «Mata el teu alumne». [Consulta: 12 febrer 2015].