OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Idoia Lopez Riaño

Idoia López Riaño és una exintegrant del grup armat ETA que es troba a la presó per l'assassinat de 23 persones (crims realitzats entre 1984 i 1986). Va ser expulsada d'ETA després acollir-se a l'anomenada "Via Nanclares" i signar un document demanant perdó a les seves víctimes. Va rebre el sobrenom policial de "La Tigressa", encara que el seu àlies real a ETA era "Margarita".

## Biografia

Va néixer a Sant Sebastià el 18 de març de 1964, filla de pares de Salamanca, tot i que es va criar a Errenteria. Va ingressar a ETA l'any 1984, any en què va cometre també el seu primer crim.
Entre els atemptats que se li atribueixen hi ha el que va perpetrar amb cotxe bomba a la plaça de la República Dominicana (Madrid) el 1986, que va matar dotze guàrdies civils. Va ser detinguda a França el 1994 i extradida a Espanya el 9 de maig de 2001. Va ser condemnada a 2000 anys de presó per assassinar 23 persones.
S'ha casat dues vegades: amb Juan Ramón Rojo, el 2004, i, posteriorment, amb Joseba Arizmendi Oiartzabal.
Al novembre de 2011 va ser expulsada del col·lectiu oficial de presos d'ETA després de signar el document exigit pel Ministeri de l'Interior per acollir-se a les mesures individualitzades que permetien progressar de grau. Aquesta expulsió es va produir un mes després que ETA anunciés el cessament definitiu de la violència.
Va sortir en llibertat al juny del 2017, un cop va complir totes les seves condemnes.

## Referències

* ↑ «Idoia, de 'Tigresa' a 'Gatita'», 29-07-2010. [Consulta: 6 juny 2012].
* ↑ «Deniegan la excarcelación a 'La Tigresa' porque solo asume dos de sus 23 asesinatos», 03-02-2015. Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ Melchor Sáiz-Pardo. «ETA echa a 'La Tigresa' por pedir perdón a sus víctimas», 23-11-2011. [Consulta: 6 juny 2012].
* ↑ Ana María Pascual. «Dejo ETA, pero con mi pareja», 20-08-2010. Arxivat de l'original el 2011-12-27. [Consulta: 6 juny 2012].
* ↑ Mónica Ceberio Belaza. «El colectivo de presos de ETA expulsa a Idoia López Riaño, La Tigresa», 23-11-2011. [Consulta: 6 juny 2012].
* ↑ EUROPA PRESS. «Sale de prisión la histórica de ETA Idoia López, 'la Tigresa', tras cumplir todas sus condenas», 13-06-2017. [Consulta: 14 maig 2020].
# Illa de Sant Mateu

L'Illa de Sant Mateu (en anglès: St. Matthew Island) és una illa remota a la Mar de Bering, a Alaska, a 295 km a l'oest-nord-oest de l'illa Nunivak. Tot el paisatge natural de l'illa està protegit, ja que forma part de la unitat de la Mar de Bering del Refugi de la fauna marítima d'Alaska (Alaska Maritime National Wildlife Refuge).
L'illa té una superfície terrestre de 357,05 km², convertint-la en la 43a illa més gran dels Estats Units. El punt més al sud és Cape Upright, que presenta penya-segats que superen els 300 m. Altures similars es troben al Cap de la Glòria de Rússia al nord. El punt més alt, a 450 m sobre el nivell del mar, es troba al sud del centre de l'illa.
Hi ha una petita illa al nord-oest anomenada illa Hall. L'estret de 5 km d'ample entre ambdues illes s'anomena estret de Sarichef. Un petit illot rocós anomenat Pinnacle Rock es troba a 15 km al sud de l'illa de Sant Mateu.

## Població

Actualment l'illa es troba deshabitada.
El primer intent d'assentament registrat es va produir el 1809, quan un grup rus liderat per Demid Il·lix Kulikalov, de la Companyia Ruso-Americana, va establir un lloc avançat experimental.
La Guàrdia Costanera dels Estats Units d'Amèrica va mantenir una estació permanent a l'illa durant els anys quaranta del segle passat.
Una expedició a l'illa el 2013 va demostrar que, malgrat la manca de població, àmplies zones de platja estaven fortament contaminades amb plàstic, particularment de la indústria pesquera.

## Referències

* ↑ Black, Lydia T . Russian in Alaska: 1732-1867 . University of Alaska Press, 2004. pp. 213
* ↑ «Teleport Update #16». [Consulta: 13 febrer 2015].
# International Superstar Soccer Deluxe

International Superstar Soccer Deluxe (també conegut com a ISS Deluxe, ISSD o Jikkyou World Soccer 2: Fighting Eleven) és un videojoc de futbol de la sèrie International Superstar Soccer creat per la companyia japonesa Konami Corporation. Aquest joc va ser publicat en l'any 1995. El joc gaudeix d'una perspectiva zenital, i va ser distribuït en cartutxos de 32 Mbits, per a les plataformes SNES, Mega Drive/Genesis i en format CDROM per a PlayStation.

## Referències

* ↑ «Checkpoint: Christmas Events and Software Releases». Computer and Video Games (182) (United Kingdom: EMAP). January 1997: 53.
* ↑ «Checkpoint: Events and Software Releases». Computer and Video Games (184) (United Kingdom: EMAP). March 1997: 53.

## Enllaços externs

* The Guardian "The Beautiful Game" - Round-up of retro (or "old school") soccer video games, amb una anàlisi del ISS Deluxe de la SNES. (anglès)
# Irineu Esteve i Altimiras

Irineu Esteve i Altimiras (nascut el 21 de juny de 1996) és un esquiador de fons andorrà que competeix a nivell internacional.
Competí per Andorra al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 2017 a Lahti, Finlàndia, i a la Copa d'Europa d'esquí nòrdic de 2018, a Campra, Suïssa. També participà per Andorra als Jocs Olímpics d'Hivern de 2018 disputats a Pyeongchang, Corea del Sud, sent el banderer de la delegació a la cerimònia d'obertura.
Als campionats del Món d’esquí Nòrdic de Planica (Eslovenia) de l’any 2023, Esteve ha aconseguit els millors resultats d’un Andorra en uns campionats en el marc de la F I S. El 12 lloc a la prova de 30:km de skiathlon, el 14e lloc als 50 km mass stard i sobretot el 7e lloc als 15 km individual start free han superat les millors expectatives. Justament en aquesta prova ha estat primer corredor no nòrdic en arribar a meta.

## Referències

* ↑ «Esteve Altimiras, Irineu» (en anglès). FIS. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «Irineu Esteve repeteix podi a Suïssa i lidera la general de la Copa d'Europa». COA.ad, 2018. [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ «Irineu Esteve debuta en uns Jocs Olímpics amb una 46a posició en esquiatló». AndorraDifusió.ad, 2018. [Consulta: 12 març 2018].
* ↑ «Irineu Esteve serà el banderer als Jocs Olímpics de PyeongChang». DiariAndorra.ad, 01-02-2018. [Consulta: 12 març 2018].
# Iota d'Àries

Iota d'Àries (ι Arietis) és una estrella binària de la constel·lació d'Àries.
Iota d'Àries és una binària espectroscòpica classificada com una supergegant groga del tipus G de la magnitud aparent +5,09. El període orbital de la binària és de 1567,7 dies i les dues components estan separades 0,01 segons d'arc.

## Referències

* ↑ «Mk classifications for F and G-type stars. I». Astronomical Journal, 1969, pàg. 916. DOI: 10.1086/110881.
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Saskia Hekker «Precise radial velocities of giant stars. III. Spectroscopic stellar parameters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 17-09-2007, pàg. 1003–1009. DOI: 10.1051/0004-6361:20078233.
* ↑ «APOGEE Data and Spectral Analysis from SDSS Data Release 16: Seven Years of Observations Including First Results from APOGEE-South». Astronomical Journal, 3, 01-09-2020. DOI: 10.3847/1538-3881/ABA592.
* 1 2 Saskia Hekker «Precise radial velocities of giant stars. III. Spectroscopic stellar parameters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 17-09-2007, pàg. 1003–1009. DOI: 10.1051/0004-6361:20078233.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ Iota Arietis - Spectroscopic binary (SIMBAD)

## Enllaços externs

* SIMBAD
* Aladin previewer
* Aladin sky atlas
# Irwin (Carolina del Sud)

Irwin és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.343 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Irwin tenia 1.343 habitants, 528 habitatges i 400 famílies. La densitat de població era de 174 habitants/km².
Dels 528 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.083 $ i la renda mediana per família de 45.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 22.167 $. La renda per capita de la població era de 16.673 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Irwin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Irwin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Irvington (Virgínia)

Irvington és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 673 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Irvington tenia 673 habitants, 240 habitatges, i 174 famílies. La densitat de població era de 173,2 habitants per km².
Dels 240 habitatges en un 20,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,8% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 27,1% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,61.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,8% tenia menys de 18 anys, un 2,5% entre 18 i 24, un 13,2% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 46,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 63 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.139 $ i la renda mediana per família de 68.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.500 $ mentre que les dones 25.938 $. La renda per capita de la població era de 50.743 $. Entorn de l'1,1% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Irvington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Irvington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Iñaki Goitia Peña

Iñaki Goitia Peña (Portugalete, 2 de març de 1982), és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Després de començar als modestos Amurrio i Burgos, el 2003 fitxa pel Màlaga CF, que l'incorpora al seu equip filial, per aquella època a la Segona Divisió. Titular al Málaga B la temporada 04/05, a l'any següent debuta a la màxima categoria amb el primer equip. Hi juga dos partits, en els quals rep set gols. Eixe any tant Málaga com Málaga B perden la categoria.
A la categoria d'argent, el porter basc es consolida com a titular la temporada 07/08, en la qual només es perd un encontre de lliga. Eixe any l'equip andalús retorna a primera divisió. A l'any següent, disputa 25 partits. L'estiu del 2009 fitxa pel Reial Betis, que acabava de descendir a Segona Divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Ixaklu

Ixaklu (transcrita també com a Ishaklu) o Saakle fou una vila turca situada a la província de Konya, a uns 25 km d'Akşehir, l'antiga Philomelium. El viatger Josiah Conder la descriu com una ciutat de certa importància, rodejada de jardins amb orquídies i ben regada per rierols, seu d'un agha del que depenien diversos poblets.

## Referències

* ↑ Conder, Josiah. The modern traveler (llibre electrònic) (en anglès). volum tercer, 1830 [Consulta: 27 gener 2012].
# Jane Bowles

Jane Bowles, de soltera Jane Auer (Nova York, Estats Units; 22 de febrer de 1917 - Màlaga, Andalusia; 4 de maig de 1973) fou una escriptora nord-americana.

## Biografia

Va néixer en una família jueva i va passar la seva infància a Woodmere, Long Island. Va contreure tuberculosi i la seva mare decidí traslladar-la a Suïssa perquè es recuperés. D'adolescent va tornar a Nova York, on freqüentà l'ambient intel·lectual bohemi de Greenwich Village i va començar les seves experiències bisexuals. Es casà amb l'escriptor Paul Bowles el 1938. El 1943 publicà la seva novel·la Dues senyores discretes (Two Serious Ladies). El matrimoni Bowles va viure a Nova York fins al 1947, quan es traslladaren a Tànger. Jane Bowles escrigué l'obra de teatre A la glorieta (In the Summer House) que, adaptada, va ser interpretada a Broadway el 1953. Tennessee Williams, Truman Capote i John Ashbery consideraren Jane Bowles una de les millors i més subestimades escriptores nord-americanes. La seva salut es va trencar, entre altres raons, per la seva gran afició a l'alcohol. Després de diversos tractaments a Anglaterra i Estats Units, va ingressar en una clínica de Màlaga, on morí el 1973.

## Obres

* Two Serious Ladies (1943), novel·la. En català: Dues senyores discretes. Editorial Pòrtic, 1987.
* In the Summer House (1953), obra de teatre. En català: A la glorieta, adaptació catalana de Carme Serrallonga, posada en escena de Simone Benmussa. Pagès Editors, 1992.
* Plain Pleasures, narrativa breu i una posada en escena (algunes peces originalment publicades individualment en diverses revistes del 1946 al 1957). En català: Petits plaers, traducció de Dolors Udina. Lleonard Muntaner editor, 2010.

## Enllaços externs

* (anglès) The Authorized Paul Bowles Web Site Arxivat 2008-06-14 a Wayback Machine. web oficial de Jane Bowles
* (anglès) The Jane and Paul Bowles Society Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine.
* (anglès) Universitat de Texas Arxivat 2007-10-31 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ "Plain Pleasure by Jane Auer, enotes
# Isaac Pereire

Isaac Rodrigue Pereire (Bordeus 25 de novembre de 1806 - castell d'Armainvilliers 12 de juliol de 1880) fou un empresari i polític francès, diputat al Corps Législatif pels Pirineus Orientals durant el Segon Imperi Francès.

## Biografia

Era fill de Jacob Rodrigues Pereira, jueu portuguès sefardita, nascut a Peniche (Portugal), qui es va instal·lar a França en 1741 i treballà com a intèrpret de Lluís XV. En 1824 es casà amb la seva cosina, Rachel Rodrigues-Henriques (1805-1874), filla d'Isaac Rodrigues-Henriques i germana d'Olinde Rodrigues. Fill seu fou Eugène Pereire.
Pertanyia a un corrent de pensament saintsimoniana fins al 1831, que transformà el seu pensament en tecnocràtic modern. Participà amb el seu germà Jacob Pereire en operacions immobiliàries lligades a la modernització de París dirigida pel prefecte Haussmann. En 1835 va fundar amb el seu germà la Companyia del Ferrocarril de París a Saint-Germain, amb la participació del banquer d'Eichtal i el suport de James de Rothschild. El 1837 va construir el ferrocarril de Bordeu a Baiona
En 1852 va fundar amb el seu germà el Crédit mobilier que concedia crèdit a llarg termini als industrials. En 1853 adquiriren l'establiment termal de Vichy i en 1854 invertiren en la societat austríaca de ferrocarrils. També participaren en les asseguradores « La Confiance » i « La Paternelle ». També s'interessaren en les hulleres de la vila de L'Hôpital a Mosel·la que s'estenia a les comunes de L'Hôpital, Saint-Avold, Macheren, Petit­-Ebersviller, Hombourg i Freyming. En 1859 crearen la Societat Hullera de Saint-Avold i L'Hôpital.
En 1861 crearen la Compagnie Générale Maritime, encarregada de transports marítims que fou reanomenada Compagnie générale transatlantique ("CGT", « La Transat » a França i "French Line" a l'estranger) que fins a 1975 fou una de les dues principals companyies de transport marítim. També va finançar el primer vol de Clément Ader.
De 1863 a 1867 fou Conseller del Consell General dels Pirineus Orientals. L'1 de juny de 1863 fou elegit diputat al Corps Législatif pel departament dels Pirineus Orientals mentre que el seu germà Émile ho era per la 3a circumscripció de la Gironda derrotant el comte de Lur-Saluces. Segué al costat de la majoria dinàstica fins a 1869, quan fou reelegit per al departament de l'Aude.

## Publicacions

* Leçons sur l'industrie et les finances prononcées à la salle de l'Athénée, suivies d'un projet de banque (1832) (BNF Base Gallica)
* Rôle de la Banque de France et organisation du crédit en France (1864)
* Budget de 1877 (1877)
* Question financière (1877)
* La réforme de l'impôt (1877)
* La Question des chemins de fer (1879) (BNF Base Gallica)
* La question religieuse (1879)
* Politique financière (1879)

## Referències

* ↑ Font: Industrie et régénération sociale - Les Polytechniciens saint-simoniens Arxivat 2010-07-11 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Biografia d'Isaac Pereire al web de l'Assemblea Nacional francesa
# Rocinha

Rocinha és la favela més gran de la ciutat de Rio de Janeiro. S'estén sobre 143,72 ha. Segons el cens de 2011, la favela acollia 71.126 habitants en 25.543 allotjaments.
Està situada entre els barris de São Conrado i Gávea. Els ingressos mitjans dels habitants és inferior a 690 reals per mes.

## Criminalitat i renovació urbana

Com sovint en aquests barris desfavorits, estaven en lluita les bandes de traficants (Amigos Dos Amigos o Comando Vermelho) per poder prendre el control de la favela. Tanmateix, després d'una important operació policíaca i militar el 13 de novembre de 2011, la favela va ser pacificada i els traficants en van ser expulsats. Després es va instal·lar una UPP (Unitat de Policia Pacificadora), per impedir la tornada dels traficants o la instal·lació d'una milícia. Malgrat aquesta temptativa de tornada de l'Estat i dels serveis públics a un lloc abans totalment abandonat pels poders públics, els traficants són molt visiblement actius des de 2014. Els homicidis són de nou a l'alça, després d'una caiguda del 65 %. El Comando Vermelho i d'altres continuen deixant les seves inicials als carrers dels quals tenen el control, i la UPP, que s'ha fet famosa per la tortura a mort d'un dels habitants i per mètodes brutals aterrint la població ha perdut la seva confiança. L'any 2016, sembla haver tornat la col·lusió entre policies i membres de les màfies, que havia donat lloc a purgues als serveis de policia l'any 2011 El programa de renovació urbana de 2011 de 130 milions de reals ha tingut efectes suaus, els habitants no s'han interessat pel seu contingut.

## Iniciativa local

Tio Lino és un antic mestre-nedador de Copacabana que s'ocupa de joves de Rocinha. A aquesta « ciutat dins la ciutat » gangrenada pel tràfic de cocaïna, la seva associació « Mundo da arte » incita els adolescents a somiar un altre futur, a través de la pràctica de l'escultura, del teatre, de la capoeira. L'any 2012, « Mundo da arte » dona una oportunitat a 150 joves Tota la setmana, Tio Lino els acull després dels cursos, sempre que donin l'esquena als traficants

## Referències

* ↑ «Mais de 11 milhões vivem em favelas no Brasil, diz IBGE; maioria está na região Sudeste» (en portuguès brasiler). [Consulta: 28 setembre 2020].
* ↑ «As 10 maiores favelas do Brasil» (en portuguès brasiler). [Consulta: 28 setembre 2020].
* 1 2 «Favela Rocinha: la Guía definitiva con consejos para visitarla» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2020-08-05. [Consulta: 28 setembre 2020].
* ↑ «L'Etat brésilien réinvestit les favelas de Rio» (en francès). LExpress.fr..
* ↑ «Avant les JO de Rio, les favelas, sang dessus dessous». LExpress.fr..
* ↑ GEO (revista) N°404 d'octobre 2012 p.24
# Tractat de Guérande (1381)

El tractat de Guérande de 1381, conegut com a segon tractat de Guérande, fou un acord signat el 15 de gener de 1381 i ratificat el 4 d'abril següent, pel qual el duc Joan IV de Bretanya va recuperar els seus béns a canvi de fer homenatge al rei de França, el pagament d'una indemnització i l'enviament a Anglaterra dels consellers anglesos; la Bretanya seria neutral.
Joana de Penthièvre i la seva descendència foren reconeguts successors en el cas que Joan V l'Anglòfil no tingués successió.

## Referències

* ↑ «Le traité de Guérande» (en francès), 14-11-2016. [Consulta: 10 març 2023].
* ↑ «Phrase traité de guérande - examples d'usage pour traité de guérande». [Consulta: 10 març 2023].
* ↑ «Gu�rande : Histoire, Patrimoine, Noblesse (commune chef lieu de canton)». [Consulta: 10 març 2023].

## Enllaços externs

* Signataris
# Resolució 731 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 731 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 21 de gener de 1992 després de recordar les resolucions 286 (1970) i la 635 (1989) que va condemnar els actes de terrorisme, el Consell va expressar la seva preocupació pels resultats de les investigacions a la destrucció del vol 103 de Pan Am sobre Lockerbie, Escòcia i del vol 772 d'UTA sobre Txad i Níger que implicaven funcionaris del Govern de Líbia.
El Consell va condemnar el fet que Líbia no havia acceptat la responsabilitat dels fets i li va instar a proporcionar una resposta completa i efectiva a les sol·licituds de les investigacions pel que fa a les dues aeronaus per tal de contribuir a l'eliminació dels terrorisme internacional. També va instar els Estats membres a encoratjar al govern libi a respondre. Per tant, la resolució va implicar que Líbia extradités els seus dos nacionals acusats, Abdelbaset al-Megrahi i Lamin Khalifah Fhimah.
La resolució 731 no era jurídicament vinculant, ja que es va aprovar en virtut del Capítol VI de la Carta de les Nacions Unides i no fa cap referència al Capítol VII, però això s'aplicarà a Resolució 748.

## Referències

* ↑ Hollis, Patricia. Jennie Lee: A Life. Oxford University Press, 1998, p. 271. ISBN 978-0-19-288105-2.
* ↑ Le développement du rôle du Conseil de Sécurité (en en, fr). Martinus Nijhoff Publishers, 1993, p. 406. ISBN 978-0-7923-2318-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Trofeu Laigueglia 2018

El Trofeu Laigueglia 2018 va ser la 55a edició del Trofeu Laigueglia. Es disputà l'11 de febrer de 2018 sobre un recorregut de 203,7 km amb sortida i arribada a Laigueglia, a la Ligúria. La cursa formava part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.HC.
El vencedor final fou l'italià Moreno Moser (equip nacional d'Itàlia) que s'imposà en solitari. Paolo Totò (Sangemini-MG.Kvis-Vega) i Matteo Busato (Wilier Triestina-Selle Italia) completaren el podi.

## Equips

L'organització convidà a 22 equips a prendre part en aquesta cursa.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Victoria en solitario del italiano Moreno Moser». El Mundo Deportivo, 11-02-2018 [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ Participants a procyclingstats.com

## Enllaços externs

* Trofeu Laigueglia 2018 - Lloc web oficial