OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Ros (Sant Aniol de Finestres)

Can Ros és una obra de Sant Aniol de Finestres (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia situada a poca distància de la plaça major de Sant Esteve. De planta rectangular i teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes laterals. Disposa de baixos i pis, destinats actualment a l'habitatge, així com unes petites golfes. Conserva un gran nombre de llindes a la façana de migdia, zona on es poden veure les restes de l'antiga era, utilitzada per a batre el gra. A les llindes hi diu "1867", "1717", "17 + 77" i "ANY + BCCC / FRANCESC * CLASCA / MES 478 i * DIABNDULL".

## Història

Durant el món medieval tots els pobles que formen el districte de Sant Aniol eren del terme del castell de Finestres. Segons la documentació existent, els terratrèmols dels anys 1427 i 1428 afectaren greument la vall de Llémena. L'actual poble de Sant Esteve està format per un parell de carrers, amb cases bastides en el decurs del segle xviii i lleugerament modificades durant el segle xix. Can Ros te quatre llindes on foren gravades des dates d'ampliació i modificació del mas: 1717, 1777 i 1867.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Ros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Can Ventayols

Can Ventayols és una masia d'Òdena (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia formada per una dependència principal i altres annexes, alguns dins d'un recinte tancat, l'edifici principal és de planta rectangular amb planta baixa i pis,. En la planta s'observa a l'interior dependències antigues transformades (antiga quadra en biblioteca). S'hi conserva una gran arcada de pedra i també murs de pedra. A la façana presenta elements d'una reforma dels segle xix com són els balcons i una galeria sobre el primer pis. La porta és d'arc de mig punt adovellat.

## Història

Hi ha documentació des del segle xvi i documents a l'arxiu de la Corona d'Aragó.
El cognom es manté a l'actualitat i és vigent en diversos descendents al 2021 entre els quals es troba l'autor d'aquest afegit (Josep Miquel Rubio i Ventayols) tot i que existeixen cognoms molt semblants però que mostren diferències morfològiques respecte d'aquest.
Sembla que aquest cognom desapareixerà en aquesta generació, ja que es manté en els fills, nets i un besnet (però ja en segon lloc o bé en primer lloc d'una neta, que ja s'ha tramés al besnet en el segon)

## Referències

* 1 2 «Can Ventayols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2018].
# Justus Dahinden

Justus Dahinden (Zúric, 18 de maig de 1925 - Zúric, 11 d'abril de 2020) va ser un notable arquitecte suís.
Va estudiar Arquitectura entre 1945 i 1949 al Federal Institute of Technology de Zuric, graduant-se el 1949. Es diplomà a Escola Federal Politècnica de Zuric (ETH) el 1956, i formà el seu propi estudi aquell mateix any. Fou sergent a l'Armada suïssa des de 1958. Es casà amb Marta Arquint en 1950. Als anys cinquanta es va involucrar en una crítica del funcionalisme, explorant els camins d'una arquitectura que enllaçava amb l'essència espiritual i social de l'home. El 1974 es va convertir en professor d'Arquitectura a l'Escola d'Arquitectura de la Universitat Tecnològica de Viena i més tard en director de l'Institut de Disseny Espacial i Interior a Viena, de 1974 a 1995. Fou nomenat professor vitalici a l'Acadèmia Internacional d'Arquitectes (IAA) de Sofia el 1988, ajudant a establir la seva reputació com una de les principals escoles d'arquitectura. Justus Dahinden va crear edificis a tot el món, així com innombrables esglésies construïdes a Europa i Àfrica. L'any 1981 va ser guardonat amb el Grand Prix d'Architecture pel poble de vacances Twannberg construït per la Fundació Social Suïssa.

## Referències

* 1 2 3 Emanuel, Muriel. «Dahinden, Justus». A: Contemporary Architects. Palgrave Macmillan UK, 2016, p. 184–186. ISBN 978-1-349-04184-8 [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ Vernant, Aurélien. «Justus Dahinden Architect (1925)». Frac Centre-Val de Loire. [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ «Justus Dahinden (Suiza, 1925-2020)». El Poder de la Palabra (epdlp) [Consulta: 1r desembre 2020].
# Transifex

Transifex és una plataforma web de traducció. Gestiona projectes tècnics amb actualitzacions freqüents, com programari, documentació i webs, i promou l'automatització dels fluxos de localització de continguts.
Transifex és ofert com a programari com a servei i presenta plans comercials. Fins al 2013 oferia serveis gratuïts i comptes lliures per a la localització de projectes de codi obert, data en què es va deixar de donar el servei. Transifex és actualment un programari propietari.

## Usos destacats

* Creative Commons.
* Django I Django-cms
* Dolibarr ERP & CRM
* Eventbrite.
* Fedora.
* Mercurial I Bitbucket.
* GlobaLeaks.
* MeeGo.
* OpenStack.
* Pinterest.
* reddit.
* Scratch.
* Xfce.

## Referències

* 1 2 «Transifex Help pages».
* ↑ https://github.com/transifex/transifex/issues/206#issuecomment-15243207
* ↑ Developers | Django CMS Describes tools used by Django, including Transifex.
* ↑ http://meego.com/
* ↑ Pinternationalization blog post by Dave Dash
* ↑ Reddit Announcement of the switch to Transifex.
* ↑ http://translations.xfce.org/
# Ascatanques

Els ascatanques (en llatí ascatancae, en grec antic Ἀσκατάγκας) van ser un poble escita de la regió de les muntanyes anomenades Askatankas al Caucas nord. És una de les tribus esmentades per Claudi Ptolemeu que habitaven l'anomenada Scythia Intra Imaum.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geographia, VI, 14, 3
* ↑ Smith, William (ed.). «Ascatancae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 19 juliol 2022].
# Pseudolaubuca

Pseudolaubuca és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Pseudolaubuca engraulis (Nichols, 1925)
* Pseudolaubuca hotaya (Mai, 1978)
* Pseudolaubuca jouyi (Jordan & Starks, 1905)
* Pseudolaubuca sinensis (Bleeker, 1865)

## Referències

* ↑ Nichols, J. T. 1925. Some Chinese fresh-water fishes. VII. New carps of the genera Varicorhinus and Xenocypris. VIII. Carps referred to the genus Pseudorasbora. IX. Three new abramidin carps. American Museum Novitates Núm. 182: 1-8.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* FishBase (anglès)
# Selecció femenina de waterpolo d'Espanya

La selecció femenina de waterpolo d'Espanya és l'equip femení de waterpolo que representa Espanya a les competicions internacionals, sota la direcció de la Reial Federació Espanyola de Natació. El seu millor resultat va ser la medalla d'argent als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012, on va perdre la final contra la selecció dels Estats Units per 5 a 8.

## Resultats
### Jocs Olímpics

* 2012 — 2a posició
* 2016 — Classificades

### Campionat del món de natació

* 1998 — 9a posició
* 2003 — 8a posició
* 2005 — 11a posició
* 2007 — 7a posició
* 2009 — 8a posició
* 2011 — 11a posició
* 2013 — 1a posició
* 2015 — 7a posició

### Lliga mundial

* 2005 — no es classificà
* 2006 — no es classificà
* 2007 — 5a posició
* 2008 — 6a posició
* 2009 — 4a posició
* 2011 — 8a posició
* 2013 — 5a posició
* 2014 — 5a posició
* 2015 — no es classificà
* 2016 — 2a posició

### Campionat del món

* 2014 — 3a posició

### Campionat d'Europa

* 1993 — 9a posició
* 1995 — 9a posició
* 1997 — 4a posició
* 1999 — 6a posició
* 2001 — 6a posició
* 2003 — 6a posició
* 2006 — 4a posició
* 2008 — 2a posició
* 2010 — 6a posició
* 2012 — 5a posició
* 2014 — 1a posició
* 2016 — 4a posició

## Referències

* ↑ «El waterpolo femenino cierra su gesta con la medalla de plata» (en castellà). RTVE, 09-08-2012. [Consulta: 11 agost 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2012-03-31 a Wayback Machine.
* HistoFINA Volume VIII (Edició de 2004)
# La Phrénologie burlesque

La Phrénologie burlesque és una pel·lícula muda francesa de Georges Méliès, estrenada el 1901, produïda per Ster Film Company. Actualment hi ha una còpia impresa de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ La Phrénologie burlesque a silentera.com
# David Monteagudo

David Monteagudo (Viveiro, Galícia, 1962) és un escriptor gallec. Es traslladà amb la seva família a Catalunya quan tenia cinc anys i treballà en una fàbrica de cartonatge a Vilafranca del Penedès aliè als cercles literaris, encara que sempre li havia atret la literatura. Començà a escriure sistemàticament en complir quaranta anys, i el 2009 va saltar a la popularitat literària quan va aconseguir que la seva novel·la Fi fos publicada per l'editorial Acantilado amb èxit de crítica i públic. El 2012 aquesta novel·la va ser adaptada al cinema, sota la direcció de Jorge Torregrossa. Des d'aleshores ha publicat tres nous llibres a Acantilado, un a Candaya, un a Rayo Verde i dos a ;Rata_.

## Obres publicades

* Fin (2009) Acantilado, traduïda al català per Jordi Nopca (2010, Quaderns Crema)
* Marcos Montes (2010) Acantilado, traduïda al català per Jordi Nopca (2010, Quaderns Crema)
* Brañaganda (2011) Acantilado
* El edificio (2012) Acantilado
* Invasión (2015) Candaya
* Crónicas del amacrana (2017) Rayo Verde
* Hoy he dejado la fábrica (2018), :Rata_, traduïda al català per Jordi Llavina (2018, :Rata_)
* Si quieres que te quieran (2019), :Rata_, traduïda al català pel mateix autor (2019, :Rata_)

## Referències

* ↑ Rosa Mora. El País. 29 de gener de 2010
* ↑ Rosa Mora. El País. 5 de novembre de 2012
# Decenni de les Nacions Unides sobre la Biodiversitat

L'Assemblea General de les Nacions Unides va declarar el Decenni de les Nacions Unides sobre la Biodiversitat 2011-20 (Resolució 65/161). El Decenni de les Nacions Unides sobre la Biodiversitat serveix per donar suport i promoure l'aplicació dels objectius del Pla Estratègic per a la Biodiversitat i els Objectius d'Aichi per a la Biodiversitat, amb l'objectiu de reduir significativament la pèrdua de biodiversitat.

## Antecedents

El 22 de desembre de 2010, basant-se en l'Any Internacional de la Biodiversitat (2010) i l'objectiu de reduir significativament la pèrdua de biodiversitat, l'Assemblea General de les Nacions Unides va declarar per al període 2011-2020 el Decenni de les Nacions Unides sobre la Biodiversitat (Resolució 65/161).
El Decenni de les Nacions Unides sobre Biodiversitat serveix per donar suport i promoure l'aplicació dels objectius del Pla Estratègic per a la Biodiversitat i els Objectius de Biodiversitat d'Aichi, que van ser aprovats a la 10a Conferència de les Parts del CDB, a Nagoya, Japó, el 2010. Al llarg del decenni de les Nacions Unides sobre la Biodiversitat, s'encoratja als governs a desenvolupar, implementar i comunicar els resultats de les estratègies nacionals per a l'aplicació del Pla Estratègic per a la Biodiversitat.
Així mateix, es pretén fomentar la participació d'una varietat de factors nacionals i intergovernamentals i altres parts interessades en l'objectiu d'incorporar la biodiversitat en la planificació del desenvolupament més ampli i les activitats econòmiques. L'objectiu serà posar especial èmfasi en les accions de suport que aborden les causes subjacents de la pèrdua de la biodiversitat, inclosos els patrons de producció i consum.

## Vegeu també

* Conveni sobre la Diversitat Biològica
* Dia Internacional de la Diversitat Biològica
* Any Internacional de la Biodiversitat (2010)
* Any Internacional dels Boscos (2011)

## Referències

* ↑ General Assembly (2010). General Assembly Adopts Landmark Texts on Protecting Coral Reefs, Mitigating Ill Effects of Chemical Munitions Dumped at Sea In Addition to Passing 40 Drafts Recommended By Second Committee, Acts on Two Generated Directly by Plenary.
* ↑ Convention on Biological Diversity (2011). UN Decade on Biodiversity website.
* ↑ Convention on Biological Diversity (2010). The Strategic Plan for the CBD (press brief).
La informació anterior, en la seva major part, es basa en els llocs web oficials del Conveni sobre la Diversitat Biològica i del Decenni de les Nacions Unides sobre Biodiversitat..

## Enllaços externs

* Dècada de Nacions Unides en Biodiversity
* Dècada de Nacions Unides en Biodiversity damunt Facebook
* Convenció en Diversitat Biològica
* Pla estratègic
* Any internacional de Biodiversity
# Decherd

Decherd és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 2.246 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Decherd tenia 2.246 habitants, 960 habitatges, i 640 famílies. La densitat de població era de 185,7 habitants/km².
Dels 960 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,1% hi vivien parelles casades, en un 18,1% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.750 $ i la renda mediana per família de 35.817 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.094 $ mentre que les dones 19.088 $. La renda per capita de la població era de 14.969 $. Entorn del 14,4% de les famílies i el 18,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Decherd». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Decherd». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Deucalió

Deucalió és el nom dels següents personatges:
* Deucalió de Phtia, personatge mitològic, rei de Phtia.
* Decaulió, argonauta mitològic.
* Deucalió, fill de Prometeu.
# D12

D12 (acrònim en anglès derivat de Detroit) és un grup de hip-hop originari de Detroit, Michigan. Amb els seus àlbums Devil's Night, 2001 i D12 World en 2004 van agafar molta fama, pujant al número u de les llistes d'àlbums dels Estats Units, Regne Unit i Austràlia.

## Referències

* ↑ Joseph Patel, with reporting by Rahman Bugg. «Eminem: Rolling The Dice On D12». MTVNews.com. Arxivat de l'original el 2007-05-19. [Consulta: 22 març 2016].
Viccionari
# Denise Tolkowsky

Denise Tolkowsky (Brighton, 11 d'agost de 1918 - Anvers, 9 de març de 1991) fou una pianista i compositora anglesa.

## Biografia

Denise Tolkowsky va néixer a Brighton, Anglaterra, filla d'un pare rus i de la cantant i actriu flamenca Anna Kennes. Va estudiar música al Royal Conservatori Flamenc d'Anvers, amb E. Durlet per a piano, Edward Verheyden per a harmonia, Karel Candael per a contrapunt i fuga i Flor Alpaerts per a composició. Es va casar amb el pianista Alex de Vries i va treballar com a compositora i pianista de concerts, de vegades actuant en un duet amb de Vries. Alex es va suïcidar el maig de 1964 i Tolkowsky va establir el fons d'Alex de Vries en honor seu, una organització per ajudar els joves músics a iniciar la seva carrera. Tolkowsky es va convertir en directora de la regió flamenca de la música en viu de Yehudi Menuhin el 1980. Va morir a Anvers, Bèlgica.

## Honors i guardons

* Concurs internacional de dansa a Brussel·les, 1931
* Concurs Internacional Viotti a Itàlia, medalla de plata
* Concurs de joves talents a Brussel·les
* Premi Ferris-Tolkowsky
* Premi Anna Kennedy

## Obres

Tolkowsky va escriure per a teatre, orquestra, conjunt de cambra, piano sol i veu. També va escriure diverses cançons. Les obres seleccionades inclouen:
* t kwezelke ballet, 1931
* Le Jeu du Coeur ballet, 1939
* People Of Earth ballet, 1939
* Camp per a mezzo soprano iorquestra de cambra, text de Marcel Coole, 1939
* Homage to Béla Bartók per a flauta, violí, piano i percussió, 1950
* Adagio per a Cordes i orquestra, 1950.
* Sonatine per a piano
* Rhythmic per a piano
* Etudes per a piano
* Preludes per a piano
* Variations per piano
* Concerto per piano and orchestra, 1958
* Variacions sobre un tema de Rússia, 1961

## Referències

* ↑ "DENISE TOLKOWSKY:EEN GROTE DAME EN EEN UNIVERSEEL FONDS". Retrieved 16 October 2010.
* ↑ Simmons, David Alan (1962). Who's who in music and musicians' international directory: Volume 1962.
# Deniskóvitxi

Deniskóvitxi (en rus: Денисковичи) és un poble de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 536 habitants. Pertany al districte de Zlinka.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Dean Wilson

Dean Wilson (Glasgow, 28 de desembre de 1991) és un pilot professional de motocròs escocès que competeix als Campionats AMA des del 2010. A data del 2023 n'havia guanyat un títol de motocròs, concretament el de 250cc del 2011.

## Referències

* ↑ «Dean Wilson career statistics» (en anglès). racerxonline.com. [Consulta: 28 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Dean Wilson - Lloc web oficial (anglès)
Campions AMA de motocròs 250$^1$ :
1974 - Smith
1975 - Smith
1976 - Hannah
1977 - Glover
1978 - Glover
1979 - Glover
1980 - Barnett
1981 - Barnett
1982 - Barnett
1983 - O'Mara
1984 - Ward
1985 - Lechien
1986 - Dymond
1987 - Dymond
1988 - Holland
1989 - Kiedrowski
1990 - Cooper
1991 - Kiedrowski
1992 - Emig
1993 - Henry
1994 - Henry
1995 - Lamson
1996 - Lamson
1997 - Carmichael
1998 - Carmichael
1999 - Carmichael
2000 - Pastrana
2001 - Brown
2002 - Stewart
2003 - Langston
2004 - Stewart
2005 - Tedesco
2006 - Villopoto
2007 - Villopoto
2008 - Villopoto
2009 - Dungey
2010 - Canard
2011 - Wilson
2012 - Baggett
2013 - Tomac
2014 - Martin
2015 - Martin
2016 - Webb
2017 - Osborne
2018 - Plessinger
2019 - Cianciarulo
2020 - Ferrandis
2021 - J. Lawrence
2022 - J. Lawrence
2023 - H. Lawrence :
$^1$Del 1974 al 2005 era el Campionat AMA de motocròs 125cc, MX Lites del 2006 al 2008. :
# Dagda (Letònia)

Dagda (alemany: Dagden) és un poble del municipi Dagda a Letònia (del que n'és el centre administratiu), prop de la frontera amb Belarús.

## Vegeu també

* Localitats de Letònia
# Despoblat d'Esplugallonga

El despoblat d'Esplugallonga està situat al nord-nord-est del poble de Serradell, pertanyent a l'antic terme de Toralla i Serradell, actualment del terme de Conca de Dalt.
Es tracta d'un conjunt de restes medievals de caràcter alhora defensiu i civil, que palesen un hàbitat troglodític que aprofita les grans balmes i coves de la regió.
Propers a aquest despoblat, n'hi ha dos més de la mateixa època i de característiques similars: Sorta i Espluguell.

## Esplugallonga i la llegenda de Sorta

Pep Coll, l'escriptor de Pessonada, recull una llegenda sobre l'antic poblament instal·lat a Sorta. Com moltes llegendes d'arreu del país, se situa en el temps dels moros.
A Sorta hi havia un poble cristià que havia quedat assetjat pels moros, que habitaven a la cova del davant, la d'Esplugallonga. Els cristians estaven a l'última pregunta, gairebé sense aliments. En aquell moment, se'ls va acudir un estratagema: van agafar l'última vaca que els quedava, li van fer empassar tot el blat que els quedava, i quan ja estava ben peixada, la van estimbar pel penya-segat que s'obre dessota la cova de Sorta.
Quan els moros assetjadors van veure caure la vaca, convençuts que s'havia estimbat per accident, es van trobar l'animal mort i amb les entranyes farcides de blat. Això els va desanimar: si els de Sorta es podien permetre alimentar les vaques amb blat, és que tenien recursos sobrers per donar i per vendre, així que van desistir del setge i van abandonar la vall de Serradell. Mentre marxaven vall avall, els de Sorta sortiren rere seu i els van atacar per darrere, fent-ne una bona estossinada, i, com diu Pep Coll, a La vaca de Serradell, Així va acabar, segons la llegenda, la dominació àrab d'aquestes terres de la vall de Serradell.

## Bibliografia

* AYMAMÍ I DOMINGO, Gener i PALLARÈS-PERSONAT, Joan. "El trogloditisme al Pallars. Estat de la Qüestió". A: Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars 1997, 7. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Garsineu Edicions, 1997. ISBN 84-88294-64-6
* DE VALLES, Jordi. "L'Esplugallonga". Dins Catàleg Espeleològic de Catalunya. Volum I. Alta Ribagorça. Pallars Jussà. Pallars Sobirà. Vall d'Aran. Barcelona: Espeleo Club de Gràcia, 2008. Sense ISBN
* ROIG I DEULOFEU, Albert. "Conjunt troglodític de Sorta", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-85194-56-X.

## Referències

* ↑ COLL, Pep. Quan Judes era fadrí i sa mare festejava. Barcelona: Edicions de la Magrana, 1989 (L'Esparver llegir, 15). ISBN 84-7410-456-4

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dalnegorskita

La dalnegorskita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la wol·lastonita. Rep el nom del dipòsit de bor de Dalnegorsk, a Rússia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La dalnegorskita és un silicat de fórmula química Ca₅Mn(Si₃O$_9$)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2019. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. Forma una sèrie de solució sòlida amb la ferrobustamita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscú (Rússia), amb el número de registre: 5184/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de bor de Dalnegorsk, al districte urbà de Dalnegorsk (krai de Primórie, Rússia), tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dalnegorskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 juliol 2021].
# Dalni

Dalni és el nom dels següents llocs:
Rússia
* Dalni (Novovelitxkovskaia), localitat del krai de Krasnodar, Rússia
* Dalni (Rassvet), localitat del krai de Krasnodar, Rússia
* Dalni (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, Rússia
* Dalni (Guéimanovskaia), localitat del krai de Krasnodar, Rússia
* Dalni (Kuban), locailtat del krai de Krasnodar, Rússia
* Dalni (Crimea), localitat de la República de Crimea, Rússia
* Dalni (Kamtxatka), localitat del krai de Kamtxatka, Rússia
* Dalni (Komi), localitat de la República de Komi, Rússia
* Dalni (Leningrad), localitat de l'óblast de Leningrad, Rússia
* Dalni (Lípetsk), localitat de l'óblast de Lípetsk, Rússia
* Dalni (Samara), localitat de l'óblast de Samara, Rússia
* Dalni (Rostov), localitat de l'óblast de Rostov, Rússia
* Dalni (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, Rússia
Belarús
Kazakhstan
R.P. de la Xina