OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grass (Luxemburg)

Grass és una vila de la comuna de Steinfort del districte de Luxemburg al cantó de Capellen. Està a uns 17 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Situació

La vila està situada a la vora de la frontera belga, al sud de l'última sortida de l'A4 (E25) i el poble belga de Sterpenich. Està travessada a l'extrem sud pel riu Eisch que rep el Grendel, el seu primer afluent per l'esquerra, i per la línia de l'Attert, pista de bicicleta construïda sobre una antiga línia fèrria.

## Referències

* ↑ «Grass». [Consulta: 20 setembre 2015].
Viccionari
# Puig de Querroig

El Puig de Querroig o Quer-roig és una muntanya de 672 metres que es troba entre el municipi de Portbou, a la comarca de l'Alt Empordà i les comunes de Banyuls de la Marenda i de Cervera de la Marenda, al Rosselló.
Al capdamunt d'aquesta muntanya es troben les restes d'un castell medieval (Castell de Querroig, dels segles X-XI) i d'una torre construïda posteriorment sobre el castell (segle XV), així com el vèrtex geodèsic de número de referència 312076002 de l'Institut Geogràfic Nacional una mica més avall del cim. És una muntanya molt característica i que es pot veure de molts punts de distància, ja que és el primer cim important que es troba des del mar i que fa frontera.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Querroig.

## Referències

* ↑ «Puig de Querroig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Querroig en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-05-08. [Consulta: 25 abril 2016].
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Alveolina

Alveolina és un gènere extingit de foraminífers que tenen forma esfèrica o el·líptica, estan formades per cambres que se subdivideixen transversalment en cambretes.
Quan els animals moren, les closques buides es dipositen al fons del mar, on poden arribar a acumular-se quantitats molt grans, que poden fossilitzar i donar lloc a roques formades quasi exclusivament per closques de foraminífers, en aquest cas d'alveolines.

## Referències

* ↑ «World Modern Foraminifera Database».
* ↑ Matsumaru, Kuniteru «Multiple fission in Alveolina oblonga d'Orbigny in Turkey». Revue de Micropaléontologie, vol. 42, 3, 01-09-1999, pàg. 245–251. DOI: 10.1016/S0035-1598(99)90024-7.
# Cal Vic (Mediona)

Cal Vic és una obra de Mediona (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, ubicada dins del nucli urbà de Sant Joan de Mediona. Es tracta d'una casa significativa per la composició de la seva façana, pels acabaments o per altres detalls a les finestres o portes: utilització de maó vist en formes esglaonades, etc.

## Referències

* ↑ «Cal Vic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Iximbai

Iximbai (en rus Ишимбай; en baixkir Ишембай) és una ciutat de Rússia, de la República de Baixkíria o Baixkortostan. Fou fundada el 1932 i va rebre el títol de ciutat el 1940. És una ciutat portuària als rius Bélaia i Tairuk. Segons el cens del 2008 tenia 74.300 habitants.
# Ali Rıfat Çağatay

Ali Rıfat Çağatay (1867 - 1935) va ser un compositor turc, virtuós del llaüt i professor, a més de president fundador del servien del president que fundava del Türk Musikisi Ocağı (L'Institut per a la Música Turca) i el president de més llarg mandat de la Şark Musiki Cemiyeti (La Societat per a la Música Oriental).
Va destacar pels seus esforços d'armonització de la Música turca clàssica amb elements d'herència musical occidental. També va destacar per les seves habilitats vocals, així com pel seu talent en l'els seus talents en el llaüt àrab, el violoncel, el tanbur, i el kemençe.
Els seus treballs més notables inclouen la composició musical original per l'Himne nacional turc, (p. 61) utilitzat entre 1924-1930 fins a l'acceptació de la composició nova d'Osman Zeki Üngör, així com altres favorits nacionals.

## Biografia

Nascut a Istanbul el 1867, Çağatay fou el més gran de quatre fills, nascuts a una família de músics, poetes, escriptors, soldats i empleats governamentals de rang mitjà.
Va tenir tres fills de la seva segona muller, el més gran dels quals, Ali Cafer Çağatay, fou un notable jugador de futbol al Fenerbahçe.
Çağatay morí el 3 de març de 1935 a Istanbul.

## Vegeu també

* İstiklâl Marşı
* Mehmet Âkif Ersoy

## Referències

* ↑ Mahmut Çetin. Boğaz'daki aşiret. Edille Yayınları, 1997.
* ↑ Semih Çelik. Dilden Dile İstiklâl Marşı. Semih Çelik, 12 març 2013, p. 88–. GGKEY:T3UQU5GQPBN.
# Bartolomé Paredes Feliu

Bartolomé Paredes Feliu (Barcelona, 26 de febrer de 1947) és un antic futbolista català de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Després de jugar pel carrer al districte de Nou Barris, quan tenia 12 anys va ingressar a l'infantil del FC Barcelona, entrenat aquells anys per Oriol Tort i posteriorment per Isidre Flotats. Coincidí a l'equip amb Branko Kubala, el fill gran de Laszi. A continuació passà al Juvenil i a l'Amateur. Fou campió de Catalunya a les categories infantil, juvenil i amateur, i campió d'Espanya amb la selecció catalana de Juvenils. El 1966 ingressà al CD Comtal, entrenat per Vicenç Sasot. Disputà els Jocs del Mediterrani de 1967, any en què donà el salt al primer equip, de la mà de Salvador Artigas. Davant les poques oportunitats de jugar al primer equip, iniciada la temporada marxà al Racing de Ferrol, i la temporada següent al Córdoba CF. Amb el Còrdova debutà a primera divisió, un 15 de desembre de 1968, en un Còrdova 3 - Pontevedra 1. La temporada 1969-70 va haver de realitzar el servei militar a Cartagena, i Paredes fou cedit per tercera campanya consecutiva, aquest cop a l'equip blanc-i-negre.
La temporada 1970-71 jugà finalment al Camp Nou. Sota les ordres de Vic Buckingham debutà de forma oficial amb el Barça un 7 de febrer de 1971 a l'estadi de Sarrià enfront l'Espanyol. En dues temporades a l'equip disputà 11 partits (9 de lliga i 2 de copa) i guanyà la Copa de la temporada 1970-71 i la finalíssima de la Copa de les Ciutats en Fires el 1971. L'any 1972 marxà a l'Sporting de Gijón amb la carta de llibertat del club, jugant dues temporades a nivell força alt, amb 35 partits de lliga disputats a primera divisió. La temporada 1974-75 fou fitxat pel Centre d'Esports Sabadell, on es va trobar amb antics companys com Zaldúa, Franch i Palau, amb Gustau Biosca a la banqueta. Posteriorment jugà a Tercera divisió al CF Calella, al CE L'Hospitalet i a la UA Horta.
Jugà un País Basc-Catalunya a San Mamés el 21 de febrer de 1971 en homenatge a Juan Gardeazábal, amb victòria de Catalunya per 1 a 2.

## Palmarès

* Copa espanyola:
** 1970-71
* Finalíssima de la Copa de les Ciutats en Fires:
** 1971

## Referències

* ↑ «Figuras del futbol juvenil». Mundo Deportivo, 05-03-1965. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 3 4 5 «La Història Paredes». Suplement de l'Agrupació Barça Jugadors. Número 53. Diari Sport, 30-11-2013, pàg. 7 [Consulta: 26 març 2015].
* ↑ «Paredes: No me asusta ...». Mundo Deportivo, 07-02-1971. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Paredes fichó por el Gijón». Mundo Deportivo, 12-07-1972. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Paredes». arandaarquitectos.com. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «La selección catalana superó a la vasca en un interesante partido». Mundo Deportivo, 22-02-1971. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Campionat del món d'escacs femení de 1927

El 1r Campionat del món d'escacs femení es va celebrar durant la I Olimpíada d'escacs el 1927 a Londres. Va ser organitzat per la FIDE i es va jugar per sistema round-robin. Vera Menchik va guanyar el campionat, concedint només mig punt en les seves onze partides. Els resultats finals foren els següents:
    Jugadora123456789101112Punts 1 Vera Menchik (Unió Soviètica)-111½111111110½ 2 Katarina Beskow (Suècia)0-01111111119 3 Paula Wolf-Kalmar (Àustria)01-1110½01½17 4 Edith Holloway (Anglaterra)000-½1½1½11½6 5 Edith Michell (Anglaterra)½00½-01011116 6 Edith Charlotte Price (Anglaterra)00001-1110½15½ 7 Gisela Harum (Àustria)001½00-010114½ 8 Florence Hutchison-Stirling (Escòcia)00½0101-010½4 9 Marie Jeanne Frigard (França)001½0001-0103½ 10 Agnes Stevenson (Anglaterra)000001101-½03½ 11 S. Synnevaag (Noruega)00½00½010½-13½ 12 M. Daunke (Alemanya)000½000½110-3

## Referències

* ↑ Stanisław Gawlikowski Olimpiady szachowe 1924 - 1974 Wyd. Sport i Turystyka, Warszawa 1978
* ↑ Menčíková první mistryní světa - Šachy - Chess Lady
* ↑ «femminile». Arxivat de l'original el 2007-11-12. [Consulta: 25 febrer 2014].
* ↑ Campeonato Mundo femenino Londres 1927
* ↑ http://www.mark-weeks.com/chess/2739$wix.htm
# Grasac (Alta Garona)

Grasac (francès Grazac) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Província de Tàrent

La província de Tàrent (en italià provincia di Taranto) és una província que forma part de la regió de la Pulla, a Itàlia. La seva capital és Tàrent.
Orientada cap al sud amb el mar Jònic, limita a l'oest amb la província de Matera (Basilicata), al nord amb la ciutat metropolitana de Bari, a l'est amb la província de Bríndisi i al sud-est de la província de Lecce. La província està inclosa en part en la regió geogràfica de Salento.
Té una àrea de 2.467,35 km² i una població total de 584.517 habitants. (2016). Hi ha 29 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Turisme a la província de Tàrent
# Andrés Recalde

Andrés Recalde (Montevideo, 5 de juny de 1904 — ?) fou un boxejador uruguaià de destacada participació en els Jocs Olímpics d'estiu de 1924.
El 1924 va ser eliminat al primer assalt de la categoria dels pesos mosca, després de perdre el combat contra l'italià Gaetano Lanzi.

## Referències

* ↑ (anglès) Andrés Recalde Biography and Olympic Results - Olympics at Sports-Reference.com Arxivat 2011-05-19 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Nómina de todos los deportistas uruguayos que participaron en los Juegos Olímpicos entre los años 1924 y 2004 Arxivat 2010-04-18 a Wayback Machine. a Observa.com
* ↑ (castellà) Uruguay y su participación boxística en los Juegos Olímpicos' Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a boxeouruguayo.com

## Vegeu també

* Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1924
* José Feans
* Juan Bregaliano
* Liberto Corney
* Manuel Smoris
* Fidel Tricánico
# Campionat britànic de trial 1962

La temporada de 1962 del Campionat britànic de trial fou la 13a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Sammy Miller | Ariel | ? |
| 2 | Scott Ellis | Triumph | ? |
| 3 | Tony Davis | BSA | ? |
| 4 | Jim Sandiford | BSA | ? |
| 5 | Dave Langston | BSA | ? |
| 6 | Jeff Smith | BSA | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Referències

* Hulme, John. «Gordon British Champion Farley» (en anglès). pressreader.com. Classic Trial, 01-12-2020. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Illes Gili

Les illes Gili (en indonesi: Tiga Gili [tres Gilis], Kepulauan Gili [Illes Gili]) són un arxipèlag de tres petites illes —Gili Trawangan, Gili Meno i Gili Air— situades a la costa nord-oest de l'illa de Lombok, Indonèsia.
Les illes són una destinació comuna per als turistes que busquen l'experiència de visitar una illa remota.
Cada illa té diversos petits resorts que, en general, consisteixen en diverses cabanyes per als turistes, una petita piscina i un petit restaurant. La majoria dels habitants locals viuen a Gili Trawangan, en un municipi que s'estén al llarg de la costa est. Els automòbils i el tràfic motoritzat està prohibit a les illes per ordenança local, per la qual cosa el mètode preferit de transport és a peu, amb bicicleta o amb cotxe de cavalls anomenat cidomo.
El busseig al voltant de les illes Gili també és popular a causa de l'abundància de fauna marina i atractius esculls de corall.

## Referències

* ↑ «Tour of Indonesia the wonderful Gili island triplets» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-05-07. [Consulta: 7 maig 2019].
# Sphecotheres

Sphecotheres és un gènere d'ocells de la família dels oriòlids (Oriolidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per tres espècies:
* Sphecotheres vieilloti - figuer de Vieillot.
* Sphecotheres viridis - figuer de Timor.
* Sphecotheres hypoleucus - figuer de Wetar.
# Banow

Banow o Banu és la capital del districte d'Andarab a l'Afganistan. No hi ha estadístiques de població. Està situada a la vora del riu Andarab. Les cases són fetes de rajola i els carrers estan en mal estat.

## Història

És l'antiga Andarab que després de la conquista àrab va pertànyer a la província de Tukharistan i administrada des de Balkh. Tenia un governant local del qual dona notícia l'Hodud al-alam, que portava el títol de Šahr-salīr i la seva importància derivava de ser una de les principals rutes a través de l'Hindu Kush per la vall del Pandjhir, i disposava de dos mines de plata.
Va ser important fins al segle xi i va encunyar monedes dels abbàssides (vers 871/872), samànides i gaznèvides (Sebuktegin i el seu fill Mahmud); també hi van encunyar moneda els abudawúdides o banjúrides de Balkh i Kutthal, vassals samànides, entre el 877 i el 922. Fou la capital d'aquesta dinastia dels abudawúdides o banjúrides locals.
Després del període gaznèvida va declinar en importància. Mirkhan diu que fou assetjada un mes per Gengis Khan en el seu camí cap a Kabul i Gazni. El 1519 els caps locals van rebre a la ciutat a Babur i li van retre homenatge.
# Can Martí (Sant Martí de Llémena)

Can Martí és un conjunt arquitectònic al terme municipal de Sant Martí de Llémena (el Gironès) format per la pallissa, l'era i la masia. Una pedra que hi ha a l'entrada des de la carretera duu la inscripció 1723.
Aquest mas és de planta irregular en Z, creant dos espais diferents: un més interior i l'altre descrit per l'era. A la façana hi ha una porta d'entrada amb modillons, amb inscripció i data: "JACINTO MARTÍ ME FECIT 1781". A sobre hi ha un balcó amb barana de fusta, diverses finestres de modillons. Pel costat dret de la façana principal hi ha una terrassa d'època més tardana i que aixopluga la façana. És de planta baixa i un pis al cos principal i de planta baixa a la lateral esquerra.
La pallissa està separada de la masia pel carreró que abans era l'entrada. L'edifici és d'una nau, de planta baixa i un pis i teulat a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal. Encavallada de fusta reforçada amb un pilar quadrat recent. A la part posterior s'ha ampliat amb cossos actuals però que no desmereixen el conjunt visualment. Actualment s'utilitza com aparcament. A la part posterior, aïllat, hi ha un pou circular.

## Notes

* 1 2 3 «Can Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Província de Töv

Töv (en mongol: Төв,, literalment . "central") és una de les 21 províncies (aimags) de Mongòlia. La seva capital és Zuunmod. La ciutat capital de Mongòlia Ulaanbaatar està geogràficament al mig de la província però aquesta ciutat està administrada com un municipi independent. Ocupa una superfície de 7.4042 km² i té una població (2008) de 88.889 habitants.

## Població

Hi viuen diverses ètnies:
Grups ètnics de l'aimag de Töv (autoidentificats) 1989, cens del 2000 :
| Grup | Població Cens de 1989 | Percentatge Cens de 1989 | Població Cens de 2000 | Percentatge Cens de 2000 |
| Halh | 94,773 | 94.6% | 93,604 | 94,2% |
| Kazakh | 2,167 | 2.2% | 1,065 | 1,1% |
| Buriat | 590 | 0.6% | 856 | 0,9% |
| Do'rbet | 727 | 0.7% | 770 | 0,8% |
| Bayid | 317 | 0.3% | 745 | 0,8% |
| Uriankhai | 420 | 0.4% | 524 | 0,5% |
| Tuvan | 269 | 0.23% | 500 | 0,5% |
| Zakhchin | 160 | 0.2% | 202 | 0,2% |
| Ööled | 61 | 0.1% | 171 | 0,2% |
| altres | 420 | 0.4% | 614 | 0,6% |
| estrangers | 179 | 0.2% | 217 | 0,2% |
| Població total | 100,088 | 100% | 99,266 | 100% |

## Transport

El nus de comunicacions és l'enclavament d'Ulan Bator. Aquesta ciutat té l'estació més gran del ferrocarril Transmongòlic i l'aeroport internacional Chinggis Khaan. Hi ha un petit aeroport a Zuunmod.

## Parcs Nacionals

* Parc nacional Gorkhi-Terelj fundat el 1993.
* Parc nacional Khustain Nuruu, uns 120 km al sud-oest d'Ulaanbaatar, amb els cavalls, Takhi de Mongòlia (Cavall de Przewalski) que s'han deixat en llibertat des de 1993, amb força èxit.
* Reserva natural Gun-Galuut fundada el 2003 per conservar espècies amenaçades de la llista roja de UICN.

## Referències

* ↑ Census 2000 Töv aimag official report Arxivat 2008-05-28 a Wayback Machine.
# Andrés Santana

Andrés Santana (Gran Canària, 1949) és un productor de cinema canari. El 1968 marxa a Madrid, on comença treballant d'extra a La tonta del bote. El 1977 va produir la seva primera pel·lícula, La criatura d'Eloy de la Iglesia, seguida de Gulliver (1979) d'Alfonso Ungría i Ópera prima (1980) de Fernando Trueba. El 1989 fou candidat per primer cop al Goya a la millor direcció de producció per Bajarse al moro i El mar y el tiempo. Ha estat guardonat tres cops amb el Goya a la millor direcció de producció per El rey pasmado (1991), Blackthorn (2011) i Nobody Wants the Night (2015) El 2017 va rebre la Medalla d'or de Canàries.

## Filmografia

* 2015: Ningú no vol la nit
* 2011: Blackthorn
* 2010: Ciudadano Negrín
* 2008: El último truco
* 2006: La caja
* 2005: Segundo asalto
* 2005: Pablo G. del Amo, un montador de ilusiones
* 2002: El viaje de Carol
* 2001: Demasiado amor
* 2001: Visionarios
* 1999: Plenilunio
* 1998: Mararía
* 1997: Un solo de cello
* 1997: Secretos del corazón
* 1994: Después de tantos años
* 1994: Días contados
* 1993: Coitado do Jorge
* 1991: El rey pasmado
* 1991: Amelia Lópes O'Neill
* 1989: Lluvia de otoño
* 1983: Animales racionales
* 1982: Jane, mi pequeña salvaje
* 1982: Estoy en crisis
* 1981: Cariñosamente infiel
* 1980: Los pecados de mamá
* 1980: La mano negra
* 1980: Ópera prima
* 1979: Gulliver
* 1977: La criatura

## Bibliografia

* Luis Roca Arencibia Andrés Santana, el vuelo de la cometa, T&B editores, 2003, ISBN 9788495602459

## Referències

* ↑ Andrés Santana a Internet Movie Database
* ↑ Andrés Santana, «El productor que hace cine está loco», revista7im.com
* ↑ El productor Andrés Santana compartirá su experiencia profesional en los ‘Diálogos de Cine’, eldiario.es, 30 de gener de 2017
* ↑ Andrés Santana (APPA), Medalla de Oro en Canarias al web de l'APPA
* ↑ El productor Andrés Santana desvela sus 34 años dedicados al cine, El País, 19 d'abril de 2003

## Enllaços externs

* Notícies sobre Andrés Santana a laprovincia.es
# Can Morera (Sant Andreu de Llavaneres)

Can Morera, o Can Morera de la Vall, és una masia del municipi de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de tres cossos, amb el cos central més elevat, de tipus basilical. Consta de planta baixa i pis i al cos central hi ha unes golfes. La teulada d'aquesta part és a dos vessants, les altres a un. A la planta baixa antigament hi havia tres portals rodons, dels quals els dos dels costats avui són finestres. El portal que resta és construït amb pedra granítica, amb 13 dovelles de grans dimensions. Al seu damunt hi ha una finestra de pedra amb llinda recta, i una inscripció de la data de construcció de la casa (1580) amb el nom de Joan Morera gravat, el que va ser el seu propietari. Al cos de la banda de ponent hi ha un habitatge a part que probablement ocupaven els jornalers. A la banda del darrere hi ha una nau nova de dos pisos: la part baixa és el celler i la part alta era la pallissa. Aquest és de construcció posterior, del segle xvii.

## Història

Aquesta masia és del segle xvi, tal com diu la inscripció que hi ha sobre el portal rodó de la façana principal, que simula un escut heràldic amb la data de 1580 i el nom del propietari, Joan Morera. Al cos de darrere hi ha una altra inscripció en una finestra: "Joseph Morera 1676".
El primer de maig de 1543, el rei Carles I va signar el privilegi pel qual les parròquies de Sant Andreu i Sant Vicenç de Llavaneres podien constituir universitat pròpia, és a dir, Ajuntament, i escollir batlle per elles mateixes.
En aquests primers anys d'independència municipal es construí un nou temple parroquial, al voltant del qual es constituí el poble, format per nombroses masies escampades pel sector muntanyós.
Aquesta masia és una d'aquestes cases, tal com queda patent a la inscripció que hi ha sobre el portal rodó de la façana principal.
La propietat adscrita a la casa era una petita porció al davant i tot un vessant de la muntanya de Costa Gallina. Més tard, les terres van passar a ser propietat de Ca n'Amat, l'any 1918, i l'antiga propietat dels Morera va ser comprada per la família Graupera com a dot d'un dels seus fills.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Morera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Théogène Turatsinze

Théogène Turatsinze (nascut "a la part nord" de Ruanda c.1970, assassinat entre l'11 i 15 d'octubre de 2012 a Moçambic) va ser un empresari ruandès.
Després d'estudis de postgrau al seu país d'origen, es va traslladar a Moçambic, "on va treballar durant alguns anys" i després va completar els seus estudis amb un màster a la Universitat Catòlica Australiana a Sydney. Va retornar a Ruanda, i es va convertir en gerent del Banc Ruandès de Desenvolupament (BRD) en 2005. Va ser acomiadat d'aquest càrrec el 2007 per haver "desobeït una ordre del Ministeri d'Hisenda de declarar la fallida del BRD". En aquest moment, hi va haver acusacions de que els membres del Front Patriòtic Ruandès s'havien estat apropiant dels fons del Banc. Es va traslladar un altre cop a Moçambic, on va servir com a vicerector de la Universitat Catòlica de São Tomãs de Moçambic fins a la seva mort.
Va desaparèixer el dia 11 o 12 d'octubre de 2012, a Maputo. Els eu cos va ser trobat el dia 15, lligat i "flotant a la mar". La policia a Moçambic "va indicar inicialment la participació del govern ruandès en matar", però després va retirar l'acusació. Es creu que Turatsinze "tenia accés a una informació financera políticament sensible relacionada amb determinats governs de Ruanda", relacionada amb els fons del Banc de Desenvolupament. El seu assassinat, que ha quedat sense resoldre, va ser descrit com a part d'una "història de morts misterioses" d'opositors del govern de Paul Kagame a Ruanda. El diari The Zimbabwean el va relacionar amb la mort de Seth Sendashonga (un oponent polític d'alt nivell assassinat a Kenya el 1998), Jean-Léonard Rugambage (periodista assassinat a Kigali el 2010), i Charles Ingabire (periodista assassinat a Uganda el 2011); també va esmentar Faustin Kayumba Nyamwasa, antic membre de la intel·ligència ruandesa que va sobreviure a l'intent d'assassinat de 2010. De manera similar, el britànic Channel 4 News lligava la mort de Turatsinze a les altres esmenades, així com la del polític André Kagwa Rwisereka, assassinat en 2010, assenyalant les "al·legacions de la implicació del govern de Ruanda".

## Vegeu també

Altres opositors al govern ruandès assassinats entre el 2010 i el 2012:
* Charles Ingabire
* André Kagwa Rwisereka
* Jean-Léonard Rugambage

## Referències

* ↑ "Urupfu rwa Théogène Turatsinze ruravugisha menshi!", The Rwandan, 17 octubre 2012
* 1 2 "Hundreds bid farewell to Turatsinze" Arxivat 2012-10-27 a Wayback Machine., The New Times, 26 octubre 2012
* 1 2 3 "Rwanda demands inquiry into Turatsinze’s death", Kenya Daily Eye, 18 octubre 2012
* ↑ "Bwana Turatsinze Yazize Gufasha IMF na Banki Yisi Guperereza ku Rwanda.", Inyenyeri News, 17 octubre 2012
* 1 2 3 "Murder of Rwandan banker: Police admit no progress" Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine., The Zimbabwean, 19 octubre 2012
* 1 2 "Top Rwandan banker murdered in Mozambique", Agence France-Presse, 18 octubre 2012
* 1 2 "2012 Country Reports on Human Rights Practices - Rwanda", United States Department of State
* ↑ "Rwanda timeline: Descent into tyranny", Channel 4 News, 25 novembre 2012