OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barraca XXXIII (Aiguamúrcia)

La Barraca XXXIII és una obra d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un curiós aixopluc obrat en un cap de marge. Disposa d'una porta per tancar el seu accés. Les seves dimensions interiors són de 3'80m de fondària per 1'27m d'amplada i una alçada de 1'60m. La construcció està coberta amb una falsa cúpula que clou amb diverses lloses (5 lloses). La diferència entre l'ample de la façana 3'50m, i la seva amplada interior és de 2'23m que repartits entre les dues parets laterals ens dona un gruix d'11 metres per paret.
Això permet establir que la falsa cúpula ha estat construïda igual que a les grans barraques a l'interior del marge i no aprofitant les seves parets.
Damunt del portal les lloses que marguen la cornisa formen un ràfec. En el seu costat esquerre la paret del marge s'allarga formant un breu paravents. Al peu del portal hi ha un pedrís per a evitar l'entrada d'aigua.
El fons interior de l'aixopluc de l'aixopluc adopta una certa forma absidal en anar prenent a baixa alçada les voltes de la coberta que és fortament ovalada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Barraca XXXIII». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2018].
# Jaume Agustí i Milà

Jaume Agustí i Milà (Sant Andreu de Palomar 1817 ? - 1905) fou doctor en teologia i jurisprudència i batxiller en Filosofia i Lletres, assolint el càrrec de degà de la catedral de San Juan (Puerto Rico), d'on fou desterrat acusat de carlí, i en 1876 li fou aixecat el desterrament, i es jubilà en 1886. A la seva mort va deixar totes les seves propietats a la Casa Asil de Sant Andreu de Palomar.

## Publicacions

* El Ancora del coadjutor: manual razonado y completo teorico-practico, eclesiastico-civil de procedimiento parroquial
* El Masonismo condenado por la doctrina católica.

## Referències

* ↑ Gómez Acevedo, Labor. Sanz, promotor de la conciencia separatista en Puerto Rico (en castellà). Editorial Universitaria, 1974, p.263.
* ↑ Inventario de la serie de hacienda de Puerto Rico. Ministerio de Cultura, Dirección General del Patrimonio Artístico, Archivos y Museos, Subdirección General de Archivos, 1979, p.456.
* ↑ Inventario de la serie de hacienda de Puerto Rico. Ministerio de Cultura, Dirección General del Patrimonio Artístico, Archivos y Museos, Subdirección General de Archivos, 1979, p.550.
* ↑ «Ruta pel barri de Tramuntana de Sant Andreu – Fundació Casa Asil de Sant Andreu de Palomar». [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ Milà, Jaume Agustí i. El Ancora del coadjutor: manual razonado y completo teorico-practico, eclesiastico-civil de procedimiento parroquial (en castellà). la Compañia de Impresores y Libreros, 1862.
* ↑ Milà, Jaume Agustí i. El Masonismo condenado por la doctrina católica (en castellà). Impr. Religiosa y Científica del Heredero de Pablo Riera, 1878.
# Chaux-Champagny

Chaux-Champagny és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chaux-Champagny era de 66 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 33 eren cases i 1 era un apartament. Dels 28 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chaux-Champagny el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 44 persones, 38 eren actives i 6 eren inactives. De les 38 persones actives 37 estaven ocupades (20 homes i 17 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 6 persones inactives 5 estaven jubilades i 1 estava estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Chaux-Champagny hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 406 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chaux-Champagny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chaux-Champagny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Hamirpur

«Hamirpur» té aquests significats:
* Hamirpur (Himachal Pradesh), capital del districte d'Hamirpur (Himachal Pradesh), Índia
* Hamirpur (Uttar Pradesh), capital del districte d'Hamirpur (Uttar Pradesh), Índia
# Cal Ferrer (Ginestar)

Cal Ferrer és un edifici a la vila de Ginestar (Ribera d'Ebre) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici bastit vers l'any 1913, com ho testimonia la data que presideix la llinda de la porta principal.
Situada a la banda de llevant del nucli urbà de la vila de Ginestar, formant cantonada entre el carrer de Reus, de Sant Isidre i el Pla del Pou. La construcció està bastida amb pedra sense treballar i maons, disposat irregularment. La façana principal conserva bona part del revestiment arrebossat.
Edifici de planta més o menys rectangular, format per dos cossos adossats i un petit pati a la part posterior de la finca. El cos principal, distribuït en tres crugies, presenta la coberta de teula de tres vessants i consta de planta baixa, pis i golfes. La façana principal presenta les obertures rectangulars, exceptuant el gran portal d'accés a l'interior, d'arc rebaixat emmarcat per dues columnes circulars que sostenen un entaulament motllurat, damunt del que s'assenta un frontó triangular ornamentat. La dovella clau presenta les inicials «N.R» i la data 1913. Als costats del portal hi ha dues senzilles finestres d'arc molt rebaixat, bastides amb maons. Les obertures dels pisos han estat reformades, tot i que tenen sortida a balcons exempts. Cal exceptuar el balcó corregut cantoner de la segona planta, del que destaca la llosana motllurada. Del cos adossat a la part posterior, orientat al carrer de Reus, destaca la galeria de la segona planta. Està formada per sis obertures d'arc de mig punt delimitades per baranes d'obra, i emmarcades per columnes quadrades amb les impostes motllurades. A les golfes hi ha obertures ovalades.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Casa a la plaça del Pou, 5». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Reckange

Reckange (en luxemburguès: Recken; en alemany: Reckingen) és una vila de la comuna de Mersch situada al districte de Luxemburg del cantó de Mersch. Està a uns 16 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Reckange». [Consulta: 12 octubre 2015].
# Cleòpatra III

Cleòpatra III (en grec antic Κλεοπάτρα, 161 aC-101 aC) fou reina d'Egipte del 142 aC al 101 aC.
Era filla de Ptolemeu VI Filomètor i de Cleòpatra II.
A la mort del seu pare, la mare, Cleòpatra II va ocupar la regència en nom del seu fill Ptolemeu VII Neofilopàtor, però Ptolemeu VIII Evergetes II es va presentar amb un exèrcit i amb la mediació romana es va casar amb la seva germana, la regent Cleòpatra II i va assolir el poder. Al mateix dia del casament va fer matar Neofilopàtor.
Després va tenir un fill amb Cleòpatra II (Ptolemeu Memfita) però se'n va cansar aviat i el 142 aC Ptolemeu VIII Evergetes II es va casar amb la seva neboda Cleòpatra III, filla de la seva dona-germana i a la primera la va abandonar (probablement no es va divorciar).
Amb el seu oncle i marit va tenir a Ptolemeu IX Làtir, Ptolemeu X Alexandre I, Cleòpatra IV, Cleòpatra Trifene (casada amb Antíoc VIII Grypos) i Cleòpatra V Selene.
A la mort del marit i oncle, aquest li va deixar el regne (116 aC) que va governar tota sola. Volia associar al seu segon fill però la popularitat del més gran, Làtir, es va imposar i el va haver d'associar l'any 115 aC, però aviat li va imposar la condició d'abandonar a la seva dona Cleòpatra IV. El va expulsar a Cirene el 110 aC però Làtir va tornar al cap de poc (109 aC) i va recuperar el poder. No va servir de gaire perquè el 108 aC el va tornar a expulsar a Cirene. El 107 aC el seu fill Alexandre va tornar de Xipre on s'havia proclamat rei el 114 aC i es va associar al govern.
El 101 aC Alexandre, que la considerava massa ambiciosa i cruel i se'n volia desempallegar, la va fer matar després de la campanya de Síria a favor dels jueus.

## Referències

* ↑ 6.Cleopatra a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 800
| Precedit per: Ptolemeu VIII Evergetes II | Ptolemeus | Succeït per: Ptolemeu X Alexandre I |

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.
Viccionari
# Colectivo Socialista

El Colectivo Socialista és una organització política gallega que forma part del Bloque Nacionalista Galego. Tenia al voltant de 150 militants en 2002. Els seus dirigents són Mario López Rico i Francisco Trigo Durán. Quan el Partido Socialista Galego va decidir no integrar-se en el BNG en 1983, un grup de militants disconformes van formar el Colectivo Socialista, ingressant en el BNG. Aquest grup sempre va donar suport al lideratge de Xosé Manuel Beiras El col·lectiu es va dissoldre el 2012.

## Referències

* ↑ http://www.lavozdegalicia.es/hemeroteca/2003/09/19/2003357.shtml?idioma=galego
* ↑ http://www.elmundo.es/elmundo/2012/01/27/galicia/1327696239.html
# Sifonogàmia

La sifonogàmia és un tipus de fecundació vegetal simple (en gimnospermes) o doble (en angiospermes) que implica la presència d'un tub pol·línic a través del qual passa el pol·len al sac embrionari. Representa una manera d'adaptació al medi terrestre, donat que el gàmetes masculins mai són alliberats al medi extern.

## Procés de fecundació

El tub pol·línic porta el gàmeta masculí fins a l'ovocèl·lula, encara que les gimnospermes més antigues (com el Ginkgo) presenten zoidiogàmia. Després d'això el pol·len dona lloc a dos espermatozoides, que neden fins a fecundar l'ovocèl·lula. És una fecundació simple: el gàmeta masculí fecunda només el gàmeta femení formant un zigot 2n (diploide); la resta del teixit, amb l'endosperm o teixit nutritiu és n (haploide). En les angiospermes, en canvi, la fecundació és doble: un altre gàmeta masculí fecunda l'endosperm.

## Notes i refeències

* ↑ «Diccionario médico-biológico, histórico y etimológico». Universidad de Salamanca. Arxivat de l'original el 2010-04-01. [Consulta: 15 juny 2011].
* ↑ «Definición de sifonogamia». Definicion.org. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 juny 2011].
* ↑ «Doris Berdazco: Reproducción». [Consulta: 16 juny 2011].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sifonogàmia
# Temporada 1939-1940 del Club Joventut Badalona

La temporada 1939-1940 va ser la primera temporada en que el Club Joventut Badalona va participar en una competició oficial des de la seva fundació l'any 1930. Ho va fer a la segona categoria del Campionat de Catalunya, en la seva XVa edició, en la que va finalitzar en la tercera posició.

## Resultats
### Campionat de Catalunya

El Campionat de Catalunya va ser la primera competició oficial que va disputar la Penya. Ho va fer a la segona categoria de la competició. En aquella edició, la XVa, va acabar en tercera posició, empatat a 20 punts amb la UE Montgat que va ser quarta al perdre amb la Penya el partit de desempat per 39 a 31.

### Altres competicions

El Joventut va quedar eliminat a semifinals de la Copa Mundo Deportivo (Gran Price) davant l'Espanyol al perdre 12 a 31, també va perdre la final del 1r Torneig Vicente Bosch amb el mateix rival (21-25), i va ser tercer de la Copa Exma. Diputación Provincial.

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
* Club Joventut Badalona: plantilla 1939-40
* Jugadors
* Valls
* Baró
* Vicenç Lleal
* Enric Compte
* Lluís Antoja
* Josep Gubern
* Oliver
* Entrenador
* Xavier Estruch

## Referències

* 1 2 Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta esencia del basket, 1992, p. 26-27 [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ «Història. Anys 30: Uns inicis esquitxats per la guerra». Penya.com. [Consulta: 1r maig 2018].
# Cal Ferrer (Pardines)

Cal Ferrer és un mas al poble de Pardines (Ripollès) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Exemple de casa rural, no solament pagesa sinó artesana. De façana triangular, del vèrtex sorgeix l'eix ordenador de les funcions que es realitzen a la casa. Tot i les modificacions sofertes, la preponderància de l'estructura i l'excepcionalitat dominant de l'abeurador en mantenen l'interès.

## Referències

* ↑ «Cal Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Barraca del camí dels Muntanyesos X

La Barraca del camí dels Muntanyesos X és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una gran barraca de tres estances. Una gran arcada dona pas a un cobert amb menjadores. L'alçada és de 2'40m, l'amplada de 2'40m i 5'55m de fondària. Orientació de sud-est. A la seva dreta hi ha el cos principal, rectangular, cobert amb arcades successives, amb una longitud de 6'65m, una fondària de 2'45m i una alçada de 2'17m. En aquest cobert és on es tancava el ramat.
Al fons d'aquesta nau hi ha el dormidor cobert originalment amb falsa cúpula i amb una planta ovalada. En el cos principal hi ha una menjadora i dos cocons, la seva orientació és sud.
El seu portal està capçat amb una llinda i un arc de descàrrega.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca del camí dels Muntanyesos X». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Reckingen-Gluringen

Reckingen-Gluringen és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Goms. El municipi és fruit de la fusió de Reckingen i Gluringen el 2004.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Cleòpatra II

Cleòpatra II (en llatí Cleopatra, en grec antic Κλεοπάτρα, circa 185 aC - 116 aC) fou reina d'Egipte de la Dinastia Ptolemaica.
Era filla de Ptolemeu V Epífanes i de Cleòpatra I. Després de la mort de la seva mare el 176 aC es va casar amb son germà Ptolemeu VI Filomètor circa el 173 aC. El selèucida Antíoc IV Epífanes va envair Egipte el 170 aC, i Ptolemeu i Cleòpatra van ser fets presoners. Quan els romans van obligar Antíoc a retirar-se, va establir a Ptolemeu VI i Cleòpatra II com a reis vassalls a Memfis el 5 d'octubre del 170, per oposar-los al seu germà Ptolemeu VIII Evergetes II que s'havia proclamat rei a Alexandria. El 169 aC els tres germans van acordar governar junts, i encara que Antíoc va tornar el mateix any, es va haver de retirar altra vegada sota pressió romana i els tres germans van compartir el poder, segons diu Justí.
El 164 aC Ptolemeu VIII va expulsar a son germà i germana del poder, però ambdós el van recuperar el 163 aC restablerts pels legats romans, i Evergetes va rebre el regne de Cirene. Els dos germans van seguir cogovernant fins a la mort de Ptolemeu VI, quan Cleòpatra va assolir la regència del seu fill de 16 anys Ptolemeu VII Neofilopàtor.
Sota una gran pressió política feta pels romans es va haver de casar amb el seu germà Ptolemeu Evergetes de Cirene conegut per Fiscó, el 144 aC, que havia portat un exèrcit a la capital. El mateix dia del casament el jove fill de Cleòpatra II va ser assassinat, i ella apartada del poder tot i que va mantenir bones relacions amb el seu germà-espòs amb el que va tenir un fill anomenat Ptolemeu Memfita.
El 142 aC Evergetes es va casar amb la seva neboda, filla de Cleòpatra II i de Ptolemeu VI, Cleòpatra III, probablement sense divorciar-se de Cleòpatra II.
El 131 aC una revolució va enderrocar a Evergetes i a Cleòpatra III i va portar al poder a Cleòpatra II. Llavors alguns historiadors pensen que va governar sola i altres que va proclamar rei a Ptolemeu Memfita, el fill que havia tingut amb Evergetes. Però el rei enderrocat va aconseguir fer assassinar al seu propi fill i enviar els trossos a la mare que en tot cas va conservar el poder com a única reina. Va intentar casar-se amb Demetri II Nicàtor i buscar la protecció de Síria (cap a l'any 129 aC) però va ser enderrocada i va haver de fugir a Síria el 127 aC. Evergetes es va presentar a Alexandria i va reclamar el tron que va obtenir fàcilment, ja que entre els que havien enderrocat a Cleòpatra hi havia una part dels seus partidaris.
El 124 aC Cleòpatra II i son germà Evergetes es van reconciliar i possiblement va governar associada a son germà-espòs i a la seva filla i dona-germana del rei, situació que va durar fins al 116 aC en què Evergetes va morir i va deixar el regne a la seva dona Cleòpatra III. Cleòpatra II va morir poc abans o després dins el mateix any 116 aC.

## Referències

* ↑ 4.Cleopatra a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 799-800
| Precedit per: Ptolemeu VIII Evergetes II | Ptolemeus | Succeït per: Ptolemeu VIII Evergetes II |

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.
Viccionari
# Habitatge al carrer Ample, 7 (Blanes)

L'Habitatge al carrer Ample, 7 és una obra de Blanes (Selva) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici d'un cos d'amplada entre mitgeres. La façana es compon segons un eix central que ordena les obertures en vertical. La planta baixa ha estat estintolada i modificada, mentre que la resta de façana respecte la seva composició inicial. La planta primera disposa d'un balcó principal i la planta segona d'un de més petit. La façana està coronada amb una motllura que es sustenta amb permòdols i entre els permòdols hi ha els respiradors de ventilació de la coberta. L'esmentada motllura es potencia amb l'eix central i es remata amb una barana de balustrada.
La façana posterior que dona a la plaça dels Dies Feiners es compon seguint dos eixos verticals. La planta baixa presenta obertures desordenades. Al primer pis hi ha un balcó corregut amb dues sortides. Al segon pis hi ha dos balcons independents. Es la remata la façana amb els respiradors de la coberta, una motllura i una barana de balustrada.
El sistema constructiu és a base de murs de càrrega i sostres unidireccionals. Les dues façanes estan tractades igualment. El revestiment és a base d'arrebossat i estuc. Les obertures es troben arrecerades i les llosanes suportades per permòdols.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatge al carrer Ample, 7». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Temporada 1937-1938 del Liceu

| Temporada 1937-1938 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| Samson et Dalila | Camille Saint-Saëns | Antoni Capdevila | Joan Villaviciosa | Fernand Faniard, Lucienne Anduran, Charles Poal, Canut Sàbat, Manuel Gas, Josep Farràs, Jordi Frau, August Gonzalo | | 4 al 6 de març |
| Manon | Jules Massenet | Josep Sabater | Joan Villaviciosa | Bernardette Delprat, Mercè Roca, Elena Lucci, Alexina Zanardi, Raoul Jobin, Joseph Lanzone, Manuel Gas, Jaume Ferré, August Gonzalo, Alfons Serratacó, Alexandre Nolla | | 10 de març |
| Louise | Gustave Charpentier | Josep Sabater | Rafael Moragas | Bernardette Delprat, Raoul Jobin, Angeles Rossi, Louis Guénot, Elena Lucci, Mercè Roca, Alexina Zanardi, Angela Pena, Carme Gombau, Palmira Miralles, María T. Cuesta, Conchita Morales, August Gonzalo, Josep Farràs, Alexandre Nolla, Alfons Serratacó, Manuel Corbacho | | 13 de març |
| Las golondrinas | José María Usandizaga | Francisco Palos | Eugeni Casals | Conchita Panadés, Matilde Martin, María Zaldivar, Trini Rodríguez, Marcos Redondo, Antoni Balaguer, Francisco Sanz, Antonio Palacios, Asensio Rodríguez, Luis Guzmán | | 19 de març |
| Marina | Emilio Arrieta | Francisco Palos | Rafael Moragas | Maria Espinalt, Mercè Roca, Hipòlit Lázaro, Marcos Redondo, Pablo Gorgé, August Gonzalo, Alexandre Nolla | | 29 de març |
| El giravolt de maig | Eduard Toldrà | Antoni Capdevila | Rafael Moragas | Conchita Panadés, Concepció Callao, Emili Vendrell, Canut Sàbat, August Gonzalo, Alfons Serratacós | | 12 d'abril |
| Els Pirineus | Felip Pedrell | Josep Sabater | Rafael Moragas | Manuel Gas, Carme Gombau, Mercè Roca, Alexina Zanardi, Elena Lucci, August Gonzalo, Rosario Miralles, Alexandre Nolla, Josep Farràs | | 12 d'abril |
| La Dolores | Tomás Bretón | Josep Sabater | Rafael Moragas | Matilde Martín, Elena Lucci, Hipòlit Lázaro, Ricard Fuster, Pablo Gorgé, Manuel Gas, August Gonzalo, Josep Farràs | | 14 d'abril |
| Carmen | Georges Bizet | Antoni Capdevila | Joan Villaviciosa | Concepció Callao, Maria Espinalt, Mercè Roca, Carme Gombau, Antoni Cortis, Ricard Fuster, Josep Farràs, Manuel Gas, August Gonzalo, Alfons Serratacó | | 7 de juliol |

## Referències

* ↑ «Programa de mà» (en castellà). Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ «Programa de mà» (en castellà). Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ «Programa de mà» (en castellà). Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ «Programa de mà» (en castellà). Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ «Programa de mà» (en castellà). Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 3 març 2018].
* 1 2 «Programa de mà» (en castellà). Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ «Programa de mà» (en castellà). Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ «Programa de mà» (en castellà). Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 3 març 2018].