OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Laborista d'Irlanda del Nord

Partit Laborista d'Irlanda del Nord (Northern Ireland Labour Party, NILP) fou un partit polític d'Irlanda del Nord que va operar entre 1924 i 1987. El 1913 el Partit Laborista Britànic va donar plens poders al Partit Laborista d'Irlanda per a actuar, però això fou impopular a Belfast, on la majoria dels obrers especialitzats eren protestants i unionistes.
Després de la partició fou refundat com a partit socialista; declinà prendre una posició sobre la qüestió de les fronteres i intentà mantenir una posició a mig camí entre unionisme inacionalisme. Va mantenir relacions amb laboristes britànics, i el seu cap, Jack Beatty, fou elegit diputat al Stormont el 1943. fins a 1949. però el recuperà amb el Partit Laborista Irlandès el 1951. Després de la proclamació d'Éire el 1949, votaren massivament per l'Unionisme, cosa que no els va impedir l'escissió del Partit Laborista de la Commonwealth, de Harry Midgley, fortament unionista, ni la pèrdua de vots catòlics, que intentaren fundar el seu propi partit amb suport del Partit Laborista d'Irlanda. Entre 1958 i 1965 va escenificar diverses escissions. Això provocà que quan l'esclat dels problemes de 1969 es produís una fuga massiva de militants vers el SDLP, l'Aliança o bé el Partit Democràtic Unionista, privant-lo d'una massa social crítica.
El 1971 el primer ministre d'Irlanda del Nord, Brian Faulkner, nomenà el cap del NILP, David Bleakey, ministre de relacions comunitàries, quan intentava aplicar reformes al Nord. Quan el referèndum per al futur d'Irlanda de 1973 va instar a votar a favor del Regne Unit i Bleakey fou elegit diputat per East Belfast.
El 1985 les restes del partit, juntament amb el Partit Liberal de l'Ulster, el Partit Laborista Unit i el Partit Laborista d'Irlanda del Nord (LPNI) de Paddy Devlin (ex SDLP) fundaren la plataforma Labour '87 per a organitzar el laborisme britànic a Irlanda del Nord. Se’ls uní el Partit Laborista de Newtonabbey. Presentaren a les eleccions europees de 1989 al candidat Mark Langhammer, sense resultat.

## Líders

* 1925 - 29: Samuel Kyle
* 1929 - 33: Jack Beattie
* 1933 - 38: Harry Midgley
* 1938 - 42: Paddy Agnew
* 1942 - 43: Jack Beattie
* 1943 - 45: Paddy Agnew
* 1945 - 49: Hugh Downey, Dock Ward, Belfast
* 1958 - 69: Tom Boyd
* 1969 - 73: Vivian Simpson
# Massacre del bus

La massacre del bus (també coneguda com a incident o massacre d'Ayin-el-Remmaneh) es presenta habitualment com l'espurna que va desencadenar el conflicte sectari que va culminar en la guerra civil libanesa.

## Història

El 13 d'abril del 1975, en els suburbi cristià d'Ayin-el-Remmaneh, a l'est de Beirut, homes armats no identificats en un cotxe a gran velocitat van obrir foc contra membres del Partit Kataeb (també conegut com a Falanges Libaneses) que abandonaven una cerimònia a l'església maronita de Notre Dame de la Délivrance. Pierre Gemayel, líder del Kataeb i patriarca d'una de les famílies més poderoses de la Líban, estava present i va escapar il·lès de l'atac, que va deixar quatre morts i va ser immediatament atribuït a grups palestins.
Hores més tard, els partidaris de Gemayel es venjaren matant a 26 milicians del Front Popular per a l'Alliberament de Palestina - Comandament General (FPAP-CG una dissidència radical Front) que viatjaven en un autobús a Ayin-el-Remmaneh, després d'assistir a una conferència FPAP-CG, i estaven en camí al camp de refugiats palestí de Tel al-Zaatar. Conforme s'escampava la notícia de l'assassinat, esclataren enfrontaments armats entre les milícies palestines i les falanges a tot Beirut. Així les milícies que formaven part del Moviment Nacional Libanès entraren a la batalla al costat dels palestins.
Nombrosos intents d'alto el foc i negociacions polítiques van fracassar. La violència esporàdica va créixer fins a culminar en un guerra civil que va matar 80.000 persones en els dos anys següents.

## Bibliografia

* Laffin, John, The War of Desperation: Lebanon 1982-85

## Vegeu també

* Guerra Civil Libanesa
# Esteve Blanch i Busquets

Esteve Blanch i Busquets (Montagut (Sant Julià de Ramis), 1883 - Barcelona, 1968), conegut com a Evangelista de Montagut va ser un caputxí que va ser moralista i escriptor català.
Entrà a l'orde el 1902 i fou sacerdot des del 1907. Va ser definidor provincial, custodi al capítol general i guardià dels convents de Pompeia, Sarrià i l'Ajuda en diverses ocasions. Fou professor de teologia moral durant més de cinquanta anys al col·legi de teologia dels caputxins de Catalunya. Al convent de l'Ajuda de Barcelona va formar un equip de joves que difongueren la figura de Sant Francesc d'Assís durant l'any del centenari del seu traspàs. Va escriure ala revista Catalunya Franciscana, on fou director, a Estudis Franciscans, Apostolado Franciscano i el Butlletí de l'orde de Nostra Senyora de Pompeia. Fou amic d'un grup d'escriptors noucentistes.

## Referències

* 1 2 Corts i Blay, 2000, p. 132.
* ↑ «Esteve Blanch i Busquets». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Corts i Blay, Ramon. Diccionari d'Història Eclesiàstica de Catalunya. Barcelona: Claret, 2000. ISBN 8439346123 [Consulta: 24 octubre 2015].
# Normandel

Normandel és un municipi francès situat al departament de l'Orne i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 103 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Normandel era de 103 persones. Hi havia 43 famílies de les quals 13 eren unipersonals (9 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 9 parelles sense fills, 17 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 62 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 61 habitatges eren cases. Dels 44 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 16 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Normandel el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 64 persones, 45 eren actives i 19 eren inactives. De les 45 persones actives 41 estaven ocupades (21 homes i 20 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 19 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Normandel hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Normandel a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Normandel a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Brad Armstrong

Brad Armstrong (nascut Rod Hopkins; Toronto, 23 de setembre de 1965) és un realitzador, productor i actor porno canadenc. Ha guanyat quatre vegades el premi AVN al millor director i és conegut per rodar sovint produccions porno d'alt pressupost per a Wicked Pictures.

## Biografia

Després d'acabar els estudis, comença treballant com a estriptís. El 1990 s'estrena com a actor a Bimboo Bowlers From Boston després de ser convidat al rodatge per Erica Boyer.
Això no obstant, el gran repte d'en Brad Armstrong és debutar com a realitzador. Per això intenta dur a terme diversos projectes que avancen amb molta dificultat per la manca de mitjans econòmics. La necessitat de finançament el duu fins i tot a vendre la seva casa al Canadà. Finalment aconsegueix rodar Checkmate juntament amb la seva parella sentimental d'aleshores, Dyanna Lauren. La pel·lícula és rodada poc abans que l'actriu signés un contracte en exclusiva amb Vivid i el director aprofita l'ocasió per vendre-la a la productora.
El seu primer treball com a director no passa desapercebut per a l'emergent Wicked Pictures que li encarrega diversos projectes com Sex Secrets Of A Mistress (1996) o Cover To Cover (1996). Sense cap compromís amb cap companyia el director alterna per tant treballs tant per a Vivid com per a Wicked fins que totes dues li ofereixen un contracte en exclusiva. Temerós de la competència que pot suposar-li Paul Thomas (el realitzador estrella de Vivid), escull Wicked.
Amb Wicked el director es converteix en un expert en rodar produccions d'alt pressupost i trames elaborades. De fet, es manifesta enemic del gènere gonzo.
Entre les seves primeres pel·lícules destaquen Conquest (1996) i la futurista Flashpoint (1999). El 2000 Dream Quest destaca amb nombrosos premis com el de millor DVD de l'any. L'any següent amb l'apocalíptica Euphoria aconsegueix el premi AVN a la millor pel·lícula i a la millor direcció. El 2004 la seva comèdia porno Fluff and Fold aconsegueix fins a 11 nominacions als AVN. Ja el 2005 és premiat com a millor director artístic i millor guionista gràcies a The Collector. El 2006 amb Curse Eternal, una pel·lícula ambientada a l'antic Egipte són 15 les nominacions als AVN que rep. El 2007 aconsegueix una altra vegada l'AVN a la millor direcció gràcies a Manhunters.
Juntament amb la seva carrera com a director, en Brad Armstrong també té una àmplia trajectòria com a actor: ha participat en més de 200 pel·lícules, i és habitual veure'l protagonitzar cintes dirigides per ell mateix.

## Referències

* ↑ Ken Michaels. «Brad Armstrong - Up the Long Ladder». AVN , 23-06-1999. Arxivat de l'original el 8 d'octubre 1999. [Consulta: 10 març 2015].
* ↑ Charles Manning. «Meet a Couple Who Designs Costumes for Adult Films». Cosmopolitan, 16-04-2014. [Consulta: 10 març 2015].
* 1 2 3 4 "Entrevista amb en Brad Armstrong"
* ↑ Burnett, Thane. «CANOE -- JAM! - Meet the King of Porn». Canoe.ca, 03-02-2008. [Consulta: 16 setembre 2010].
* ↑ «2007 AVN Award Winners Announced». AVN , 14-01-2007. Arxivat de l'original el 21 de gener 2016. [Consulta: 11 març 2015].

## Enllaços externs

* Entrevista a RogReviews.com
# Ullmann

«Ullman, Ulmann, Ulman» té aquests significats:
* Fritz Ullmann
* Jeffrey Ullman, informàtic estatunidenc, guanyador del Premi Turing.
* Kostja Ullmann (* 1984, Hamburg)
* Liv Ullmann
* Viktor Ullmann
* Walter Ullmann
# Llegenda de Thidrek

La Llegenda de Thidrek (en nòrdic antic: Þiðrekssaga, també Thidreksaga, Thidrek-ssaga, Niflungasaga i Vilkina saga) o Llegenda de Teodoric de Bern (en nòrdic antic: Þiðreks saga af Bern) és una novel·la de cavalleries que relata les aventures i gestes de Thidrek de Bern, i es basa en el personatge històric de Teodoric el Gran.
Es considera una obra pseudohistòrica, datada de finals del segle xiii, i una mica inusual entre les sagues per haver-se traduït de l'alemany. Segurament la primera versió, hui desapareguda, en baix alemany, l'empraria com a font un autor noruec desconegut.
El concepte de Vilkina saga s'adoptà quan la saga s'emprà com a font sobre els orígens del Regne de Suècia, en temps d'un rei anomenat Vilkinus, tot i que la part relacionada amb el país escandinau és relativament breu en comparança amb l'obra sencera.

## Referències

* ↑ La leyenda de Teodorico, por Giosuè Carducci • lecturas de Escolar.com.
* ↑ Thomas Montgomery (2008), Medieval Spanish Epic: Mythic Roots and Ritual Language, Penn State Press, ISBN 0271041749, p. 26.
* ↑ Naess, Harald S. (1993). A History of Norwegian Literature. University of Nebraska Press, ISBN 0-8032-3317-5, p. 34.
* ↑ Edward Haymes (ed., 2010), Wagner's Ring in 1848: New Translations of The Nibelung Myth and Siegfried's Death, Camden House, ISBN 1571133798, p. 12.

## Bibliografia

* Victor Millet: Héroes de libro: poesía heroica en las culturas anglogermánicas medievales, Santiago de Compostel·la, Universidade, 2007, ISBN 978-84-9750-901-5.
* Edward R. Haymes: The Saga of Thidrek of Bern. 1988 Garland, Nova York, ISBN 0-8240-8489-6 (en anglés).
* Friedrich von der Hagen: Die Thidrekssaga oder Didrik von Bern und die Niflungen, nova edició 1990, editorial Reichl, St. Goar, ISBN 978-3-87667-101-7 (en alemany).
# Paa conaensis

Paa conaensis és una espècie de granota que viu a la Xina i, possiblement també, a Bhutan i l'Índia.

## Referències

* Liang, F. & Lau, M.W.N. 2004. Paa conaensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Ankershagen

Ankershagen és un municipi del districte Mecklenburgische Seenplatte a l'estat de Mecklemburg-Pomerània Occidental a Alemanya. Pertany a l'amt del Penzliner Land. El 2019 tenia 631 habitants. El riu Havel hi neix. L'arqueòleg Heinrich Schliemann hi va passar la seva jovenesa i per això el municipi porta l'epítet oficial de Schliemanngemeinde (municipi de Schliemann).

## Nuclis

* Ankershagen
* Bocksee
* Bornhof
* Friedrichsfelde
* Rumpshagen.

## Llocs d'interès

* El Museu Schliemann
* La mansió Rumpshagen
* Les runes del castell aquàtic, seu de la nissaga dels Holstein
* El parc nacional del Müritz
* Església d'Ankershagen
** Cavall de Troia davant del museu Schliemann
** Església

## Referències

* ↑ «Statistische Berichte» (en alemay). service.mvnet.de/, 31-12-2019. [Consulta: 19 juny 2022].
* ↑ «Museu Schliemann» (en alemany). Museu Schliemann. Arxivat de l'original el 2020-07-27. [Consulta: 19 juny 2022].
* ↑ «Gutsgärtnerei, Jägerhaus & Schloss Rumpshagen» (en alemany). gutsgaertnerei-rumpshagen.com/. [Consulta: 19 juny 2022].
* ↑ «Ankershagen, Informationsstelle der Gemeinde in Friedrichsfelde» (en alemany). ankershagen.de. [Consulta: 19 juny 2022].
* ↑ «Ankershagen : Die Feldsteinkirche aus dem 12. Jahrhundert» (en alemany). ankershagen.de. [Consulta: 19 juny 2022].
# Estació de Casetas

Casetas és una estació ferroviària situada a l'est de Casetas, a la comarca de la Província de Saragossa a l'Aragó.

## Línia

* Línia 200 (Madrid - Casetas - Barcelona)
* Línia 700 (Bilbao - Casetas)

## Serveis ferroviaris

| Trens | Destinació | Destinació |
| Regional Exprés | Burgos | Zaragoza-Miraflores |
| Regional Exprés | Castejón de Ebro Logroño | Zaragoza-Miraflores Zaragoza-Delicias |
| Regional | Madrid-Chamartín | Zaragoza-Miraflores |
| Regional | Arcos de Jalón Calataiud | Zaragoza-Miraflores |

## Enllaços externs

* Renfe oficial
# Normandia (regió administrativa)

La regió de Normandia és una divisió administrativa de l'estat francès. Situada al nord-oest de França, es va crear a partir de la fusió de les antigues regions d'Alta Normandia i de Baixa Normandia, arran de la reforma territorial del 2014 adoptada el 17 de desembre del 2014, operativa després de les eleccions regionals de desembre 2015, i efectiva des de l'1 de gener de 2016.
La capital administrativa es troba a Ruan i la capital política és a Caen, seu del Consell regional, i s'estén 29.906 km², amb un total de 3.322.756 habitants segons la població municipal de l'1 de gener de 2012.
Reprodueix en gran manera els límits territorials de l'antiga província de Normandia.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2020-10-01 a Wayback Machine. (francès)
# Bodianus izuensis

Bodianus izuensis és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Austràlia, Nova Caledònia, Taiwan i Palau.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Buggy

Un bugui (de l'anglès, buggy) és un vehicle dissenyat per circular per la sorra. Sol tenir un xassís lleuger, una carrosseria sense sostre rígid i rodes grans.

## Característiques

Els primers buguis van ser construïts sobre la base del Volkswagen Escarabat. El model es coneixia com a bug, que significa bestiola. Actualment es fabriquen buguis basats en models de producció industrial i també se'n fabriquen de forma artesanal.
Els buguis estan pensats principalment per a persones que gaudeixen amb la conducció o disseny d'aquest tipus de vehicles. Gràcies a les seves grans rodes solen ser utilitzats a les zones costaneres i als deserts, on poden circular lliurement i poden saltar entre les nombroses dunes. També poden ser emprats per treballar en el camp, quan se'ls proporciona una suspensió reforçada. El seu ús s'ha estès entre unitats especials de diferents cossos militars.
Per norma general, la disposició del motor és posterior igual que la tracció. Aquesta configuració li confereix actituds de sobreviratge. Actualment s'estan creant models amb tracció a les 4 rodes i versions de 2 o 4 places.
La producció en sèrie s'ha estès a vehicles sense carrosseria, normalment fabricats a la Xina a causa del seu baix cost, tot i que la seva qualitat és baixa. Encara que legalment tenen limitada la seva potència a 20 CV i la seva velocitat a 70 km/h, s'estan equipant amb motors de 650, 800 i fins i tot 1100 cc.

## Curiositats

Aquest tipus de vehicle ha estat protagonista a algunes sèries de televisió, com Wonderbug (o Magic Buggy) on era capaç de volar, així com en una historieta anomenada Speed Buggy dels mateixos creadors de la sèrie animada Scooby-Doo, produïda per Hanna-Barbera. També ha tingut presència al cinema. A la comèdia I si no, ens enfadem (1974) protagonitzada per Bud Spencer i Terence Hill, els protagonistes competeixen per guanyar un bugui, però és destruït i busquen revenja.

## Referències

* ↑ «bugui». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 4 juny 2017].

## Vegeu també

* Carro de golf
Viccionari
# Parada

«Parada o la Parada» té aquests significats:
* parada o trast, espai ocupat o destinat a ser ocupat per un venedor i la seva taula o instal·lació de venda, en un mercat col·lectiu
* Parada d'autobús
* Parada de metro o estació de metro
* Parada cardíaca, denominació incorrecta de l'aturada cardíaca
* Parada militar, acte que s'organitza en ocasions puntuals per mostrar la capacitat armamentística d'un exèrcit
* Parada o Parade (Satie), ballet en un acte del coreògraf Léonide Massine, amb música d'Erik Satie
* Parada, pel·lícula sèrbia
* Problema de la parada, problema de decisió que es pot formular de forma informal
* La parada, obra de Joaquim Ruyra
* Toponímia:
** Parada (venda), vénda de la parròquia de Santa Gertrudis de Fruitera, municipi de Santa Eulària des Riu, illa d'Eivissa
** Parada de Arriba, municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Parada de Jou, partida del municipi de la Torre de Cabdella (Pallars Jussà)
** Parada de Rubiales, municipi de la província de Salamanca (Castella i Lleó, Espanya)
** Parada de Sil, municipi a la Comarca da Terra de Caldelas (Província d'Ourense, Galícia)
** La Parada (Herba-savina), camps de conreu del municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** La Parada (Òlt i Garona), municipi francès al departament d'Òlt i Garona (regió d'Aquitània)
** La Parada (Luena), entitat de població pertanyent al municipi de Luena (Cantàbria)
** La Parada (Riells del Fai), masia del municipi de Bigues i Riells (Vallès Oriental)
** Cingles d'en Parada, cinglera del terme municipal d'Albanyà (Alt Empordà)
** Ura e la Parada municipi francès del departament de Losera (regió de Llenguadoc- Rosselló)
* Biografies:
** Manuel Parada de la Puente (Salamanca, 1911 - Madrid, 1973), compositor espanyol
** Pedro Parada García (Albacete, 1965), futbolista castellà que ocupava la posició de migcampista
# Parc Nacional de la fortalesa de Brimstone Hill

El Parc Nacional de la Fortalesa de Brimstone Hill situat a l'illa Saint Kitts a l'estat de Saint Christopher i Nevis.Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2011.
Per la seva importància històrica, cultural i arquitectònica: un monument a l'enginy dels enginyers militars britànics que el van dissenyar i a l'habilitat, la força i la resistència dels esclaus africans que el van construir i van mantenir. Una de les fortaleses històriques millor conservades d'Amèrica a l'orient del mar Carib.

## Història

El primer canó va ser instal·lat sobre la 'Brimstone Hill' el 1690, quan els britànics pretenien recuperar la Fortalesa Carles de Sant Cristòfol en mans dels francesos, ja que aquests no havia considerat la possibilitat del transport del canó pels vessants escarpades i densament boscoses de la 'Brimstone Hill'.A partir d'aquí, va començar la construcció de la fortalesa, tasca que es va perllongar per una mica més de 100 anys. En la seva esplendor, es coneixia com el Gibraltar de les Antilles, en referència a la seva alçada imponent i la invulnerabilitat del lloc.
El 1782, els francesos, sota el comandament del Comte - Almirall François Joseph Paul de Grasse va assetjar la fortalesa. Durant el setge, l'illa adjacent de Nevis va caure, i les armes de la Fortalesa Carles de Nevis i altres petites fortaleses allí existents van ser portades a Sant Cristòfol per al seu ús contra la 'Brimstone Hill'. Els britànics, comandats per l'Almirall Samuel Hood,I vescomte d'Hood, resitiren un mes de setge, però disminuïts en nombre i la guarnició britànica es va rendir.
No obstant això, un any més tard, pel tractat de Versalles es va restaurar la sobirania britànica a les illes de Saint Christopher i Nevis. Les fortaleses van ser reforçades i incrementades, després del tractat, per això mai més van caure sota una força enemiga.
Els britànics van abandonar la fortalesa a mitjan segle xix, les estructures es van anar arruïnant gradualment pel vandalisme i els processos naturals. A principis del segle XX es van començar els treballs de restauració de les estructures existents, i el 1987 la Fortalesa de Brimstone Hill va ser oficialment declarada com a Parc Nacional.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Brimstone Hill Fortress National Park» (en anglès). [Consulta: 11 març 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Parc Nacional de la Fortalesa de Brimstone Hill, (en anglès).
* Fotografias de Brimstone Hill, (en anglès).
# Parc Nacional de les Blue Mountains

El Parc Nacional de Blue Mountains és un parc nacional de Nova Gal·les del Sud a Austràlia, situat a 81 km a l'oest de Sydney, a la regió de les Muntanyes Blaves de la Gran Serralada Divisora. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat a Austràlia segons la UNESCO des del 2000.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Greater Blue Mountains Area» (en anglès). [Consulta: 11 març 2021].