OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rivúlids

* No s'ha de confondre amb Rivulins.
Els rivúlids (Rivulidae) constitueixen una família de peixos teleostis de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Gèneres

* Aphyolebias (Costa, 1998)
* Austrofundulus (Myers, 1932)
* Austrolebias (Costa, 1998)
* Campellolebias (Vaz-Ferreira & Sierra de Soriano, 1974)
* Cynolebias (Steindachner, 1876)
* Cynopoecilus (Regan, 1912)
* Gnatholebias (Costa, 1998)
* Kryptolebias (Costa, 2004)
* Leptolebias (Myers, 1952)
* Llanolebias (Hrbek & Taphorn, 2008)
* Maratecoara (Costa, 1995)
* Megalebias (Costa, 1998)
* Micromoema (Costa, 1998)
* Millerichthys (Costa, 1995)
* Moema (Costa, 1989)
* Nematolebias (Costa, 1998)
* Neofundulus (Myers, 1924)
* Papiliolebias (Costa, 1998)
* Pituna (Costa, 1989)
* Plesiolebias (Costa, 1989)
* Prorivulus (Costa, Lima & Suzart a Costa, 2004)
* Pterolebias (Garman, 1895)
* Rachovia (Myers, 1927)
* Renova (Thomerson & Taphorn, 1995)
* Rivulus (Poey, 1860)
* Simpsonichthys (Carvalho, 1959)
* Spectrolebias (Costa & Nielsen, 1997)
* Stenolebias (Costa, 1995)
* Terranatos (Taphorn & Thomerson, 1978)
* Trigonectes (Myers, 1925)

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* FishBase (anglès)
# Rixensart

Rixensart (en való Ricsinsåt) és un municipi belga del Brabant Való a la regió valona. Se situa a 15 km al sud de Brussel·les, a 15 km a l'est de Waterloo i 5 km al nord de Wavre. Comprèn les localitats de Genval, Rixensart i Rosières.

## Agermanament

* Le Touquet-Paris-Plage
* Winterberg
* Birstall (Leicestershire)
* Poperinge
* Bradu
* Ruhondo
# Robertsita

La robertsita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup mitridatita. Va ser descoberta el 1974 en una mina del comtat de Custer, a l'estat de Dakota del Sud (Estats Units), sent nomenada així en honor de Willard Lincoln Roberts (1923-1987), mineralogista nord-americà.

## Característiques

La robertsita és un fosfat hidratat de calci i manganès. És isoestructural amb l'arseniosiderita, mineral amb el qual forma una sèrie de solució sòlida en què la substitució gradual del manganès per ferro i de fòsfor per arsènic va donant els diferents minerals de la sèrie. Cristal·litza en el sistema monoclínic formant cristalls pseudorombohedrals, tot i que també s'hi pot trobar en hàbit fibrós i formant agregats botrioides. És dimorf de la pararrobertsita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la robertsita pertany a «08.DH: Fosfats amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ < 1:1» juntament amb els següents minerals: minyulita, leucofosfita, spheniscidita, tinsleyita, jahnsita-(CaMnFe), jahnsita-(CaMnMg), jahnsita-(CaMnMn), keckita, rittmannita, whiteita-(CaFeMg), whiteita-(CaMnMg), whiteita-(MnFeMg), jahnsita-(MnMnMn), kaluginita, jahnsita-(CaFeFe), jahnsita-(NaFeMg), jahnsita-(NaMnMg), jahnsita-(CaMgMg), manganosegelerita, overita, segelerita, wilhelmvierlingita, juonniita, calcioferrita, kingsmountita, montgomeryita, zodacita, arseniosiderita, kolfanita, mitridatita, pararobertsita, sailaufita, mantienneita, paulkerrita, benyacarita, xantoxenita, mahnertita, andyrobertsita, calcioandyrobertsita, englishita i bouazzerita.

## Formació i jaciments

Es forma com a mineral secundari en les últimes etapes de cristal·lització de pegmatites complexes tipus granit. També se n'ha trobat en jaciments de fosfats en calcàries, derivats del guano de ratapinyada. Sol trobar-se associada a altres minerals com: rockbridgeita, ferrisicklerita, leucofosfita, jahnsita, montgomeryita, col·linsita, hureaulita, fluorapatita, calcita, dolomita, quars o minerals de l'argila.

## Referències

* ↑ «Robertsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 abril 2015].
* ↑ «Mitridatite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 abril 2015].
* ↑ «Arseniosiderite-Robertsite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 abril 2015].
# Rift

Els rifts, en geologia, són àrees on la presència d'esquerdes indica que l'escorça terrestre està patint divergència i distensions. i l'escorça terrestre i la litosfera se separen. És com una fossa tectònica. Aquestes zones són producte de la separació de les plaques tectòniques i la seva presència produeix sismes i activitat volcànica recurrent.
Els rifts es localitzen principalment al centre de les dorsals oceàniques. N'és una excepció la Gran Vall del Rift, que es troba a l'Àfrica oriental.
En superfície, un rift forma una zona d'enfonsament allargada, on les dimensions poden atènyer diverses desenes de quilòmetres d'ample per centenars de quilòmetres de llargada. Aquesta depressió allargada queda limitada per dues falles geològiques normals i dona lloc a una sedimentació sovint lacustre i un vulcanisme sostingut.
La sedimentació pot arribar a milers de metres de gruix en funció de la intensitat de la subsidència geològica, ja sia tardana o precoç respecte l'obertura de fisures on s'injecta magma alcalí. Els rifts sovint estan associats a la formació de grans volcans (per exemple el Kilimanjaro).
Els rifts presenten l'estadi inicial de la ruptura de la litosfera. El rift passa a ser una dorsal oceànica i constitueix el límit entre dues plaques tectòniques de nova formació. La dorsal és el lloc on per refredament del magma, es forma l'escorça oceànica.

## Notes i referències

* ↑ Plate Tectonics: Lecture 2, Geology Department at University of Leicester
* ↑ Decompressional Melting During Extension of Continental Lithosphere, Jolante van Wijk, MantlePlumes.org

## Vegeu també

* Gran Vall del Rift.
# Róbigzon Oyola Oyola

Róbigzon Leandro Oyola Oyola (10 d'agost de 1988) és un ciclista colombià. Professional des del 2010, actualment a l'equip Medellín-Inder.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia sub-23
* 2014
** 1r a la Volta a Chiriquí i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Guatemala
* 2015
** 1r a la Volta a la Independència Nacional
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Chiriquí

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Róbert Isaszegi

Róbert Isaszegi (Sárospatak, 2 de maig de 1965) és un boxejador hongarès, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes minimosca del programa de boxa.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles, una de plata i una de bronze, al Campionat d'Europa de boxa amateur. Posteriorment va tenir una discreta carrera professional.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Róbert Isaszegi». [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ «Legendáink – Magyar Ökölvívó Szakszövetség» (en hongarès). [Consulta: 25 maig 2024].
# Sami al-Hinnawi

El coronel Sami Hilmy al-Hinnawi (àrab: محمد سامي حلمي الحناوي, Muḥammad Sāmī Ḥilmī al-Ḥinnāwī) (Alep, 1898-Beirut, 31 d'octubre de 1950) va ser un polític i militar sirià. Va néixer a Alep i havia servit a l'exèrcit otomà abans de servir a l'exèrcit francès a Síria durant el període del mandat francès.
El coronel al-Hinnawi va enderrocar el govern militar del President Husni al-Za'im el 14 d'agost de 1949 amb l'ajuda d'altres membres del Partit Social Nacionalista Sirià i del seu company militar el coronel Adib al-Shishakli. Després del cop ràpidament va ordenar executar a al-Za'im i al primer ministre Muhsin al-Barazi que havien estat portats a la presó de Mezze a Damasc; el fill de Mushin al-Barazi va presenciar l'execució.
Al-Hinnawi llavors va ser instal·lat com a líder de la Junta Militar que es va crear, que va retornar immediatament el poder als civils cridant al front del govern provisional al vell Hashim al-Atassi com a cap d'estat i govern; dins la junta militar l'home fot era no obstant Adib Shishakli. El 5 d'octubre el regent d'Iraq príncep Abdal·lah, va visitar el país i va arribar a un acord provisional de unió federal amb Atassi. Es van celebrar les eleccions del 15-16 de novembre de 1949 per una assemblea constituent de 114 membres. Va guanyar el partit del Poble, principal partit d'Alep, i el seu líder Rushdi al-Kikhiya va ser nomenat president de l'Assemblea. Atassi va ser primer ministre d'agost a desembre 1949 i el 2 de desembre va passar a ser cap d'estat sent confirmat el 14 de desembre si bé l'ombra de la junta militar planava sobre el règim civil.
El 19 de desembre de 1949, al-Shishakli va dur a terme un altre cop d'estat (el tercer en aquell l'any), enfortint la seva dictadura. Shishkli va eliminar a Hinnawi, cap d'estat major i de la junta (i va ocupar el seu lloc) pera va deixar seguir al govern civil amb Atassi com a cap d'estat.
L'any següent, el 31 d'octubre de 1950, al-Hinnawi va ser assassinat a Beirut, Líban, per Hersho al-Barazi, un cosí de Muhsin al-Barazi.

## Referències

* ↑ Sami Moubayed, Damascus Between Democracy and Dictatorship, 2000, University Press of America, pàg. 63, ISBN 9780761817444
# Salem's Lot

Salem's Lot és una minisèrie dirigida per Tobe Hoopper el 1979, basada en la novel·la homònima de Stephen King. És protagonitzada per David Soul i James Mason i tracta sobre un escriptor que torna al seu poble natal i descobreix que els vilatans s'han convertit en vampirs. Hi ha una adaptació per a televisió del 2004 de la TNT amb Warner Bros, amb Rob Lowe i Rutger Hauer com a protagonistes.

## Sinopsi

L'escriptor Ben Mears (David Soul) torna al poble de Jerusalem's Lot a escriure un llibre sobre una casa suposadament embruixada, coneguda com "La casa Marsten". Un estrany home anomenat Richard K. Straker (James Mason) compra la casa, per la qual cosa l'escriptor s'instal·la en una pensió. Al poble coneix una jove que es diu Susan Norton (Bonnie Bedelia) de qui s'enamora. Just després que l'escriptor arribi al poble, coses estranyes, esfereïdores i misterioses comencen a succeir: la gent comença a morir o a desaparèixer. En Ben i alguns habitants del poble descobreixen que Salem's Lot està sent envaït per vampirs i van a casa dels Marsten, on en Ben mata l'Straker i després, amb l'ajuda d'en Mark Petrie (Lance Kerwin), mata en Kurt Barlow (Reggie Nalder), el vampir principal, però la Susan es converteix en vampir i el seu pare és assassinat per l'Straker. En Ben i en Mark cremen la casa i els vampirs a dins, i se'n van per sempre de Salem's Lot.

## Repartiment

* David Soul: Ben Mears
* James Mason: Richard K. Straker
* Lance Kerwin: Mark Petrie
* Bonnie Bedelia: Susan Norton
* Lew Ayres: Jason Burke
* Ed Flanders: Bill Norton
* Fred Willard: Larry Crockett
* Reggie Nalder: Kurt Barlow

## Vegeu també

* Salem's Lot (minisèrie de 2004), adaptació del 2004 de la TNT i Warner Bros
# Salm Nou

El comtat de Salm Nou fou ua jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic formada el 1163 quan el comte Enric va decidir viure als Vosgues i cedir a la seva germana i cunyat l'antic comtat (Salm Antic). Aquestes terres dels Vosges les havia adquirit el comte Herman II (vers 1088-1135) per matrimoni.
El 1246 el comtat de Salm Nou es va dividir en Salm Nou o Salm-Vosges i Salm-Blankenburg. La línia sènior de Salm Nou o Salm-Vosges va continuar fins al 1431 quan es va partir en Salm-Vosgues (Salm Nou) i Salm-Badenweiler.
El 1416 Salm-Vosges va passar per herència al comte del Rin (ringravi); entre 1455 i 1475 la branca de Salm-Reifferscheid-Bedburg i els ringravis van litigar sobre el comtat que finalment va passar als ringravis (i wildgravis) el 1475; llavors van anomenar al seu feu wild i ringraviat de Salm Nou o d'Alt Salm.
Aquest feu es va dividir el 1499 en dos entitats: el wild i ringraviat de Salm-Kyrburg i el wild i ringraviat de Salm-Dhaun.

## Referències

* Llista de comtes de Salm Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine.
# Salm-Tronecken

Salm-Tronecken fou un wild i ringraviat del Sacre Imperi Romanogermànic format per segregació de la branca mare de Salm-Kyrburg en tres branques (Salm-Kyrburg, Salm-Morchingen i Salm-Tronecken). Fou governat per Otó fins a la seva mort el 1637, passant llavors a la branca (filla) de Salm-Kyrburg.

## Referències

* Llista de comtes de Salm Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine.
# Rothmans Opel Team

Rothmans Opel Team va ser l'equip oficial amb el que va competir el fabricant d'automòbils Opel al Campionat Mundial de Ral·lis entre 1982 i 1990. Al llarg de la seva trajectòria va canviar de nom en diverses ocasions: GM Euro Sport i Opel Euro Team.
La seva seu estava a la ciutat alemanya de Russelsheim i va participar a 47 proves, aconseguint 6 victòries i el títol de pilots de 1982 amb l'alemany Walter Röhrl.

## Trajectòria

Opel entra oficialment a la competició del Campionat Mundial l'any 1982 amb l'Opel Ascona 400. Els pilots que al llarg de la temporada van pilotar aquest vehicle van ser Henri Toivonen, que disputà 5 proves; Jochi Kleint, que disputà tres; Jimmy McRae que disputà dues i Walter Röhrl, que en disputà deu i guanya el campionat de pilots, imposant-se a més al Ral·li de Monte-Carlo i al Ral·li de Costa d'Ivori. L'equip acabà segon en el campionat de constructors.
De cara a 1983 els pilots són Ari Vatanen, Henri Toivonen, Guy Frequelin i Jimmy McRae. Vatanen guanya el Ral·li Safari com a millor resultat de la temporada, on l'equip acaba tercer de constructors.
La temporada 1984 l'equip passa a denominar-se Opel Euro Team. El cotxe utilitzat és el Opel Manta 400. Guy Frequelin disputa dues proves i Rauno Aaltonen una. La temporada 1985 i 1986 l'equip ja no competirà.
A partir de 1987 Opel retorna al Mundial amb la denominació del equip és GM Euro Sport i el cotxe utilitzat el Opel Kadett GSi. En aquesta segona etapa pendrà part en ral·lis puntuals fins al 1990. Els seus pilots més habituals seran Mats Jonsson i Josef Haider, utilitzant també de forma esporèdica a Rauno Aaltonen o Malcolm Wilson.

## Palmarès

* 1 Campionat Mundial de Pilots: 1982 (Walter Röhrl)

## Referències

* ↑ «Se cumplen 40 años del título de campeón del mundo de Walter Röhrl con el Opel Ascona 400» (en castellà), 25-02-2022. [Consulta: 10 abril 2023].
# Sam (mascota olímpica)

Sam (en anglès: Sam the Olympic Eagle) és la mascota olímpica creada per als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units). Representa un pigarg americà, l'ocell nacional dels Estats Units, i fou dissenyat C. Robert Moore, un dibuixant de la factoria Disney. Rep el seu nom en honor del símbol de l'Oncle Sam, la personificació nacional dels Estats Units.

## Referències

* ↑ (anglès) Bob Moore
# Sant Feliç de Leraç

Sant Feliç de Leraç (en francès Saint-Félix-de-l'Héras) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Sant Roc (Salàs de Pallars)

Sant Roc és una muntanya de 628,7 metres que es troba en el terme de Salàs de Pallars al Pallars Jussà, al nord-est de la vila. Dalt del cim hi ha les restes de l'ermita romànica de Sant Roc de Salàs. Pertany al petit serradet dels Monts.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Roc (Cérvoles)

Sant Roc és una ermita del poble de Naens, pertanyent al terme de Senterada, del Pallars Jussà.
Està situada al sud-oest del poble de Cérvoles, al vessant sud-oest de lo Codó. És quasi a l'extrem sud-oest del terme de Senterada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Roc (Manyanet)

Sant Roc de Manyanet era una ermita del poble de Manyanet, pertanyent al terme de Sarroca de Bellera, del Pallars Jussà, dins del territori de l'antic terme de Benés.
Estava situada al nord del poble del Mesull i a ponent del de Manyanet, en un coster al sud del Serrat de Sant Roc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Pere Màrtir (Salàs de Pallars)

Sant Pere Màrtir és un turó de 807,4 metres que es troba en el terme deSalàs de Pallars al Pallars Jussà, a ponent de la vila. En el cim hi ha l'ermita que li dona nom.
Pel seu costat meridional discorre el barranc de Fontfreda, i pel septentrional, el barranc de la Perera, que s'ajunten just a llevant del mateix turó.
A poca distància al nord-oest de l'ermita es troba el termenal entre Salàs de Pallars i Tremp (antic terme de Gurp de la Conca) que, a partir d'aquell lloc, segueix la carena cap a ponent fins a l'alçada del Mas de Balust.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Pere Despuig

Sant Pere Despuig (també anomenat Sant Pere Espuig, Sant Pere del Puig i Sant Pere de Bianya) és un nucli de població pertanyent al municipi de la Vall de Bianya (Garrotxa), de caràcter disseminat. Està situat al centre de l'altiplà que separa les rieres de Santa Llúcia de Puigmal i de Santa Margarida.
El poble és mencionat l'any 858, quan és cedit al monestir de Riudaura. L'any 964, el bisbe de Girona Arnulf consagrà l'església de Sant Pere Despuig. En aquest poble residia l'antiga família dels Bianya, a la masia anomenada la Torre de Sant Pere (o la Torre de Bianya), que més endavant va passar a la família Corona. De fet, fou gràcies a la família Bianya que s'aixecà l'església. Les festes més importants del poble són la de Sant Antoni, al gener, i la festa de la Puríssima, al desembre.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Pere Despuig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Saint-Maurice-de-Satonnay

Saint-Maurice-de-Satonnay és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 418 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Henri Piguet | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 242 | 269 | 275 | 313 | 349 | 346 | 418 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sant Pere de Vilopriu

Sant Pere de Vilopriu és un edifici religiós del municipi de Vilopriu (Baix Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església parroquial de Sant Pere es troba a la part més alta de Vilopriu, formant un conjunt amb el castell i la muralla. És un edifici de planta rectangular, amb absis pla amb cantoneres arrodonides i coberta de teula a dues vessants. L'exterior del temple és d'una gran sobrietat. La porta d'accés, precedida per quatre graons, és rectangular i subsisteix una d'anterior, d'arc de mig punt. Al centre de la façana hi ha una obertura circular, i una mica més amunt es troben els dos únics elements decoratius exteriors esculpits: dues gàrgoles situades prop dels dos angles de façana. Aquesta es corona amb un campanar d'espadanya amb quatre obertures d'arc de mig punt. L'interior es cobreix amb volta de creueria.

## Història

L'església de Vilopriu és esmentada ja en els segles xiii i xiv. L'edifici actual, però, tot i conservar part dels murs dels segles XIV-XV, presenta una estructura fonamentalment dels segles XVII-XVIII.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Vilopriu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Sant Pere de Vilamonera

Sant Pere de Vilamonera és una capella de la Torre de Rialb, al municipi de la Baronia de Rialb (Noguera), que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba al sector central del municipi, als plans de la carena del vessant esquerre del Rialb, al nord de Politg i als peus de la masia de Vilamonera.
S'hi va des de la carretera asfaltada que uneix la C-1412b (de Ponts a Tremp) (al km. 12,7) amb Peramola a l'Alt Urgell. A 7 km. de la C-141b (41° 59′ 28″ N, 1° 13′ 00″ E﻿ / ﻿41.991060°N,1.216578°E﻿ / 41.991060; 1.216578), una desviació cap al sud (senyalitzada "Camí de Vilamonera") porta en 400 metres a les runes de la masia. La capella queda sota mateix, a mitja costa, amagada pels arbustos i matolls. S'ha de cercar el millor camí.

## Descripció

Es tracta d'un edifici, en estat ruïnós, format per una sola nau, amb coberta de volta de canó i absis semicircular a llevant, precedit per un arc presbiteral. De la porta, a la façana sud, només en queden els brancals. Es conserva una sola finestra de doble esqueixada a l'absis. Les façanes no tenen cap mena d'ornamentació i l'aparell dels murs és format per carreus a penes escairats i posats en filades uniformes i regulars. A la part baixa de l'absis i al sector de llevant trobem filades de carreus de grans dimensions sense polir. Les seves característiques constructives fan pensar que fou construït ben avançat el segle xii.

## Referències

* ↑ «Sant Pere de Vilamonera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2014].
# Saint-Albain

Saint-Albain és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 517 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Monique Guichard | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 380 | 434 | 387 | 422 | 406 | 435 | 517 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Saint-Aignan (Loir i Cher)

Saint-Aignan o Saint-Aignan-sur-Cher és un municipi francès de la regió del Centre - Vall del Loira, departament del Loir i Cher. El 2018 tenia 2.844 habitants.
# Sazdice

Sazdice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1261.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
# Sazikinaïta-(Y)

La sazikinaïta-(Y) o sazykinaïta-(Y) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de Ludmila Sazikina (1934-), mineralogista i artista russa de la península de Kola, a Rússia.

## Característiques

La sazikinaïta-(Y) és un silicat de fórmula química Na₅YZr[SiO₃]₆·6H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sazikinaïta-(Y) pertany a «09.DM - Inosilicats amb 6 cadenes senzilles periòdiques» juntament amb els següents minerals: stokesita, calciohilairita, hilairita, komkovita, pyatenkoïta-(Y), gaidonnayita, georgechaoïta, chkalovita, vlasovita, revdita, scheuchzerita i terskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Koaixva, que es troba al massís de Khibini, al centre de la península de Kola (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita a la pedrera Poudrette, al Mont Saint-Hilaire de Montérégie (Quebec, Canadà). Es tracta dels dos únics indrets on ha estat descrita aquesta espècie mineral en tot el planeta.

## Referències

* ↑ «Sazykinaite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 març 2018].
* ↑ «Sazykinaita-(Y). Minerales» (en castellà). [Consulta: 22 octubre 2021].