OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Uwe Seeler

Uwe Seeler (Hamburg, 5 de novembre de 1936 - Norderstedt, 21 de juliol de 2022) fou un futbolista i entrenador de futbol alemany.

## Trajectòria

Seeler passà quasi tota la seva vida esportiva a l'Hamburger SV, refusant sovint ofertes per jugar a Itàlia o Espanya. Fou un destacat golejador. Marcà 137 gols en 269 partits a la Bundesliga; 43 cops en els 72 partits internacionals que disputà amb Alemanya; i 21 gols en 29 partits europeus de club. Fou capità tant del seu club com de la selecció durant molts anys. Amb l'Hamburg guanyà la lliga alemanya el 1960 i la copa el 1963. Fou el màxim golejador de lliga la temporada 1963-64 i nomenat futbolista alemany de l'any el 1960, 1964 i 1970. El 1978 jugà al Cork Celtic FC, el seu darrer any com a jugador en actiu.
Participà en les mateixes Copes del Món que Pelé: 1958, 1962, 1966, i 1970. La millor actuació l'assolí el 1966 en què acabà en segona posició, només perdent a la pròrroga de la final, enfront dels amfitrions, Anglaterra. Fou el primer futbolista a marcar gol en 4 edicions del Mundial (superant Pelé per pocs minuts), i l'únic jugador en marcar almenys 2 gols en 4 Mundials. És el tercer jugador amb més minuts en les copes del món, amb 1980, per darrere de Paolo Maldini i Lothar Matthäus (a data de 2008).
Fou president de l'Hamburger SV, des del 1995 i durant un període de dos anys i mig. Va haver d'abandonar el càrrec per un escàndol financer. Al final de la seva vida visqué a Norderstedt, al nord de la seva ciutat nadal d'Hamburg.

## Referències

* ↑ BBC 22-7-2022
Uwe Seeler amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1958
1 Herkenrath •
2 Erhardt •
3 Juskowiak •
4 Eckel •
5 Wewers •
6 Szymaniak •
7 Stollenwerk •
8 Rahn •
9 Walter •
10 Schmidt •
11 Schäfer •
12 Seeler •
13 Klodt •
14 Cieslarczyk •
15 Kelbassa •
16 Sturm •
17 Schnellinger •
18 Hoffmann •
19 Peters •
20 Nuber •
21 Sawitzki •
22 Kwiatkowski •
Seleccionador: Herberger
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1962
1 Tilkowski •
2 Erhardt •
3 Schnellinger •
4 Schulz •
5 Wilden •
6 Szymaniak •
7 Koslowski •
8 Haller •
9 Seeler •
10 Brülls •
11 Schäfer •
12 Nowak •
13 Kurbjuhn •
14 Werner •
15 Giesemann •
16 Sturm •
17 Kraus •
18 Herrmann •
19 Strehl •
20 Vollmar •
21 Sawitzki •
22 Fahrian •
Seleccionador: Herberger
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1966
1 Tilkowski •
2 Höttges •
3 Schnellinger •
4 Beckenbauer •
5 Schulz •
6 Weber •
7 Brülls •
8 Haller •
9 Seeler •
10 Held •
11 Emmerich •
12 Overath •
13 Hornig •
14 Lutz •
15 Patzke •
16 Lorenz •
17 Paul •
18 Sieloff •
19 Krämer •
20 Grabowski •
21 Bernard •
22 Maier •
Seleccionador: Schön
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1970
1 Maier •
2 Höttges •
3 Schnellinger •
4 Beckenbauer •
5 Schulz •
6 Weber •
7 Vogts •
8 Haller •
9 Seeler •
10 Held •
11 Fichtel •
12 Overath •
13 Müller •
14 Libuda •
15 Patzke •
16 Lorenz •
17 Löhr •
18 Sieloff •
19 Dietrich •
20 Grabowski •
21 Manglitz •
22 Wolter •
Seleccionador: Schön :
# Not a Pretty Girl

Not a Pretty Girl és el sisè àlbum d'estudi de la cantant i compositora Ani DiFranco publicat per la seva pròpia discogràfica, Righteous Babe Records, el 18 de juliol de 1995.
L'àlbum va continuar amb la fórmula de cantant folk amb guitarra acústica i bateria. En properes gravacions DiFranco afegiria guitarra elèctrica, secció de vents, a més de nous membres a la banda i músics convidats, però a Not a Pretty Girl només l'acompanya Andy Stochansky a la percussió.
La versió en directe publicada a Living in Clip de la cançó «Shy» li va atorgar a Ani DiFranco la seva primera nominació a Millor interpretació vocal femenina de rock als Premis Grammy del 1997. La versió de l'àlbum destaca per ser citada per Mate Skiba d'Alkaline Trio durant les actuacions en viu de la seva cançó «Ninety-Seven».
Dues dècades més tard va ser publicada en vinil una nova versió re-masteritzada del disc.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Ani DiFranco.

### Edició en vinil
## Personal

* Ani DiFranco - veu, guitarra acústica, baix, percussió
* Andy Stochansky - bateria, percussió, veu de fons
* Kate Fenner - veu a «Asking Too Much»

### Producció

* Producció - Ani DiFranco
* Enginyeria - Ed Stone
* Masterització - George Graves
* Art - Ani DiFranco
* Fotografia - Mark Dellas

## Referències

* ↑ Allmusic review
* ↑ Goodman, Fred (1995-08-24). «Ani DiFranco: Not A Pretty Girl». Rolling Stone. Arxivat de l'original el 2008-04-12. Consulta: 2018-05-19.
* ↑ Cinquemani, Sal. «Ani DiFranco: Not A Pretty Girl». Slant Magazine, 09-03-2003. [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ Christgau, Robert «Consumer Guide». The Village Voice, 23-01-1996 [Consulta: 19 maig 2018].
* ↑ «Winners & Nominees» (en anglès). [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ «Not A Pretty Girl Vinyl – Righteous Babe Records» (en anglès). [Consulta: 24 gener 2022].
# Paris (Kentucky)

Paris és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 9.183 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paris tenia 9.183 habitants, 3.857 habitatges, i 2.487 famílies. La densitat de població era de 521,4 habitants/km².
Dels 3.857 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 16,5% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.872$ i la renda mediana per família de 37.358$. Els homes tenien una renda mediana de 29.275 $ mentre que les dones 21.285 $. La renda per capita de la població era de 16.645 $. Entorn del 17,5% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paris». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paris». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Charles Owen Waterhouse

Charles Owen Waterhouse (19 de juny de 1843 - 4 de febrer de 1917) fou un entomòleg anglès que es va especialitzar amb els coleòpters.
Waterhouse va treballar al Museu britànic d'Història Natural de Londres. Va descriure centenars de noves espècies. També va escriure la part corresponent als Buprestidae de la Biologia Centrali-Americana (1889) de Frederick DuCane Godman i Osbert Salvin.
Va ser president de la Royal Entomological Society (1907-1908).

## Referències

* Champion, G. C. 1917 [Waterhouse, C. O.] Entomologist's Monthly Magazine (3) 53 67-68.
* Distant, W. L. 1917 [Waterhouse, C. O.] Entomologist 50 71-72.
* Evenhuis, N. L. 1997 Litteratura taxonomica dipterorum (1758-1930). Volume 1 (A-K); Volume 2 (L-Z). Leiden, Backhuys Publishers.
* Gahan, C. J. 1917 [Waterhouse, C. O.] Proc. Ent. Soc. London 1917 110-112.
* Musgrave, A. 1932 Bibliography of Australian Entomology 1775 - 1930. Sydney
# Roser Berdagué i Costa

Roser Berdagué Costa (Montcada i Reixac, 1929) és una traductora catalana.
És llicenciada en Filosofia i Lletres, Secció de Filologia Moderna, especialitat anglès. En 1950 va iniciar la seva activitat professional en Pro-Libris (Estudis i Difusió Bibliogràfica). En 1962 va començar el seu treball com a traductora independent per a diferents editorials. Ha traduït 350 obres de l'anglès, francès i italià al castellà i català, a part d'articles i conferències i de la correcció literària de versions realitzades per altres traductors.
En 2009 el Govern d'Espanya li va atorgar el Premi Nacional a l'Obra d'un Traductor per tota la seva vida professional.

## Referències

* 1 2 «Berdagué i Costa, Roser». [Consulta: 8 agost 2017].
* 1 2 MARCOS, JAVIER RODRÍGUEZ «Roser Berdagué y José Luis Moralejo ganan el Premio Nacional de Traducción» (en castellà). EL PAÍS, 02-11-2009.
# Kassita (Marroc)

Kassita (en àrab كاسيطا; en amazic ⴽⴰⵙⵉⵜⴰ) és una comuna rural de la província de Driouch, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2126 residents viuen al centre, anomenat Kassita; 8158 residents viuen en zones rurals, kassita centre de la comuna rurals Tsaft.
# Difusió ambipolar

La difusió ambipolar és la difusió d'espècies positives i negatives amb càrrega elèctrica oposada causa de la seva interacció a través d'un camp elèctric. En el cas dels cristalls iònics, els fluxos de les espècies que es difonen s'acoblen.
# Ibn Abi l-Dam

Xihab-ad-Din Ibrahim ibn Abd-Al·lah al-Hamawí, conegut com a Ibn Abi-d-Dam, fou un historiador i jurista nascut a Hamat el 1187 i que va estudiar a Bagdad i va ensenyar a Hamat, Alep i el Caire.
Va escriure un història des del temps del profeta Mahoma i una vida del sultà Màlik al-Mudhàffar (Tarikh al-Mudhàffar); la darrera s'ha perdut. També va escriure algun tractats jurídics. Va morir el 12 de novembre de 1244.

## Bibliografia

* Rosenthal, F. " Ibn Abi ’l-Dam". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Brill Online, 2012. 6 de maig del 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/ibn-abi-l-dam-SIM_3043>
# Utilitat marginal

La utilitat marginal és un constructe sobre el valor que introdueixen certes teories econòmiques que representa quantitativament la utilitat o satisfacció que ofereix un agent econòmic un bé per cada dosi addicional que aquest consumeixi. El concepte d'utilitat marginal aclareix el vell enigma de l'aigua i els diamants. El preu d'un bé es defineix a través de la seva utilitat marginal, no a través de la utilitat objectiva. Allà on l'aigua està disponible en abundància, la seva utilitat marginal és baixa, la utilitat marginal dels diamants és alta a causa de la seva raresa.
El concepte es va desenvolupar al segle xix en les escoles d'economia neoclàssica dins els esforços d'explicar el mecanisme de formació de preus per un procediment alternatiu a la Teoria del valor-treball que havia estat utilitzada tanta pels economistes clàssics com pels economistes marxistes. La teoria en la forma més o menys actual va ser resumida per primera vegada per l'economista Friedrich von Wieser, a qui se li atribueix l'encunyació del terme d'utilitat marginal. William Stanley Jevons va formular una teoria de preus tenint en compte aquesta utilitat marginal i va afirmar que la producció de costos determina l'oferta; l'oferta determina el grau final d'utilitat; i el grau final d'utilitat determina el valor.

## Referències

* ↑ Sandmo, Agnar. Economics Evolving: A History of Economic Thought (en anglès). Princeton University Press.

## Bibliografia

* Tugores, J.; Bernardos G.; Carrasco, C. Introducció a l'economia, Barcelona, Ed.UOC, 1997

## Enllaços externs

* Què és la utilitat marginal (castellà)
# Nictibi andí

El nictibi andí(Nyctibius maculosus) és una espècie d'ocell de la família dels nictíbids (Nyctibiidae) que habita zones properes als Andes.

## Descripció

* Ocell gros, amb una llargària de 36 - 38 cm i un pes d'uns 170 gr. Cap i ulls grans, boca molt ampla, encara que el negre bec és curt.
* Mascle amb llarga cua i plomatge críptic. Color general marró fosc fortament barrat i pigallat de camussa pel dors i pigallat de negre i fosc per les parts inferiors. Una gran banda blanca a l'ala, formada per les cobertores alars.
* Femella similar al mascle. La taca clara de les cobertores alars és color camussa.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva humida de les muntanyes de l'est de Colòmbia, oest de Veneçuela, est de l'Equador i del Perú i nord de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Nictibi andí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
* ↑ D.T. Holyoak. 2001. Nightjars and Their Allies: The Caprimulgiformes. Oxford University Press. Pàg. 174-176. ISBN 0 19 854987 3
# Partit de la Justícia

El Partit de la Justícia (turc Adalet Partisi) fou un partit polític de Turquia fundat el 1961. Successor del Partit Demòcrata, l'AP va estar dominat per Süleyman Demirel, que va ser sis vegades ministre, i ho era en funcions en el moment del cop militar del 12 de setembre de 1980. Juntament amb els altres partits polítics a Turquia, el Partit de la Justícia va ser suprimit en el període immediatament posterior al cop d'estat. Posteriorment es va restablir el Partit de la Recta Via, amb el conegut emblema del cavall al galop, el 1983.
El Partit de la Justícia era un partit de dreta moderada. Defensava els principis kemalistes i la democràcia i el sistema econòmic occidentals. Recolza fermament la pertinença a l'OTAN i les relacions estretes amb la dels Estats Units.
Fou fundat el 1961 pel general retirat Ragıp Gümüşpala i aviat es va imposar electoralment a les diverses eleccions, on el seu principal rival era el Partit Republicà del Poble d'İsmet İnönü. Des del 1964 el líder del partit fou Süleyman Demirel, i va guanyar les eleccions de 1965 i 1969 gràcies al suport dels pagesos i els petits empresaris d'Anatòlia. A començaments de 1970 va començar a perdre pes específic a causa de la crisi econòmica i l'ascens dels partits religiosos i ultradretans. Tot i que no va guanyar les eleccions de 1973 i 1977, Demirel va aconseguir formar govern. Després del cop d'estat de 1980 a Turquia fou tancat i el seu lloc el va ocupar des de 1983 el Partit de la Recta Via.

## Resultats electorals

| Elecció | Vots | Percentatge | Escons |
| 1961 | 3.527.435 | 34.80 | 158/450 |
| 1965 | 4.921.235 | 52.87 | 240/450 |
| 1969 | 4.229.712 | 46.55 | 256/450 |
| 1973 | 3.197.897 | 29.82 | 149/450 |
| 1977 | 5.468.202 | 36.89 | 189/450 |

## Fonts

* Ahmad, Feroz. "Turkey: The Quest for Identity". Oxford: Oneworld, 2003.
* Dodd, C.H. (1992). "The Development of Turkish Democracy". British Journal of Middle Eastern Studies, Vol. 19, No. 1 (1992), pp 16–30
* Sherwood, W.B. (1955). "The Rise of the Justice Party in Turkey". World Politics, Vol. 20, No. 1 (Oct., 1967), pp 54–65
# Cerro Largo Fútbol Club

El Cerro Largo Fútbol Club, conegut com a Cerro Largo, és un club de fútbol uruguaià de la ciutat de Melo, al departament de Cerro Largo. Actualment disputa la Primera Divisió uruguaia.
El club fou fundat en 2002 per representar el departament de Cerro Largo en la Associación de Futbol del Uruguay i va entrar directament en la Segona Divisió Uruguaia, i al final de la temporada, es classificà 9è. En la temporada 2007/08, es classificà en 2n lloc, on tenia garantit accés a Primera División. En 2012, disputa per primera vegada una competició internacional, la Copa Sud-Americana, on va ser eliminat en la primera fase per Club Aurora. En 2020, classificó per la Copa Libertadores, després de quedar en 3r en el Torneig Clausura.

## Palmarès

* Segona Divisió: 1
       2018

## Referències

* ↑ «Cerro Largo eliminado de la Copa Sudamericana» (en espanyol europeu). [Consulta: 5 agost 2020].
* ↑ ElPais. «Cerro Largo: segundo equipo del interior en clasificar a la Copa Libertadores» (en castellà). [Consulta: 5 agost 2020].

## Enllaços externs

* Cerro Largo FC al Soccerway (castellà)
# Roser Batalla

Roser Batalla (Barcelona, 21 de maig de 1965) és una actriu catalana de teatre i sèries de televisió, traductora i locutora d'audiollibres.
A 12 anys va començar a fer petites actuacions, que consistien en petits monòlegs, a la seva escola. Escrivia els monòlegs i la dirigia Pep Dalmau. Animat per ell va entrar al grup L'Ou Nou i es va llicenciar en interpretació a l'Institut del Teatre de Barcelona.
El seu debut professional va ser amb 20 anys en la producció teatral de Dagoll Dagom "El Mikado". També va fer "Mar i Cel", "El mètode Grönholm" o el "Principi d'Arquímedes", que li van suposar la nominació als premis Butaca. També ha dirigit "Un roure" i "Les dones de Frank".
A la televisió va participar a sèries com El cor de la ciutat (2000), Papá, soy una zombi (2011) o El virus del miedo (2015).
El 2021 va rebre el Premi Margarita Xirgu per la interpretació a l'obra "L'empaperat groc", un monòleg d'Apunta Teatre. L'havia estrenat a la Versus Glòries el desembre del 2020.

## Referències

* ↑ Sierra, Germán. «Roser Batalla: «El teatro es un placer, como ir a cenar»» (en castellà). El Periódico, 18-11-2009. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «Entrevista a Roser Batalla, actriu», 07-10-2022. [Consulta: 30 octubre 2023].
* 1 2 «Entrevista a Roser Batalla» (en anglès). Doblegrada, 01-06-2020. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ Tramullas, Gemma. «Roser Batalla: "L'obra té a veure amb arribar verge a les coses"», 22-10-2007. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «Roser Batalla | Actress, Additional Crew, Music Department» (en anglès americà). [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «Roser Batalla, Premi Margarida Xirgu 2021». [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ Bordes, Jordi. «Roser Batalla, molt més que una actriu - 21 juliol 2021», 30-10-2023. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «Roser Batalla rep el Premi de Teatre Memorial Margarida Xirgu | betevé», 19-07-2021. [Consulta: 30 octubre 2023].
# Difusió de la responsabilitat

La difusió de la responsabilitat és un fenomen social que tendeix a passar en grups de persones superiors a una certa mida crítica quan la responsabilitat no s'assigna de manera explícita.
La difusió de la responsabilitat es pot manifestar de dues maneres:
* En un grup d'iguals que, per acció o inacció, deixen succeir fets que mai no permetrien si estiguessin sols (se sol anomenar l'acció "mentalitat de massa" i la inacció efecte espectador).
* En una organització jeràrquica, on, per exemple, les baules inferiors afirmen que només seguien ordres, mentre els supervisors afirmen que només emetien ordres, sense fer realment res per se.
Aquesta òptica és il·lustrada pel refrany anglès "Cap gota de pluja creu haver causat el diluvi".

## Exemples

* Kitty Genovese, una dona de Nova York, va ser assassinada prop de casa seva a punyalades. Més de 30 veïns de Genovese van escoltar els seus crits d'ajuda durant aproximadament mitja hora, però cap no la va ajudar, en pensar cadascú que algun altre ho faria.
* En els afusellaments, és tradició donar a un o més fusells triat a l'atzar una bala de salva, mentre els altres reben bales reals. Això permet que cada tirador cregui que només va disparar una salva i que un altre fuseller va disparar efectivament la bala real.
* Aquest fenomen també s'aplica a circumstàncies molt més mundanes, com ara la neteja i el manteniment d'elements o espais compartits, o la distracció del treball no assignat dins d'organitzacions grans.

## Usos legals

La segona definició de la difusió de la responsabilitat va ser usada (sense èxit) com a defensa legal per molts dels Nazis jutjats a Nuremberg. També s'ha fet servir en altres situacions, amb diversos graus d'efectivitat.

## Referències

* ↑ Vegeu, per exemple, Ejecutan un preso ante un pelotón de fusilamiento en EEUU Arxivat 2012-12-14 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Experiment de Milgram
* Efecte d'espectador
# The Game (àlbum)

The Game és el vuitè àlbum d'estudi del grup de rock Queen. Llançat el 30 de juny de 1980, va ser l'únic àlbum de Queen en arribar al número 1 als Estats Units, i va esdevenir el seu àlbum més venut als Estats Units, amb 4 milions de còpies venudes. L'àlbum va rebre molt bones crítiques. Algunes cançons notables d'aquest àlbum són "Another One Bites the Dust" i "Crazy Little Thing Called Love", les quals van arribar al número 1 als Estats Units. The Game va ser el primer àlbum de Queen en fer servir un sintetitzador (un Oberheim OB-X).
"Crazy Little Thing Called Love", "Sail Away Sweet Sister", "Coming Soon" i "Save Me" es van gravar entre el juny i el juliol de 1979, mentre que la resta de les cançons es van gravar entre el febrer i el maig de 1980.

## Referències

* ↑ Baker, Theodore; Nicolas Slonimsky. Baker's Biographical Dictionary of Musicians: Centennial Edition. 5th. Schirmer Books, 1965. ISBN 0028655257. «The album yielded ... 'Play the Game,' which featured the group's first use of the synthesizer...»
* ↑ «Queen – The Game (CD, Album) at Discogs». Discogs.com. [Consulta: 10 gener 2012].
# Txutove

Txutove (ucraïnès: Чутове, rus: Чутово) és un assentament de tipus urbà i el centre administratiu del raion de Poltava a l'óblast de Poltava a Ucraïna. A està situat a la riba del Kolomak, l'afluent esquerre del Vorskla, a la conca de drenatge del Dniéper.
Població: 6.024 (2022).

## Economia
### Transport

L'assentament es troba a l'autopista M03 que connecta Kíiv i Khàrkiv a través de Poltava.
L'estació de ferrocarril més propera es troba a Skorokhodove, al ferrocarril que connecta Poltava i Khàrkiv.

## Referències

* ↑ «Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2022» (en anglès i ucraïnès). State Statistics Service of Ukraine. [Consulta: 4 febrer 2023].
# Nictibi comú

El nictibi comú(Nyctibius griseus) és una espècie d'ocell nocturn de distribució geogràfica tropical. Es pot trobar a Centreamèrica i a Sud-amèrica, des de Costa Rica fins al nord de l'Argentina i al nord d'Uruguai.
Habita els boscos oberts i les sabanes. Pon un sol ou blanc tacat, directament en una depressió d'una branca d'un arbre.

## Referències

* ↑ «Nictibi comú». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Cerro Gordo (Carolina del Nord)

Cerro Gordo és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 244 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cerro Gordo tenia 244 habitants, 90 habitatges i 68 famílies. La densitat de població era de 124 habitants per km².
Dels 90 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,3% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 24,4% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.000 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.964 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 12.447 $. Entorn del 21,7% de les famílies i el 22,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cerro Gordo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cerro Gordo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].