OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Setge de l'Església de la Nativitat

El Setge de l'Església de la Nativitat, (Betlem, Cisjordània), va durar del 2 d'abril al 10 de maig de 2002 (durant la segona intifada). Com a part de l'Operation Defensive Shield, les Forces de Defensa d'Israel van ocupar Betlem i van intentar capturar sospitosos militants palestins. Dotzenes d'ells van refugiar a l'Església de la Nativitat i van demanar asil.
A part d'aquests, hi havia uns 200 monjos residents al convent i altres palestins que havien arribat al lloc per diferents motius. Fonts israelianes van declarar que els monjos i resta de gent civil havien estat segrestats com hostatges pels pistolers, mentre que l'Orde Franciscana va mantenir que no s'havien pres ostatges, Després de 39 dies, es va arribar a un acord, pel que es va deixar tornar als militants palestins a Israel d'on van ser enviats a l'exili a Europa i a la Franja de Gaza.

## Forces participants

Pel costat palestí, hi va haver 300 palestins, armats amb kalashnikov i 16 rifles. Els israelians van mobilitzar 3.000 soldats, 200 tancs i 30 avions de combat.

## Esdeveniments

Les forces israelianes van començar la seva incursió a la ciutat de Betlem, igual que a la resta de ciutats palestines, i es van desencadenar enfrontaments entre militants palestins i les forces israelianes als afores de Betlem. La mateixa nit, els pistolers palestins van fugir i es van fortificar a l'interior de l'Església de la Nativitat; les forces israelianes van mantenir el setge de l'església durant 40 dies.
Després de les negociacions per part del costat israelià amb organitzacions internacionals, la Unió Europea i l'Autoritat Palestina, els militants palestins van ser retirats de Cisjordània alguns cap a la Franja de Gaza i altres cap a diferents països europeus. El nombre de víctimes pel costat israelià: 2 soldats morts i 7 ferits, mentre que el costat palestí va haver-hi 8 morts i 14 ferits.

## Referències

* ↑ 'Monks urge end to Bethlehem siege,' BBC News 12 April, 2002
* 1 2 Cohen, Ariel. «The Nativity Sin». National Review Online, 24-04-2002. Arxivat de l'original el 17 d’agost 2011. [Consulta: 1r juliol 2012].
* ↑ Harel and Isacharoff (2004), p. 247
* ↑ 'Chronology of the Siege,' Frontline, Public Broadcasting Service
* ↑ Harel and Isacharoff (2004), pp. 247–248
# Solella del Clascar

La Solella del Clascar és una solana del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
És en el sector oriental del terme municipal, al sud-est de la masia del Clascar, a la dreta del torrent del Sot del Grau i al sud-oest del Sot del Grau.

## Referències

* ↑ Garcia-Pey i Pey, Enric. Societat d’Onomàstica. Recull onomàstic de Sant Quirze Safaja (pdf). Barcelona: Institut Cartogràfic de Catalunya, 2007, p. 75.
* ↑ «La Solella del Clascar en el seu entorn». Vissir. Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Sotalbo

Sotalbo és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 285 | 266 | 275 | 270 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Quatre llibertats (Unió Europea)

Les quatre llibertats de la Unió Europea són els principis que porten a la creació i manteniment d'un mercat interior comú. Aquestes es refereixen a la lliure circulació de mercaderies, de capital, de servei i de persones i s'apliquen a tots els Estats membres de la Unió Europea. La lliure circulació de béns o mercaderies és l'inici de tot el procés d'unificació entre els diferents països, la Comunitat Econòmica Europea. La menys desenvolupada atén als serveis.
* La lliure circulació de mercaderies suposa la creació d'una unió de duanes, per la qual no es paguen impostos en exportar o importar béns entre els països membres. Aquest acord s'ha ampliat per incloure Andorra o San Marino, ubicats al mig d'una zona lliure de duanes.
* La lliure circulació de capitals es va accelerar notablement amb la introducció d'una divisa comuna, l'euro, que simplifica els pagaments i fa equivalents els preus als diferents indrets, ja que s'estalvia molt de temps i diners per no haver de canviar de moneda en travessar la frontera.
* La lliure circulació de serveis provoca que qualsevol persona pugui oferir el seu treball en un altre país sense haver de sol·lictar visats específics. L'extensió a l'empresa ha provocat alguns conflictes amb les legislacions estatals, en fase d'harmonització.
* La lliure circulació de persones implica que un membre de la UE pugui viatjar a un altre sense requerir permís, però també que hi pugui establir-se o estudiar; ja que es declara que és ciutadà europeu, amb els mateixos drets i obligacions arreu, establerts a partir del Tractat de Maastricht. S'hi han unit països veïns com Noruega, Islàndia i Suïssa.

## Referències

* ↑ «1990-1999 : Une Europe sans frontières» (en francès).
# Quatre per terra

Quatre per terra (en anglés:Four on the Floor) és una sèrie de televisió canadenca d'esquetxos d'humor que va emetre originàriament a CBC Television el 1986. Consta de només 13 episodis, la sèrie era un aparador per a The Frantics, una tropa de comèdia formada per Paul Chato, Rick Green, Dan Redican i Peter Wildman. La sèrie es va traduir al valencià i es va emetre a Canal 9 l'any 1990.
Tot i que la sèrie es va cancel·lar ràpidament a causa de les restriccions pressupostàries de la Canadian Broadcasting Corporation, va ser una influència important en programes de comèdia d'esquetxos posteriors, com The Kids in the Hall.
El personatge més famós de la sèrie va ser Mr. Canoehead, anomenat Capità cap de canoa en el doblatge valencià. Es tractava d'un superheroi de caràcter canadenc: en una excursió fent piragüisme al parc d'Algonquin, va ser colpejat per un llamp mentre portava una canoa d'alumini, que es va soldar permanentment al cap. Com a lluitador del crim, capturarà als criminals donant voltes a si mateix perquè la canoa colpegés als seus enemics.

## Referències

* ↑ Slotek, Jim «The Frantics celebrate 30 years - with a 15-year intermission». Toronto Sun. Mike Power [Toronto, Ontario], desembre 7, 2009 [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ Clay, Chris «A Frantics approach to comedy». The Mississauga News. Ken Nugent [Mississauga, Ontario], febrer 26, 2008.
* 1 2 Admin, Publicat per. «Quatre per Terra (1986)». [Consulta: 12 juliol 2020].
# Quatre morros

«Quatre morros» té aquests significats:
# Quatre membres de Flandes

Els Quatre membres de Flandes constituïen el «Consell de Flandes» o els Estats Provincials del comtat de Flandes: les ciutats de Bruges, Gant i Ieper i la zona rural del Franconat de Bruges.

## Referències

* ↑ «Staten van Vlaanderen» (en neerlandès). Het Rijksarchief in België. [Consulta: 11 juny 2017].
* ↑ Buddle, Paul. «Flanders- Fiefdom of West Francia» (en anglès). The History of Northwestern Europe.
* ↑ «1790 Leden van Vlaanderen» (en neerlandès). Ajuntament de Kortrijk, s.d. [Consulta: 11 juny 2017].
* ↑ Grotius, Hugo. Hedendaegsche historie, of tegenwoordige staet van alle volkeren; in opzigte hunner landsgelegenheit, personen, klederen, gebouwen, zeden, wetten, gewoontens, godsdienst, regering, konsten en wetenschappen, koophandel, handwerken, landbouw, landziektens, planten, dieren, mineralen en andere zaken tot de natuurlyke historie dienende: Behelzende eene beschryving van den tegenwoordigen staat der Oostenryksche, Fransche en Pruissische Nederlanden. (en neerlandès). Amsterdam: Isaak Tirion, 1738, p. 314.
* ↑ Follebout, Martijn. «4. Het Ledencollege». A: De politieke besluitvorming bij de Staten van Vlaanderen, 1670 – 1680 (en neerlandès), 2003.
# Nova Casa dels Estudiants de Hèlsinki

La Nova Casa dels Estudiants de Hèlsinki (en finès Uusi Ylioppilastalo) és un edifici obra de l'arquitecta finesa Wivi Lönn.
La Nova Casa es va construir en 1910, adjacent a la Vella Casa inaugurada en 1870. Les oficines centrals i de serveis de la Universitat de Hèlsinki es troben a l'edifici, que també alberga la revista estudiantil Ylioppilaslehti. L'edifici és seu també d'algunes de les nacions estudiantils i altres organitzacions acadèmiques.

## Referències

* ↑ Student Houses HYY 31 d'octubre del 2011 Arxivat 2017-04-07 a Wayback Machine. (anglès) Consulta 5 de març del 2017
# Serrat de Guinard

El Serrat de Guinard és una muntanya de 892 metres que es troba al municipi d'Alpens, a la comarca del Lluçanès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cura (mitologia)

Cura és una divinitat de l'antiga Roma. Representa l'atenció i la inquietud, en un mite de la creació de l'home. El mite de Cura es troba a la compilació de llegendes anomenat Fabularum, obra atribuïda a Gai Juli Higí.

## Mite

Segons la narració d'Higí, Cura era un dona jove. Una vegada veient el fang argilós a la vora d'un riu que travessava, el va agafar pensativa i va començar a modelar la forma d'un home. Una vegada acabada la figura va demanar a Júpiter que li donés la vida infonent-li l'esperit o alè (spiritus). Júpiter consentí, però quan la dona va demanar-li permís al déu per donar a l'home el seu propi nom, Júpiter li ho va prohibir. Mentre discutien va aparèixer Tellus la deessa de la terra i va declarar que l'home havia de portar el seu nom, perquè havia estat format a partir del seu propi cos.
Finalment va arribar Saturn per posar pau i va decidir que com l'alè de l'home havia estat donat per Júpiter, aquest recuperaria l'esperit després de la mort. Tellus tindria el cos de l'home després de la mort. Mentrestant, com que Cura l'havia creat, tindria cura de l'home durant la seva vida. Finalment Saturn va dictaminar que la nova criatura rebés el nom d'homo (home) en llatí, en concessió a Tellus, ja que havia estat format a partir de l'humus (terra).

## Conclusions

Aquest mite romà va cridar l'atenció del filòsof alemany Martin Heidegger. que va veure en el fet que Cura, una dona o figura femenina preexistent, fos la creadora de l'home, una inversió de la creació segons el Gènesi, en el qual la dona és creada al final.

## Referències

* ↑ Fabularum, poema 220
* ↑ Higino. Fábulas mitológicas. Madrid: Alianza, 2009, p. 233-234. ISBN 9788420650722.
* ↑ Martin Heidegger, History of the Concept of Time: Prolegomena
* ↑ Katrin Froese, Nietzsche, Heidegger, and Daoist Thought: Crossing Paths In-between (SUNY Press, 2006), p. 188 online.

## Vegeu també

* Creació segons el Gènesi
* Pandora
* Jardí de les Hespèrides
Viccionari
# Bramante (cràter)

Bramante és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 156 km de diàmetre. Porta el nom de l'arquitecte italià Donato Bramante (1444-1514), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Bramente». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 30 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
Viccionari
# Béla Czene

Béla Czene (Isaszeg, 3 de juliol de 1911 – Budapest, 9 de novembre de 1999) fou un pintor hongarès.

## Biografia

Era fill del pintor de retrats Béla Tivadar Czene i la dibuixant Franciska Jolán (1886-1966). Entre 1930 i 1933 estudià la Universitat de Belles Arts de Budapest. Començà a participar en exposició a partir de 1932. El seu estil de seguida va prendre la direcció de l'Escola de Roma, influït per l'estada que feu a la capital italiana entre 1938 i 1939, després que, a proposta de Tibor Gerevich, guanyés la beca de l'Acadèmia Hongaresa de Roma.

## Referències

* ↑ webformance. «Czene, Béla jr. (1911 - 1999) - famous hungarian painter, graphic» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2023].
* ↑ «FamilySearch.org». [Consulta: 25 novembre 2023].
# Béla Guttmann

Béla Guttmann (Budapest, Hongria, 27 de gener 1899 - Viena, Àustria, 28 d'agost 1981) fou un futbolista i entrenador de futbol hongarès, d'origen jueu.

## Trajectòria

Com a jugador defensà els colors del MTK Hungária FC, SC Hakoah Wien, la selecció hongaresa (4 cops) i diversos clubs als Estats Units. Guttmann, però, on més destacà fou en la tasca d'entrenador. Dirigí clubs com l'AC Milan, São Paulo FC, FC Porto, SL Benfica i C.A. Peñarol. El seu més gran èxit l'assolí amb els portuguesos del Benfica, amb qui guanyà dues Copes d'Europa consecutives els anys 1960-61 i 1961-62. Juntament amb Márton Bukovi i Gusztáv Sebes, Guttmann fou un dels pioners de la formació 4-2-4.
L'any 1962, després de la segona Copa d'Europa guanyada, Guttmann demanà al SL Benfica més diners, fet que el club no acceptà provocant l'adéu de l'entrenador. En deixar el Benfica, Guttmann declarà En cent anys des d'avui cap club portuguès esdevindrà campió d'Europa i el Benfica sense mi mai guanyarà una copa europea.
Des d'aleshores, el club ha estat finalista de la Champions League (o l'antiga Copa d'Europa) en cinc ocasions - 1962, 1965, 1968, 1988, 1990 - i finalista de l'Europa League (o l'antiga UEFA Cup) en tres ocasions - 1983, 2013 i 2014 - però mai ha guanyat cap d'aquestes finals europees.

## Palmarès

Com a jugador
* Lliga hongaresa de futbol: 2 1919-20, 1920-21 (MTK Hungária FC)
* Lliga austríaca de futbol: 1 1924-25 (SC Hakoah Wien)
* National Challenge Cup: 1 1929 (New York Hakoah)
Com a entrenador
* Copa d'Europa de futbol: 2 1960-61, 1961-62 (SL Benfica)
* Copa Mitropa: 1 1939 (Újpest FC)
* Lliga hongaresa de futbol: 2 1938-39, 1946-47 (Újpest FC)
* Lliga portuguesa de futbol: 3 1958-59 (FC Porto), 1959-60, 1960-61 (SL Benfica)
* Copa portuguesa de futbol: 1 1962 (SL Benfica)
* Campionat paulista: 1 1957 (São Paulo FC)

## Referències

* ↑ Rota, Davide. «Hungarian Players and Coaches in Italy». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 09-01-2001. [Consulta: 12 març 2009].
* ↑ «El Sevilla se proclama campeón de la Europa League» (en castellà). La Vanguardia, 14-05-2014. [Consulta: 15 maig 2014].
* ↑ «La maldición de Guttmann» (en castellà). [Consulta: 16 maig 2014].

## Bibliografia

* Behind The Curtain - Travels in Eastern European Football: Jonathan Wilson (2006) «Enllaç».
* 50 Years of the European Cup and Champions League: Keir Radnedge (2005) «Enllaç».
* Garrincha: Ruy Castro (2005) «Enllaç».

## Enllaços externs

* Guttmann a www.jewishsports.net
# Cal Moreno (Súria)

Cal Moreno és una masia de Súria (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt arquitectònic situat a la zona de Vallseca, en la part sud - occidental. Masia amb dos cossos principals rectangulars units, que presenta una cisterna d'obra al costat de l'escala del cos principal. El cos principal està fet amb maçoneria irregular i coberta a dos vessants. Té dos pisos i presenta adossada la segona construcció, amb murs de maçoneria irregular, recrescuts amb totxo i coberta a una vessant.

## Història

En un cens de 1877 apareix com masia habitada de dos pisos.

## Referències

* 1 2 «Cal Moreno». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Braintree (desambiguació)

«Braintree» té aquests significats:
* Braintree, Essex, Anglaterra
** Districte de Braintree
* Braintree (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
* Braintree (Vermont), població dels Estats Units a l'estat de Vermont.
* New Braintree, població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
# Braintree (Vermont)

Braintree és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 1.194 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Braintree tenia 1.194 habitants, 482 habitatges, i 325 famílies. La densitat de població era de 12 habitants per km².
Dels 482 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 27,3% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.232 $ i la renda mediana per família de 45.357 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.707 $ mentre que les dones 21.411 $. La renda per capita de la població era de 16.480 $. Entorn del 2,7% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Braintree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Braintree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Brigit

Brigit és la dea celta de la inspiració.
El seu nom significa 'eminent', 'superior' (cf. briga). D'origen celta, és una dea triple del foc i té nombrosos poders, provinents de la inspiració, l'art del guariment i de l'endevinació.
Es diu que va néixer amb una flama de foc al cap, i que aquesta la va connectar amb l'univers. El seu poder d'inspiració va ser molt important per a poetes i artistes, així com les seves ensenyances sobre les eines que ajudaven la gent amb els seus treballs, i el seu poder de guariment, que provenia dels seus coneixements sobre herbes que treien els dolors i curaven els malalts. Va ser tan poderosa i popular que encara avui és adorada com a santa Brígida. La seva llegenda encara és viva a Irlanda, on es posen teles blanques a les finestres per tal que siguin tocades pel foc ardent de la seva inspiració.

## Referències

* ↑ «Brigit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Bruno Zita Mbanangoyé

Bruno Zita Mbanangoyé (Port-Gentil, 15 de juliol de 1980) és un exfutbolista del Gabon de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Gabon.
Pel que fa a clubs, destacà a AS Djerba, ES Zarzis, Sivasspor i Dinamo Minsk.

## Referències

* ↑ Bruno Mbanangoyé Zita - International Appearances
* ↑ Bruno Zita Mbanangoyé a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Мбанангой и Ледесма усилили «Динамо»». Arxivat de l'original el 2012-07-28. [Consulta: 28 octubre 2019].
* ↑ Bruno Zita Mbanangoyé, Fitxa a Soccerway
# Bwatoo

El bwatoo és una llengua austronèsica, un dels dialectes de la regió de Voh-Koné de Nova Caledònia. Alguns autors tracten les llengües de Voh-Koné, com el bwatoo i el haveke com a dialectes de la mateixa llengua.

## Referències

* ↑ SIL 1982
* ↑ Wurm i Hattori (1981)

## Enllaços externs

* Entrada a Ethnologue
* Le Bwatoo et les dialectes de la région de Koné
# Bučany

Bučany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1258.
# Bubú dels papirs

El bubú dels papirs (Laniarius mufumbiri) és un ocell de la família dels malaconòtids (Malaconotidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones empantanegades amb papirs, del nord-est i est de la República Democràtica del Congo, Ruanda, Burundi, Uganda, nord-oest de Kenya i nord-oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Bubú dels papirs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Bubú de Reichenow

El bubú de Reichenow (Laniarius nigerrimus) és un ocell de la família dels malaconòtids (Malaconotidae) que habita sabanes denses al sud de Somàlia central i la zona costanera oriental de Kenya. Inclàs antany a Laniarius aethiopicus, actualment s'ha classificat a la seua pròpia espècie, arran treballs com Nguembock et al. 2008.

## Referències

* ↑ «Bubú de Reichenow». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ B Nguembock, J Fjeldså, A Couloux i E Pasquet. 2008. Phylogeny of Laniarius: Molecular data reveal L. liberatus synonymous with L. erlangeri and “plumage coloration” as unreliable morphological characters for defining species and species groups. Molecular Phylogenetics and Evolution 48: 396–407.
# Búnquers de Cap del Pla

Els Búnquers de Cap del Pla són unes construccions d'Abella de la Conca (Pallars Jussà) incloses a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dos búnquers de la guerra civil situats a uns 50 metres de distància entre ells en un camp de conreu, al paratge de Cap del Pla. Els dos tenen el mateix tipus de construcció, mig enterrada feta de formigó armat amb les empremtes dels sacs terrers que s'enganxaven com a encofrat. Són de planta circular, amb un sol espai interior i conserven dues espitlleres. A la part del darrere tenen l'obertura d'accés.

## Història

Pertanyen a la sèrie de búnquers republicans del front del Pallars.

## Referències

* 1 2 «Búnquers de Cap del Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Cal Ferrer (Sant Agustí de Lluçanès)

Cal Ferrer és una casa de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb dos pisos, amb teulat a doble vessant lateral en relació amb la façana que dona al carrer. Els murs són de pedres irregulars i actualment es troben restaurants. L'actual casa del cal Ferer incorpora l'antiga casa del cal Canal, que ara es fa servir de cort. L'estructura global del conjunt està formada per la suma del que havien estat quatre cossos diferents amb les seves corresponents teulades encara distingides. Totes les obertures tenen llinda de pedra.

## Història

A dues de les llindes de la casa es conserven les dates 1731 i 1755. A la casa que abans era Can Canal la llinda presenta la data 1863.

## Referències

* 1 2 «Cal Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Cambridge (Idaho)

Cambridge és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 360 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cambridge tenia 360 habitants, 152 habitatges, i 100 famílies. La densitat de població era de 496,4 habitants per km².
Dels 152 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,9% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 20,3% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.386 $ i la renda mediana per família de 31.111 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 15.000 $. La renda per capita de la població era de 14.475 $. Aproximadament el 7,8% de les famílies i el 10,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cambridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cambridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.