OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agèrat

L'agèrat o alè de bou (Achillea ageratum) és una espècie entomògama i anemòcora de la família de les asteràcies. També rep els noms d'alta-reina, camamilla, herba cuquera, herba del fàstic, alta reina, altarreina, camamila i mansanilla.

## Etimologia

* Achillea: el nom genèric és en honor d'Aquil·les. Concretament el nom esdevé de la Guerra de Troia en què aquest heroi va curar molts dels seus soldats i el rei Tèlef amb centenrama per detenir les hemorràgies.
* ageratum: epítet llatí que significa 'una planta que no es marceix ràpidament; una planta aromàtica'.

## Descripció

Hemicriptòfit herbaci erecte de 20 a 50 cm d'alçada amb la base una mica llenyosa. Forma unes fulles allargades i obtuses que es transformen gradualment en un pecíol, els marges estan doblement dentats. Aquestes fulles i el conjunt de la planta és aromàtica. Els capítols són xicotets botons formats per flors grogues, aquests s'agrupen en una inflorescència formant un corimbe. Floreix al maig fins al final d'estiu. El nombre cromosòmic és n=9.

## Hàbitat

És una planta nadiua del sud d'Europa, incloent els Països Catalans, on es cultiva com a planta aromàtica. Viu en herbeis de sòls inundables, argilosos eutròfics, predominantment en els calcaris, de vegades en els àcids. Des del nivell del mar als 1.100 m d'altitud. No es troba a Menorca.

## Usos

A l'edat mitjana s'utilitzava com a repel·lent d'insectes com les arnes, les puces i les paparres, a més a més, donava una bona olor a les habitacions. És molt apreciada en apicultura perquè és molt mel·lífera.
En medicina popular és de poc ús, generalment per a la manca de gana, indigestions, paràsits intestinals i debilitat. S'empren els corimbes en infusió per a rentar les ferides externament. També es fan infusions amb aquests i es pren una tassa al matí en dejú com a tònic i estimulant. Com a vermífug, sobretot llavors i corimbes en infusió.

## Galeria

* Agèrat al camp
* Tija i fulles
* Corimbe de costat
* Corimbe zenital
* Detall del corimbe

## Noms populars

Alta-reina, alta reina, altarreina, camamilla, camamila, herba del fàstic o mansanilla.

## Referències

* 1 2 «Achillea ageratum». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 25 febrer 2022].
* ↑ A. Cronquist, A. H. Holmgren, N. H. Holmgren, J. L. Reveal & P. K. Holmgren (1994) Intermountain Flora. Vascular Plants of the Intermountain West. U.S.A. Vol. 5. Asterales.
* ↑ Triano, E. C. (1998) Flora del Subbético Cordobés. Catálogo, recursos y curiosidades. Diputación Provincial de Córdoba.
* ↑ Dictionary of Botanical Epithets (affinis - ageratoides)
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ «Achillea ageratum L.». Herbari Virtual del Mediterrani Virtual. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ Números cromosómicos para la flora española, 556-591. Pastor Díaz, J. & al. (1990) Lagascalia 15(2): 269-282
* ↑ «Achillea ageratum». Flora Catalana. Arxivat de l'original el 4 abril 2019. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Achillea ageratum». Plantas de jardín. El jardín de Krispy-yamaguchi. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana». TermCat. [Consulta: 19 desembre 2021].
# Aixa Guerra

Aixa Guerra (Barcelona, 1972) és coreògrafa de teatre musical i professora de ballet contemporani i Modern Jazz.
Formada com a ballarina, cantant i actriu a Barcelona, Nova York i Londres: Es formà en dansa contemporània amb els professors Ramon Oller i Marta Carrasco entre d'altres mestres; Dansa jazz (Máximo Hita, Bernard O'Reilly -estil Bob Fosse-; Dansa clàssica (Ramon Solé, Karemia Moreno i d'altres professors famosos; també ha estudiat interpretació (Boris Rottenstein, Marc Martínez i d'altres mestres i cant (Helen Rowsend, Eduardo Ríos).
Com a intèrpret, ha treballat en espectacles com Kosmik Kabaret, West Side Story, Angels, Guys & Dolls, Adéu a Berlín, La hija de la Frau, Lulu i Tres sombreros de copa i va intervenir també en l espectacle de creació de dansa-teatre del coreògraf avantguardista Nigel Charnock (DV8) a La Caldera.
Ha realitzat la coreografia d'alguns dels muntatges del Teatre Tívoli, com La Jaula de las Locas, La Tabernera del Puerto al Teatro de la Zarzuela de Madrid, Mucho ruido y pocas nueces al Teatre Nacional de Catalunya, Follies al Teatro Español de Madrid, El Somni de Mozart al TNC, Merrily We Roll Along a la Sala Villarroel i Barcelona, Encrucijadas, entre d'altres, als principals teatres de Madrid i Barcelona. A més de la direcció de la coreografia, també ha actuat com a actriu en algunes de les funcions, com per exemple al Teatre Artenbrut de Barcelona, on a més de ser la responsable de la coreografia interpreta el paper de la prostituta Krost.
Com a docent treballa en la formació de ballarines, cantants i actors a centres com l'Institut del Teatre de Barcelona, l'Escola Superior d'Art Dramàtic Eòlia o el centre James Carlès a Tolosa de Llenguadoc.

## Referències

* ↑ «Aixa Guerra». La Republica - Diari Avui, Any II, Núm. 39, 22-02-2019, pàg. 38-39.
* ↑ «Àngel Llàcer dirige y protagoniza una revisión de «La jaula de las locas»» (en castellà). La Vanguardia, 15-11-2017 [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ Moreno Mengíbar, Andrés «'La Tabernera del Puerto'. Más zarzuela, por favor» (en castellà). Diario de Sevilla, 07-02-2019 [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ Ruiz, Aldo «‘La tabernera del puerto’: espectacular montaje de Mario Gas en el que sobresalen las voces de Marina Monzó y Javier Franco y la increíble vis cómica de Ángel Ruiz y Vicky Peña» (en castellà). El Teatrero, 26-05-2018 [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ Boixeda Möller, Mónica «Shakespeare y Cole Porter hacen el amor». Culturamas, la revista de información cultural, 30-11-2016 [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ Fondevila, Santiago «Sombrio entretenimiento: "Adéu a Berlín"». La Vanguardia (Hemeroteca), 25/26-12-2001, pàg. 45 [Consulta: 16 març 2019].

## Enllaços externs

* «Aixa Guerra». Escola d'Arts Escèniques, Dança, Teatre i Cant Coco Comin.
* «Aixa Guerra (Barcelona, 1972)]». El Musical mes petit.
* «Aixa Guerra – Professora de Modern Jazz». Som-hi Dança, Escola Productora d'Espectacles.
# Aixa (zoroastrisme)

Aixa (avèstic: 𐬀𐬴𐬀, aṣ̌a; antic persa arta; pahlavi: ard) és un dels principis centrals del zoroastrisme i representa la «veritat», «justícia» o «ordre», i pot ser traduït com ‘allò que està lligat de forma adequada, en el seu lloc correcte’. Pels indoiranians, tota criatura física (geti) estava determinada segons un pla còsmic. El seu oposat és druj (drauga, en persa antic), que representa la «falsedat» i el «caos».
Té un equivalent en sànscrit vèdic, ṛtá, que també deriva del proto-indoiranià.
# Amagansett

Amagansett és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.067 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Amagansett tenia 1.067 habitants, 493 habitatges, i 281 famílies. La densitat de població era de 65,5 habitants per km².
Dels 493 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,1% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 43% no eren unitats familiars. En el 34,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 3,2% entre 18 i 24, un 22,3% entre 25 i 44, un 33% de 45 a 60 i un 22,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.406 $ i la renda mediana per família de 69.306 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.750 $ mentre que les dones 36.500 $. La renda per capita de la població era de 45.545 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Amagansett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Amagansett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alexandre el paflagoni

Alexandre el paflagoni és el nom dels següents personatges:
* Alexandre el paflagoni (general), general de Mitritades del Pont
* Alexandre el paflagoni (impostor), impostor que va enredar al poble d'Àsia Menor el segle ii.
# Alejandro Utrilla Belbel

Alejandro Utrilla Belbel (Alcalá la Real, 1889 - Granada, 12 de febrer de 1963) fou un militar espanyol, Capità general de les Illes Balears durant el franquisme.
Ingressà a l'exèrcit en l'arma de Cavalleria. Va passar la major part de la seva vida militar al protectorat espanyol al Marroc i participà en la Guerra del Rif. En proclamar-se la Segona República tenia el grau de tinent coronel i va donar-se de baixa a l'exèrcit. Militant carlí, a començament de 1936 fou nomenat Inspector de Requetés i fou enviat a Navarra per tal d'organitzar aquestes unitats, i un cop va triomfar el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 a Navarra, va marxar amb les seves unitats sobre Saragossa, que va ser ocupada per les tropes del bàndol nacional.
Ascendit a general de brigada, el 1940 fou nomenat cap de la I Brigada de la Divisió de Cavalleria. El 1942 fou condecorat amb la Gran Creu de l'Orde de Sant Hermenegild i el 1943 fou ascendit a general de divisió. En novembre de 1952 fou ascendit a tinent general i nomenat Capità general de les Illes Balears, càrrec que va deixar el 1954 quan fou nomenat capità general de la VII Regió Militar amb seu a Valladolid. En setembre de 1959 va passar a la reserva i es va establir a Granada, on va morir en febrer de 1963.

## Referències

* ↑ Alejandro Utrilla Belbel, geneanet.org
* ↑ Casa del general a Alcalá de la Real
* ↑ Ha muerto el Teniente General Utrilla, Revista Montejurra, n, 26, març de 1963
* ↑ DECRETO de 12 de julio de 1940 por el que se nombra Jefe de la primera Brigada de la División den Caballería al General de Brigada don Alejandro Utrilla Belbel.
* ↑ DECRETOS de 21 de diciembre de 1943 por los que se asciende a Generales de División a los de Brigada don Alejandro Utrilla Belbel y, don José Cremades Buñol
* ↑ DECRETO de 31 de octubre de 1952 por el que se promueve al empleo de Teniente General al General de División don Alejandro de Utrilla Belbel, nombrándole Capitán General de Baleares.
* ↑ Decreto de 18 de diciembre de 1953 por el que se nombra Capitan Genaral de la 7º Región Militar y jefe del Cuerpo de Ejército de Castilla VII al Teniente General don Alejandro de Utrilla Belbel, cesando en su actual destino.
* ↑ Decreto 1692/1959, de 23 de septiembre, por el que se dispone que el Teniente General don Alejandro de Utrilla Belbel pase a la situación de reserva.
# Alejandro Zamora Barbero

Alejandro Zamora Barbero (Madrid, 22 d'abril de 1984) és un futbolista professional madrileny, que ocupa la posició de defensa.
Comença en els filials del Reial Madrid, sent cedit al Reial Oviedo. Fitxat pel Reial Betis, passa al seu equip B, tot i que arriba a debutar a la màxima categoria amb els sevillans. El 2009 fitxa per la UD Salamanca.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Amassadi per Aran

L'agrupació d'electors Amassadi per Aran va ser una formació política aranesa associada a Unió Democràtica de Catalunya com a escissió d'Unió Democràtica Aranesa.

## Història

Quan Josep Calbetó Giménez, aleshores president d'UDA, va decidir concòrrer a les eleccions araneses de 1999 al costat del Partido Popular sota la marca de Unió Popular Aranesa (UPA), UDC donà per trencat el pacte amb UDA i alguns militants d'UDA (principalment el sector aranesista i catalanista) van deixar el partit per discrepància amb la decisió de Calbetó. Dos dels militants més importants que van mostrar el seu rebuig a l'UPA van ser l'exsíndica d'Aran Amparo Serrano Iglesias i Emili Sanllehí, els quals van alegar com a motiu del trencament que "cap vot nacionalista aranès podia anar al PP de José María Aznar". En mig de la crisi, el llavors secretari d'organització d'UDC, Josep Sánchez Llibre, viatjà fins a la Vall d'Aran per conèixer de primera mà els succeït i donar suport als escindits d'UDA. En aquella trobada es va decidir l'establiment d'una secció local d'UDC a l'Aran encapçalada per Amparo Serrano, tot i que també es va parlar d'unir-se a Convergència Democràtica Aranesa. Aquella secció local d'UDC no va poder presentar-se a les eleccions com a UDC, ja que el reglament de CiU impedia que CDC o UDC es presentaren fóra de la coalició. Així, es presentà l'Agrupació d'Electors Amassadi per Aran, amb Amparo Serrano com a cap de llista a les eleccions araneses de 1999 i a les eleccions araneses de 2003, sense aconseguir cap escó. La coalició UPA es trencà un any després només de la seua creació per discrepàncies polítiques entre el PP i UDA, però AxA i UDA mai tornaren a unir-se. L'any 2007, Amassadi per Aran es va dissoldre abans de les eleccions d'aquell mateix any.

### Conselh Generau d'Aran

| Elecció | Vots | % | Escons | +/– | Candidat | Govern |
| 1999 | 111 | 2,52 | 0 / 13 | Nou | Amparo Serrano Iglesias | Extraparlamentàri |
| 2003 | 143 | 2,95 | 0 / 13 | = | Amparo Serrano Iglesias | Extraparlamentari |

### Resultats eleccions municipals

| Elecció | Vots | % | Escons | +/– | Posició |
| 1999 | 254 | 5,70 | 1 / 51 | Nou | 4t |
| 2003 | 139 | 2,84 | 0 / 51 | 1 | 5t |

## Referències

* ↑ Segura, Cristian; Rusiñol, Pere «Unió Democràtica Aranesa rompe con Duran y se alía con el PP» (en castellà). El País, 13-04-1999 [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ Campa, Miquel «Entre ena politica aranesa eth partit catalan UDC se constituís era seccion aranesa deth partit catalan Unió Democrática de Catalunya liderada per Amparo Serrano» (en aranès). ETH Diari, Num. 81, 15-04-1999 [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ Mencia, Sonia «UDC tendrá partido propio tras la crisis en la Val d"Aran». El País, 15-04-1999 [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ Mencia, Sonia «El PP rompe su pacto con Unió Democràtica Aranesa». El País, 01-04-2000 [Consulta: 2 juny 2019].
# Amastra spirizona

Amastra spirizona és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Amastridae endèmica de Hawaii.

## Subespècies

* Amastra spirizona chlorotica
* Amastra spirizona nigrolabris

## Hàbitat

És arborícola i viu, normalment, en petits arbusts nadius i arbres baixos.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Hawaii.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la destrucció del seu hàbitat, el furtivisme i la predació per part d'espècies introduïdes (Euglandina rosea, rates i Oxychilus).

## Referències

* ↑ GBIF Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 NatureServe (anglès)
* ↑ Hawaii Biodiversity & Mapping Program Arxivat 2010-06-10 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Alma mía

Alma mía és una pel·lícula argentina de 1999. Dirigida per Daniel Barone i escrita per Jorge Leyes sobre una idea original d'Adrián Suar. Protagonitzada per Araceli González i Pablo Echarri. L'actriu Valeria Bertuccelli es va endur un Cóndor de Plata per aquesta pel·lícula i Silvia Prieto.

## Argument

Alma (Araceli González) és una jove pastissera del barri de La Boca que és promesa de Mario (Diego Peretti) des que tenia quinze anys. Leo (Pablo Echarri) és un arquitecte a punt del matrimoni. Fanny (Valeria Bertuccelli), una prostituta molt amiga d'Alma, prepara amb el Tano (Damián De Santo) una nit especial per acomiadar la solteria de Leo. Alma, enganyada per Fanny, es presenta a un bar on es troben amb els dos homes. Leo creu que la jove és una prostituta pagada pel Tano. Després de passar junts unes quantes hores, Leo i Alma no podran oblidar-se…

## Repartiment

* Araceli González - Alma
* Pablo Echarri - Leo
* Valeria Bertuccelli - Fanny
* Damián de Santo - El Tano
* Diego Peretti - Mario
* Héctor Bidonde - Vito
* Rita Cortese - Tita
* Antonella Costa - Micaela
* Paula Canals - Tina
* Dulio Orso - Rubén
* Adriana Salonia - Valeria
* Cristina Allende
* Roberto Fiore
* Gabriel Gibot
* Elena Gowland
* Tony Sánchez Pupa
* Roly Serrano

## Referències

* ↑ «Perfil: Valeria Bertuccelli, con más carácter que nunca» (en castellà). Noticine, 01-07-2009. [Consulta: 5 abril 2014].
* ↑ «Alma Mía 1993». NYC Times movie [Consulta: 8 abril 2014].
* ↑ Lerer, Diego. «Un amor como los de antes». ‘‘Clarín'’.

## Enllaços externs

* Fitxa a Cinenacional.com (castellà)
# Alma mater (pel·lícula de 2005)

Alma mater es una pel·lícula uruguaiana de 2004, coproduïda per Brasil i Canadà. Dirigida per Álvaro Buela, és un drama musical fantàstic protagonitzat per Roxana Blanco, Nicolás Becerra, Werner Schünemann, Walter Reyno, Beatriz Massons i Humberto de Vargas.

## Sinopsi

Una tímida empleada de supermercat comença a rebre senyals —reals i imaginaris— d'una destinació meravellosa. Verge i religiosa, creu portar en les seves entranyes al salvador del pròxim mil·lenni.

## Protagonistes

* Roxana Blanco (Pamela)
* Nicolás Becerra (Katia)
* Werner Schünemann (Ministre Assunção)
* Walter Reyno (home amb barret)
* Beatriz Massons (Lucía)
* Humberto de Vargas
* Jenny Galván
* Gabriela Quartino
* Hugo Bardallo

## Premis

* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2004: premi Casa d'Amèrica en Cinema en Construcció..
* Festival des Cinémas et Cultures de L'Amérique Latine, Biarritz (2005): premi a la millor actuació femenina.
* Cinemateca Uruguaya (2005): premi a la millor pel·lícula de l'any.
* Associació de Crítics de Cinema de l'Uruguai (2005): premis a la millor pel·lícula nacional, millor director, millor guió, millor fotografia, millor música original, millor actriu i actor revelació.
* Festival de Cinema Llatinoamericà de Varsòvia (2005): esment especial del jurat.
* Premis Grafiti (2006): premi a la millor edició i esment especial al disc Música desde Alma Mater.
* Candidata al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana (2006)

## Notes i referències

* ↑ FilmAffinity. «Alma mater (2004)». [Consulta: 30 desembre 2014].
* ↑ IMDb. «Alma mater (2004)». [Consulta: 30 desembre 2014].
* 1 2 Uruguay Film Commission & Promotion Office. «Alma mater». A: 25 años de cine de ficción (1985-2010), 2012, p. 37 [Consulta: 11 desembre 2015]. Arxivat 2016-03-19 a Wayback Machine.
* ↑ Alma mater al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* El ajuste de cuentas de un “Alma máter” Arxivat 2021-01-30 a Wayback Machine. per Oribe Irigoyen
* Tráiler de la película a YouTube
# Anaxyrus nelsoni

Anaxyrus nelsoni és una espècie d'amfibi que viu als Estats Units. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Pauly, G. B., D. M. Hillis, and D. C. Cannatella. (2004) The history of a Nearctic colonization: Molecular phylogenetics and biogeography of the Nearctic toads (Bufo). Evolution 58: 2517–2535.
* Hammerson, G. 2004. Bufo nelsoni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Alnico

Alnico és un grup d'aliatges de ferro (Fe), amb quantitats variables (8-12%) d'alumini (Al), de níquel (14-28%), i de cobalt (5-24%) desenvolupats a partir de 1932. Alguns contenen, a més, petites quantitats de coure (Cu), i de titani (Ti). Segons la seva composició hom distingeix uns dotze tipus d'alnico. Tots ells són caracteritzats per llurs propietats ferromagnètiques i usats en la fabricació d'imants permanents. El nom és un acrònim dels metalls que acompanyen al ferro: Al, Ni i Co.

## Referències

* ↑ Dawes, Chester L. Electricidad industrial (en castellà). vol.2. Reverte, 1982, p. 172. ISBN 8429130209.
* ↑ «Alnico». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Alvaldi (satèl·lit)

Alvaldi (Saturn LXV), conegut provisionalment com a S/2004 S 35, és un satèl·lit natural de Saturn. El seu descobriment va ser anunciat per Scott S. Sheppard, David C. Jewitt i Jan Kleyna el 8 d'octubre de 2019 a partir d'observacions realitzades entre el 12 de desembre de 2004 i el 25 de febrer de 2006. It was given its permanent designation in August 2021. El 24 d'agost de 2022, va rebre el nom oficial d'Alvaldi, un jötun de la mitologia nòrdica. Era molt ric en or, i quan va morir els seus fills es van repartir l'herència prenent-ne un glop cadascun.
Alvaldi fa uns 5 quilòmetres de diàmetre i orbita Saturn a una distància mitjana de 22,412 Gm en 1253,08 dies, amb una inclinació de 177° respecte a l'eclíptica, en direcció retrògrada i amb una excentricitat de 0,194.

## Referències

* 1 2 «MPEC 2019-T157 : S/2004 S 35» (en anglès). minorplanetcenter.net. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ «M.P.C. 133821». Minor Planet Center. International Astronomical Union, 10-08-2021. [Consulta: 21 agost 2021].
* ↑ «Names Approved for 10 Small Satellites of Saturn» (en anglès). usgs.gov. USGS, 24-08-2022. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ Simek, Rudolf. D.S. Brewer. Dictionary of Northern Mythology (en anglès), 1996, p. 99. ISBN 978-0-85991-513-7.
* ↑ Orchard, Andy. Cassell. Dictionary of Norse Myth and Legend (en anglès), 1997, p. 5. ISBN 978-0-304-34520-5.
# Alveringem

Alveringem és un municipi belga de la província de Flandes Occidental a la regió de Flandes, a la frontera amb França al Westhoek, regat per l'IJzer i el Lovaart.

## Seccions

| # | Nom | Superfície (km²) | Població (31-12-2008) |
| I | Alveringem | 18,98 | 1599 |
| II | Oeren | 2,89 | 51 |
| III | Sint-Rijkers | 3,72 | 110 |
| IV | Izenberge | 4,51 | 367 |
| V | Leisele | 15,38 | 809 |
| VI | Hoogstade | 5,66 | 371 |
| VII | Gijverinkhove | 3,92 | 320 |
| VIII | Beveren | 12,35 | 691 |
| IX | Stavele | 12,63 | 660 |
    Font: Ajuntament d'Alveringem

## Localització

* a. Houtem (Veurne)
* b. Vinkem (Veurne)
* c. Wulveringem (Veurne)
* d. Eggewaartskapelle (Veurne)
* e. Zoutenaaie (Veurne)
* f. Lampernisse (Diksmuide)
* g. Lo (Lo-Reninge)
* h. Pollinkhove (Lo-Reninge)
* i. Oostvleteren (Vleteren)
* j. Westvleteren (Vleteren)
* k. Krombeke (Poperinge)
* l. Proven (Poperinge)
* m. Roesbrugge-Haringe (Poperinge)
* n. Bambeke
* o. Oostkappel
* p. Hondschote

## Referències

* ↑ «Alveringem». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Alver (cràter)

Alver és un cràter d'impacte de 151,49 km de diàmetre de Mercuri. Porta el nom de la poetessa estoniana Betti Alver, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2013.

## Referències

* 1 2 «Alver». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 15-03-2013. [Consulta: 2 abril 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Ammayanayakanur

Ammayanayakanur fou un antic palaiyam (zamindari) de l'Índia, que sota domini britànic va quedar situat a la taluka de Dindigal, districte de Madura, presidència de Madras.
Fou famosa per la batalla lliurada allí el 1741 que va decidir la sort de Dindigal que va caure en poder de Chanda Sahib. També va destacar en la incursió de Haydar Ali i fou un dels cinc palaiyams que l'invasor no va poder ocupar, però després fou confiscat per Tipu Sultan. Quan va passar a mans dels britànics fou restaurat com a palaiyam tributari. Es va construir una estació de tren a la vila principal Ammayanayakanur.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.