OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hipocretina

La hipocretina, també coneguda com a orexina, és una hormona neuronal polipeptídica que es troba a les neurones de l'hipotàlem posterior i que està formada per trenta aminoàcids. La hipocretina s'encarrega de regular el metabolisme energètic, els períodes dia i nit de les persones (la son) i estimulen la gana.
Sembla que aquesta hormona està implicada en l'insomni (quantitat massa gran d'hipocretina), la narcolèpsia (manca d'hipocretina), la malaltia d'Alzheimer i en les ganes de fumar i de beure alcohol en els casos d'addicció. Recentment se l'ha associat amb els mecanismes de recompensa, ja que està comprovat que una activitat anormalment elevada de les hipocretines condueix a estats d'ansietat que poden fer recaure al consum de substàncies addictives.
Probablement la hipocretina està estimulada per la manca de sucre (hipoglucèmia) i la grelina (secretada per l'estòmag quan "sap" que vindrà un àpat) mentre que s'inhibeix amb la glucosa i, a llarg termini, la leptina (produïda per les cèl·lules adiposes, perquè les persones grasses mengin menys).

## Referències

* 1 2 Científicos de la Pompeu descubren qué hace recaer a los ex fumadores Arxivat 2010-02-18 a Wayback Machine. Cope.es, 10 de febrer de 2010 (castellà)
* ↑ NarcolepsiaOrpha,net (francès)
* ↑ J. E. Kang, M. M. Lim, R. J. Bateman, J. J. Lee, L. P. Smyth, J. R. Cirrito, N. Fujiki, S. Nishino and D. M. Holtzman «Amyloid-{beta} Dynamics Are Regulated by Orexin and the Sleep-Wake Cycle». Science, 2009. DOI: 10.1126/science.1180962.
* ↑ La Pompeu descobreix la proteïna que causa la recaiguda en els exfumadors El Periódico, 10 de febrer de 2010
* ↑ The orexin system regulates alcohol-seeking in rats AJ. Lawrence, MS Cowen, HJ Yang, F Chen i B. Oldfield. Pharmacol. Vol. 148. n.º 6. p. 752–9. Any 2006. (anglès)
# Hemichromis frempongi

Hemichromis frempongi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Ghana.

## Referències

* ↑ Peters, W. (C. H.) 1857. [Neue Gattung von Chromiden.]. Monatsb. Akad. Wiss. Berlín, 1857: 403.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hanover (Nou Hampshire)

Hanover és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 10.850 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hanover tenia 10.850 habitants, 2.832 habitatges, i 1.761 famílies. La densitat de població era de 85,3 habitants per km².
Dels 2.832 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,1% tenia menys de 18 anys, un 37,6% entre 18 i 24, un 16,6% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 72.470$ i la renda mediana per família de 99.158$. Els homes tenien una renda mediana de 63.409$ mentre que les dones 35.771$. La renda per capita de la població era de 30.393$. Entorn del 0,6% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hanover». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hanover». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Himne homosexual

Un himne homosexual és una cançó popular que ha esdevingut molt popular entre la comunitat homosexual o que s'ha identificat amb aquest col·lectiu, encara que algunes d'aquestes cançons també poden convertir-se en himnes per a la resta de la comunitat LGBT. Moltes cançons conegudes, com ara "Raise Your Glass" de Pink, s'han convertit en un "refugi de suport inequívoc dels drets dels homosexuals". No totes les cançons etiquetades com a "himnes gai" van ser escrites amb aquest propòsit, sinó que s'inclouen en aquest subgènere de la música popular si han sigut molt populars entre la comunitat LGBT.
La lletra dels himnes homosexuals sovint es caracteritzen per tractar temes com la perseverança, la força interior, l'acceptació, l'orgull i la unitat. Els editors del llibre Queer (2002) van identificar deu elements que descriuen temes comuns de molts himnes gais: "grans dives vocals; temes sobre superar les dificultats en l'amor, 'no estàs sol'; temes sobre oblidar les preocupacions (sortir de festa); guanyar durament l'autoestima; viure la sexualitat sense vergonya; cercar l'acceptació; cançons romàntiques sobre el fet d'estar fastiguejat de la vida; el tema que l'amor ho conquista tot, i de no disculpar-se pel que un és."
Segons la revista musical Popular Music, la cançó més identificada comunament com un himne gai és "I Will Survive" de Gloria Gaynor. La cançó es descriu com "un emblema clàssic de la cultura gai en les èpoques post-Stonewall i de la SIDA, i sens dubte el major himne de discoteca". L'organització britànica pels drets LGBT Stonewall va nomenar la cançó "Beautiful" de Christina Aguilera com la cançó de la dècada de 2000 més empoderadora per a les persones LGBT, i Elton John va predir que reemplaçaria "I Will Survive" com a principal himne gai. "I'm Coming Out" de Diana Ross, "Dancing Queen" d'ABBA, "Born This Way" de Lady Gaga, i "Y.M.C.A." de Village People són cançons també considerades àmpliament com a himnes dels homosexuals, encara que no totes elles van ser escrites amb aquest objectiu. Entre la comunitat LGBT castellanoparlant, també s'ha identificat la cançó "¿A quién le importa?" d'Alaska y Dinarama com a himne gai.

## Referències

* ↑ Hawgood, Alex «For Gays, New Songs of Survival». New York Times, 05-11-2010 [Consulta: 21 abril 2014].
* 1 2 3 4 Casserly, Meghan «Lady Gaga's Born This Way: Gay Anthems And Girl Power». Forbes, 11-02-2011 [Consulta: 13 agost 2014]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-08-27. [Consulta: 19 juliol 2016].
* ↑ Hubbs, Nadine «‘I Will Survive’: musical mappings of queer social space in a disco anthem». Popular Music, 26, 2, 01-05-2007, pàg. 231–244. DOI: 10.1017/s0261143007001250.
* ↑ «Media: Current Releases». stonewall.org.uk. Arxivat de l'original el 21 de juliol 2015. [Consulta: 19 maig 2013].
* ↑ «Y.M.C.A.byThe Village People». songfacts.com. [Consulta: 21 abril 2014].
# Hans Brenaa

Hans Brenaa (Stenmagle, 9 d'octubre de 1910 - 14 d'abril de 1988) va ser un ballarí, professor i director de ballet danès.
Va estudiar a la "Royal Danish Ballet School" des de 1918 i es va incorporar a la companyia el 1928; va ascendir a director el 1945. Va crear papers a George Balanchine, Llegenda de Joseph (1931) i en nombrosos ballets de Lander, entre ells Études (1948). Va produir Les noces d'Aurora per al "Royal Ballet Danès" el 1950. Després de retirar-se dels escenaris el 1955 es va convertir en productor, escenificant el repertori de Bournonville a Dinamarca i altres llocs. També va ensenyar a la "Royal Danish Ballet School" de Copenhaguen des de 1942 i va ser un professor incansable de l'estil Bournonville a tot Europa i Amèrica.
Entre les produccions de Bournonville va escenificar amb el "Royal Danish Ballet" destaquen The Kermesse in Bruges (1957 i 1978), La Sylphide (1967), Konservatoriet (1968), The King's Volunteers on Amager (1970), Lluny de Dinamarca (1973), i La Ventana (1979). Brenaa va fer ballar els ballets més directes i enginyosos a través de l'escenari amb una vitalitat infecciosa. Durant els períodes en què Hans Brenaa va estar absent del teatre, Kirsten Ralov va ser el custodi de la tradició de Bournonville. El 1979 va comprometre el paper a les escoles Bournonville.
Va dir Halets més directes i enginyosos a través de l'escenari amb una vitalitat infecciosa. Durant els períodes en què Hans Brenaa va estar absent del teatre, Kirsten Ralovns Brenaa
| « | <<Crec que sé, és molt important mostrar als joves què és Bournonville. Crec que no fem tant com hauríem de fer, aquí al Royal Theatre, tenim massa ballet modern. Per descomptat, als joves els agrada, però si ho fem massa, ens oblidem de Bournonville, i Bournonville és el més important per a Dinamarca.>> | » |

## Referències

* http://auguste.vestris.free.fr/Filmography.html
# Hans Blix

Hans Blix (Uppsala, Suècia, 28 de juny de 1928) és un diplomàtic, alt funcionari internacional i polític del Partit Popular Liberal de Suècia. Va ser Ministre d'Afers Exteriors suec de 1978 a 1979. Blix es feu famós en el període 2002-2003 arran de la seva responsabilitat com a Director de la Comissió de Monitoratge, Verificació i Inspecció de les Nacions Unides a Iraq, els inspectors internacionals que havien de revisar els estocs d'armes de destrucció massives d'Iraq.

## Biografia

Hans Blix nasqué el 1928 a Uppsala en una família benestant del país. És el fill del professor Gunnar Blix i de Hertha Wibergs, i el net del famós fisiòleg Magnus Blix. Va estudiar a la Universitat d'Uppsala, a la Universitat de Colúmbia, i també a Cambridge. Obtingué el seu doctorat de dret internacional a la Facultat de Dret de la Universitat d'Estocolm. Entre 1962 i 1978, va ser membre de la delegació sueca a la Conferència sobre el desarmament a Ginebra. Va ocupar el càrrec de ministre d'Afers Exteriors de Suècia de 1978 a 1979.
Més endavant, el 1981 entrà com a director general a l'Agència Internacional de l'Energia Atòmica (AIEA) on hi romangué fins a 1997. Va ser durant aquell període que va visitar l'escenari de la catàstrofe nuclear de Txornòbyl on hi fou el primer occidental en anar-hi. Després fou un dels artífexs del projecte internacional de securització de l'indret.

## Referències

* ↑ «Hans Blix assegura que el treball del seu equip "irritava" Washington». CCMA, 09-11-2006 [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «Dr. Hans Blix» (en anglès). Agència Internacional de l'Energia Atòmica. [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ Borys, Christian «Com és de prop el "sarcòfag" gegant de Txernòbil, que tancarà els residus nuclears més perillosos del món durant 100 anys» (en castellà). BBC, 09-01-2017 [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «Hans Blix, a Txernòbil» (en castellà). El País, 10-07-2003 [Consulta: 18 setembre 2020].
# Història sincrònica

Història sincrònica (ABC 21) és una obra historiogràfica del segle VIII aC, trobada a la biblioteca de Asurbanipal, i que relata des d'un punt de vista pro-assiri, les relacions entre Assíria (Assur) i Babilònia (en la denominació cassita, Karduniash) des de prop de Puzur-Aixur III (1500 aC) fins a Adad-nirari III (800 aC). Gràcies a ella s'ha pogut testificar el sincronisme i analitzar la cronologia d'aquest període.

## Referències

* 1 2 Grayson, Albert Kirk. Assyrian and Babylonian chronicles. Winona Lake, IN: Eisenbrauns, 2000. ISBN 1-57506-049-3.
* ↑ Roux, Georges. Mesopotamia : historia política, económica y cultural. 2a. ed. Torrejón de Ardoz (Madrid): Akal, 1990. ISBN 84-7600-174-6.

## Enllaços externs

* Transcripció de la Història sincrònica, en anglès
# Haplochromis microdon

Haplochromis microdon és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis michaeli

Haplochromis michaeli és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 14,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Holderness

Holderness és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 1.930 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Holderness tenia 1.930 habitants, 768 habitatges, i 546 famílies. La densitat de població era de 24,5 habitants per km².
Dels 768 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 31,4% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.895$ i la renda mediana per família de 55.526$. Els homes tenien una renda mediana de 36.500$ mentre que les dones 26.116$. La renda per capita de la població era de 27.825$. Entorn del 2,8% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Holderness». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Holderness». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Font Vella (Torroja del Priorat)

La Font Vella és una font de Torroja del Priorat (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt construït per un mur que suporta un talús, amb planta de "L" invertida. A cada un dels costats hi ha un arc de mig punt dovellat i tapat per una paret d'obra. Un dels arcs és inutilitzat per un mur d'obra en tant que l'altre ha estat excavat i hom pot accedir a la part inferior, on hi ha l'aixeta, mitjançant unes escales de pedra. L'accés a la font és arranjat, constituint una mena de jardinet, amb pedrissos i ombra.

## Història

De forma versemblant, la font existia ja abans del segle xviii i caldria considerar la data del 1786 com la de condicionament i reforma acompanyada d'un engrandiment de cara a fer front a les necessitats d'aigua plantejades per l'augment demogràfic. En data posterior no determinada i, presumiblement, durant el segle XX s'excavà la part baixa a fi d'augmentar el rendiment de la font.

## Referències

* 1 2 3 «La Font Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «La Font Vella». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Vermiculacions

Les vermiculacions són un tipus d'espeleotema constituït per dipòsits fins i irregulars, de calor marró a ocre, de material argilós, que hom troba a les parets i sostres de les galeries.
Les vermiculacions es formen en dessecar-se la fina capa de sediment que cobreix el sostre i les parets de les galeries. En iniciar-se l'evaporació d'aigua es produeix una contracció del material que dona lloc a esquerdes que separen petites zones de material.

## Referències

* 1 2 Merino, A.; Fornós, J.J.; Ginés, À «Nueva aportacions al conocimiento de los espeleotemas y morfologias existentes en la Cova des Pas de Vallgornera». ENDINS. Mon. Soc. Hist. Nat. Balears [Mallorca], 32, 2008, pàg. 43-48.
# Òtanes (fill de Tucra)

Òtanes (en llatí Otanes, en grec antic ̓Οτάνης) fill de Farnaspes, fou un noble persa molt ric.
Va ser el primer que va sospitar de la impostura de Esmerdis de Pèrsia i quan va rebre la confirmació de la seva filla Fèdime (una de les vídues reials) va ser un dels caps dels conspiradors contra el pretendent, l'any 521 aC.
Després de la matança dels mags va recomanar establir la democràcia, però els altres conspiradors van optar per conservar la monarquia. Òtanes llavors va renunciar a qualsevol dret al tron amb la condició que tant ell com els seus descendents quedessin fora de l'autoritat reial i va rebre també algunes marques d'honor.
Un temps després apareix com a sàtrapa de Lídia, dirigint la força persa que atacava Samos per col·locar Silosó, germà de Polícrates de Samos, en el govern. La mort d'un nombre important de perses distingits en un atac sorpresa de Carilau de Samos, li va fer ordenar la matança indiscriminada dels samians, però més tard, obeint l'advertència d'un somni, va repoblar l'illa, segons expliquen Heròdot i Estrabó.

## Referències

* ↑ 1.Otanes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 64
# Procida

* Per a altres significats, vegeu «Procida (desambiguació)».
Procida és un municipi italià de la Ciutat metropolitana de Nàpols, a la regió de la Campània.
Està densament poblat (11.000 habitants en només 4 km²) i la ciutat de Procida al nord-est està formada per diversos nuclis dels quals hi ha Corricela, Sancio i Terra Murata; al sud-oest hi ha el llogaret de Chiaolella.
El territori municipal abasta íntegrament l'illa de Procida i el veí illot de Vivara (0,4 km²), dues illes del golf de Nàpols pertanyents al grup de les Illes Flegrees.
La seva economia es basa principalment en el cultiu de cítrics (majoritàriament llimones, i el licor conegut com a limoncello), la pesca i el turisme.

## Vegeu també

* Illa de Procida
# Picot ferruginós

El picot ferruginós (Picus dedemi) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos, terres de conreu i zones amb bambú, a turons de Sumatra. És considerat per alguns autors una subespècie del picot cendrós.
# Minami (Sagamihara)

Minami (南区, Minami-ku) és un dels tres districtes que formen la ciutat de Sagamihara, a la prefectura de Kanagawa, Japó. El nom de Minami, que traduït al català vol dir "sud", fa referència a la seua posició geogràfica dins de la ciutat.

## Geografia

El districte de Minami es troba a la part més oriental de la ciutat de Sagamihara. El districte limita amb els municipis de Machida, a Tòquio, cap al nord-est; amb el districte de Chūō al nord-oest i amb els municipis de Yamato, Zama i Atsugi cap al sud. Al districte es troba el camp Zama, de l'exèrcit dels Estats Units d'Amèrica.
L'ajuntament administra i reconeix els següents barris o àrees:
* Ōno-naka
* Ōno-minami
* Asamizo
* Araiso
* Sagamidai
* Sōbudai
* Tōrin

## Història

El districte de Midori fou fundat l'1 d'abril de 2010 en esdevindre Sagamihara en una ciutat designada. A diferència d'altres districtes de Sagamihara, la zona que actualment és el districte de Midori ja formava part del municipi de Sagamihara des d'abans de la designació de la ciutat el 2010. Com a curiositat cal dir que el municipi veí de Zama formà fins al 1948 part de Sagamihara i en concret, de l'àrea que actualment és Midori, arribant a compartir el mateix nom per a un barri, existint dos barris de Sōbudai.

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Oriental (JR East)
** Kobuchi - Sōbudaishita - Shimomizo - Harataima
* Ferrocarril Elèctric Exprés d'Odawara (Odakyū)
** Sagami-Ōno - Odakyū-Sagamihara - Higashi-Rinkan

### Carretera

* Autopista metropolitana de Tòquio (Ken-Ō)
* Nacional 16 - Nacional 129

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=14153
* ↑ https://www.city.sagamihara.kanagawa.jp/minamiku/1009551.html
* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=14153&az=19
* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=14216&az=8
# Valverde-Enrique

Valverde-Enrique és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Sahagún.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 | 2011 |
| 290 | 251 | 215 | 208 | 204 | 189 |
# Valuèjols

Valuéjols és un municipi francès, situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.