OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Spetsnaz

Spetsnaz (en rus:спецназ), (/ʃpecnaz/ en AFI), és la contracció de Войска специального назначения, Voiska spetsiàlnogo naznatxénia, que literalment significa unitats per a missions específiques, i que es fa servir genèricament per a referir-se a les forces especials militars i policials russes.
Aquestes forces especials es van crear en finalitzar la Segona Guerra Mundial. Durant el conflicte, l'Exèrcit Roig operava amb destacaments de forces de tasques especials després de les línies enemigues. Aquestes forces depenien del KGB i funcionaven com a unitats contrarevolucionàries. Després de la mort del líder soviètic Ióssif Stalin, les unitats es van reorganitzar com a part de l'Exèrcit, a càrrec del Ministeri d'Interior (MVD). S'han destacat en missions com l'Operació Tempesta - 333.1

## Spetsnaz GRU

La Spetsnaz GRU és la unitat d'operacions especials del Directori Principal d'Intel·ligència, el servei d'intel·ligència de les Forces Armades de la Federació Russa. Formada el 24 d'octubre de 1950, la Spetsnaz GRU va ser la primera unitat que va rebre el nom de spetsnaz. No solament és una de les millors infanteries al món, ells també fan servir un dels millors mètodes de combat al món. A causa del seu caràcter secret, les unitats de Spetsnaz GRU no tenen noms com els spetsnaz l'FSB o el MVD, sinó que només té una numeració (com per exemple «18aBrigada Spetsnaz»). La informació que es coneix sobre les operacions dels Spetsnaz GRU és molt reduïda, però se sap que han participat àmpliament en conflictes com els de l'Afganistan, i a Txetxènia.

## Referències

* ↑ Woellner, Bret P. «The Advent of the Russian Special Operations Command» (en anglès). Defense Technical Information Center - Technical Report, 2018.
* ↑ Suvorov, Viktor. Spetsnaz: The Inside Story of the Soviet Special Forces (en anglès). W. W. Norton & Company, 1988-09-01. ISBN 978-0-393-28584-0.
* ↑ Berkowitz, Marc J. «Soviet Naval Spetsnaz Forces». Naval War College Review, 41, 2, 1988, pàg. 5–21. ISSN: 0028-1484.
* ↑ Abdullah, Atay, «Strategic utility of the Russian Spetsnaz» (en anglès). Calhoun: The NPS Institutional Archive DSpace Repository, 01-12-2016.
* ↑ Bukkvoll, Tor «Russian Special Operations Forces in Crimea and Donbas» (en anglès). The US Army War College Quarterly: Parameters, 46, 2, 01-06-2016. DOI: 10.55540/0031-1723.2917. ISSN: 0031-1723.

## Enllaços externs

* Ministeri de Defensa de la Federació Russa.
# Romero

«Romero» té aquests significats:
* Cine Romero, sala de cinema al barri de La Torrassa de L'Hospitalet de Llobregat
* Biografies:
** Adriano Romero Cachinero (Villanueva de Córdoba, 1902 - París, 1979), polític comunista espanyol
** Alfons Romero Holmes (Barcelona, 1965), jugador, periodista i escriptor d'escacs
** Àngel del Romero i Walsh (Barcelona, 1823 - 1898), militar de l'exèrcit espanyol
** Antonio Romero Ortiz (Santiago de Compostel·la, 1822 - 1884), polític gallec
** Alberto Romero Tomás (Cardona, 1974), showman català
** Clever Marcelo Romero Silva (Montevideo, 1976), futbolista uruguaià que ocupa la posició de migcampista
** Constantino Romero (Albacete, 1947 - 2013), presentador, locutor i actor de doblatge espanyol
** Eduardo Romero Paz (? - Sevilla, 1900), polític espanyol
** Elena Romero (Madrid, 1908 – 1996), compositora, pianista i directora d'orquestra
** Enrique Romero Gil (Gerena, 1978), futbolista andalús
** Francisco Peña Romero (Jerez de los Caballeros), futbolista espanyol que juga de defensa
** Francisco Romero Robledo (Antequera, 1838 - Madrid, 1906), advocat i polític espanyol
** Federico Romero Sarachaga (Oviedo, 1886 - Madrid, 1976), llibretista de sarsuela espanyol
** George A. Romero (1940-2017), director de cinema i escriptor estatunidenc
** Iker Romero Fernández (Vitòria, 1980), jugador basc d'handbol
** Iván Romero Mingo (Madrid, 1980), futbolista espanyol que ocupa la posició de defensa
** Joan Romero González (Albacete, 1953), geògraf i historiador d'origen manxego
** José Romero Jiménez (Zalamea la Real, 1985), futbolista andalús
** José Romero Urtasun (1979, Pamplona), futbolista navarrès
** José Carlos Romero Herrera (Fuentesaúco, 1941), polític castellà que fou Ministre d'Agricultura
** José María Romero Poyón (Sevilla, 1978), futbolista andalús que ocupa la posició de davanter
** Julián Romero Cañego (Mota del Cuervo, 1977), futbolista castellà que juga de lateral dret
** Julio Romero de Torres (Còrdova, 1874 - 1930), pintor espanyol
** Julio César Romero (Luque, Paraguai, 1960), futbolista paraguaià
** Merche Romero Gomes (Andorra, 1976), model i presentadora de televisió d'ascendència espanyola i portuguesa
** Mario Romero Cañego (Mota del Cuervo, 1974), futbolista castellà que ocupa la plaça de defensa
** Martí Domínguez i Romero (Madrid, 1966), narrador i assagista valencià
** Mateo Romero (Lieja, 1575 - Madrid, 1647), compositor espanyol d'origen flamenc
** Natxo Romero Frias (Barcelona, 1958 - 2010), intèrpret de saxòfon
** Óscar Romero (Ciudad Barrios, El Salvador, 1917 - San Salvador, 1980), arquebisbe de San Salvador
** Rafael Romero y Barros (Moguer, 1832 - Còrdova, 1895), pintor espanyol
** Rafael Romero Serrano (Còrdova, 1986), futbolista andalús
** Sebastián Ariel Romero Salvatore (Berisso, 1978), futbolista argentí que ocupa la posició de migcampista atacant
** Sebastián Romero Radigales, diplomàtic espanyol
** Sílvia Romero i Olea (Barcelona, 1962), escriptora
** Vicente de Romero y Baldrich (Sevilla, 1836 – Barcelona, 1891), advocat i polític d'origen andalús
** Xavier Romero Frias (1954), antropòleg i lingüista català
Viccionari
# Hansel and Gretel: An Opera Fantasy

Hansel and Gretel: An Opera Fantasy és un llargmetratge d'animació estatunidenc de Michael Myerberg estrenada el 1954. Aquest llargmetratge combina diverses tècniques, la detenció sobre la imatge, però també la utilització de 35 petits personatges amb armadures, de materials capaços de reproduir la pell o els cabells així com d'electroimants permetent mantenir les figures en situació durant les preses.
Un cert misteri va (hàbilment) planar sobre les tècniques d'avantguarda que haurien estat utilitzades, i s'ha parlat fins i tot de marionetes «electròniques». Sembla que es tractava en realitat d'un coneixement bastant clàssic: fills de ferro dissimulats.
Molt de temps després del final de la pel·lícula, decorats i personatges van ser utilitzats per a l'escenificació de contes de fades en fires.

## Argument

La pel·lícula reprèn el tema del conte tradicional alemany, del qual es coneix sobretot la versió dels Germans Grimm Hänsel i Gretel. Dos nens perduts i afamats descobreixen amb admiració una casa en pa d'espècies enmig del bosc. Però la bruixa no és lluny.

## Premis

La banda sonora va ser nominada per a un Premi Grammy.

## Enllaços externs

* Fitxa SciFilm (anglès)
* Blog (informacions significatives sobre el rodatge i les tècniques utilitzades, així com una sèrie de fotos rares) (anglès)
# Antoni Serra i Santamans

Antoni Serra i Santamans (el Pont de Vilomara, 23 d'agost de 1915 - setembre de 2001) fou un empresari català, germà de Jesús Serra i Santamans.

## Biografia

El seu pare era un botiguer del Pont de Vilomara. Es va diplomar en l'IESE. Es va distingir en el camp de les assegurances i del mutualisme, així com en el foment de la prevenció de malalties i accidents de treball. Va ser president de la mútua Asepeyo, fundada per la seva família el 1944 a partir de l'antic El Obrero Catalán (fundat en 1915). Va crear la Fundació Antoni Serra Santamans per ajudar els discapacitats. Va ser membre president del Banco de Huesca, del Casino de Manresa, assessor de Catalana-Occidente, president de la Fundació del Cercle d'Economia i el 1993 va rebre la Creu de Sant Jordi

## Referències

* ↑ Necrològica a l'ABC, 15 de setembre de 2001
# Ameles spallanzania

Ameles spallanzania és una espècie d'insecte mantodeu de la família Mantidae que es troba a Europa i nord d'Àfrica. És de mida petita (1-3 cm de longitud), de coloració variable, normalment verda o marró. El mascle té les ales ben desenvolupades i és capaç de volar, mentre que les de la femella són vestigials. Habita en zones seques i àrides.
A diferència de la Mantis religiosa, després de la còpula les femelles no devoren els mascles.

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
# Eleccions legislatives lituanes de 1992

Les Eleccions legislatives lituanes de 1992 es van celebrar el 25 d'octubre de 1992, les primeres convocades després de la independència de Lituània, per a escollir els 141 membres del Seimas El partit més votat fou el Partit Democràtic Laborista de Lituània i Adolfas Šleževičius fou nomenat primer ministre de Lituània.

## Resultats

Resultats de les eleccions de 20 d'octubre de 1992 per a renovar el Parlament de Lituània (Seimas)
| Partits | Vots | % | Escons |
| Partit Democràtic Laborista de Lituània (Lietuvos Demokratinė Darbo Partija ) | 817.332 | 43,98 | 73 |
| Sąjūdis (Sąjūdis koalicija) | 393.502 | 21,17 | 30 |
| Partit Democristià Lituà (Lietuvos Krikščionų Demokratiaių Partija) | 234.668 | 12,61 | 18 |
| Partit Socialdemòcrata Lituà (Lietuvos Socialdemokratų Partija) | 112.410 | 6,05 | 8 |
| Jove Lituània. Per una Lituània Unida (”Jaunoji Lietuva" susivienijimas uz vieninga Lietuva) | 66.027 | 3,55 | 1 |
| Moviment Centrista Lituà (Lietuvos Centro Judėjimas) | 46.910 | 2,52 | 2 |
| Acció Electoral dels Polonesos de Lituània (Lietuvos lenkų rinkimų akcija) | 39.773 | 2,14 | 4 |
| Coalició Unió Nacional Lituana-Partit Democràtic Lituà (Lietuvių tautininkų ir Lietuvos demokratų partijos koalicija) | 36.916 | 1,99 | 4 |
| Independents | | | 2 |
| Font: Essex Database Arxivat 2011-06-14 a Wayback Machine. | Total (participació 75,29%) | | 141 |
# Apol·lònia d'Etòlia

Apol·lònia (en llatí Apollonia, en grec antic Ἀπολλωνία, "Apollonía") era una ciutat etòlia situada a la frontera, prop de la ciutat de Naupacte. En parla Titus Livi. Esteve de Bizanci la fa correspondre amb la ciutat de Ciparíssia, que menciona Homer.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «9. Apollonia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 març 2021].
# Afrixalus stuhlmanni

Afrixalus stuhlmanni és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Tanzània.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Pickersgill, M., Schiøtz, A. & Howell, K. 2004. Afrixalus stuhlmanni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Arpeggione

L'arpeggione és un instrument musical de sis cordes i afinat com una guitarra. Té trasts, però alhora es toca amb arc com un cel·lo i per això és similar a la viola da gamba. Per aquest motiu també rebé el nom de guitarra-violoncel. La forma del cos de l'instrument és, tanmateix, més similar a un fiddle (violí) medieval que a qualsevol guitarra o viola baixa. L'instrument era essencialment una viola baixa amb una afinació com la guitarra: mi–la–re–sol–si–mi'. L'arpeggione era especialment adequat per interpretar, entre altres coses, arpegis.
Fou inventat pels luthiers vienesos Johann Georg Stauffer i Peter Teufelsdorfer. Va gaudir d'una fama breu, potser d'una dècada, després de la seva invenció al voltant de 1823. L'única obra notable existent és la Sonata Arpeggione, D. 821 de Franz Schubert, no publicada fins a l'any 1871, quan l'arpeggione ja feia temps que no era popular. Aquesta sonata actualment sol ser interpretada amb cel·lo o viola, i s'han realitzat transcripcions per molts altres instruments.
Hi ha dissenys contemporanis d'instruments del tipus d'una viola similars a l'arpeggione, i com a mínim un, el GuitarViol, està influït directament per l'arpeggione de Stauffer.

## Referències

* 1 2 «arpeggione». oxford music online. [Consulta: 15 setembre 2016].
* ↑ «History of the GuitarViol». Arxivat de l'original el 1 de desembre 2017.
* ↑ «Our Story».

### Fonts

* Aquino, F. Avellar de. "Six-Stringed Virtuoso". The Strad Magazine, Harrow, Middlesex, UK, v. 109, n. 1297, p. 500–507, May 1998. About the arpeggione and Schubert's Sonata.
* Geiringer, Karl. "Schubert's Arpeggione Sonata and the "Super Arpeggione." "Musical Quarterly", 65, no. 4 (Oct. 1979), pp. 513-523.
* Sadie, Stanley, ed., The New Grove Dictionary of Music and Musicians, vol. 16, 6th. ed., London: Macmillan Press Limited, 1980. s.v. "Schubert, Franz" by Maurice J. E. Brown.
* Staufer, Vincenz. "Anleitung zur Erlernung des . . . neu erfundenen Guitarre-Violoncells. Vienna: Diabelli.
* Tree, Michael, "Schubert’s Arpeggione Sonata". The Strad Magazine, vol. 105, February 1994, p. 142. Master-Class on Schubert's Sonata.

## Enllaços externs

* Web sobre l'arpeggione de Nicolas Deletaille, amb molta informació sobre l'arpeggione. (L'última versió d'arxius d'aquesta pàgina Archive of Nicolas Deletaille.)
* Homepage of the "Arpeggione World".
* Foto
# Amelesàgores

Amelesàgores (en llatí Amelesagoras, en grec antic Ἀμελησαγόρας) o també Melesàgores (Melesagoras, Μελησαλόρας) fou un historiador grec suposadament nascut a Calcedònia.
De les seves obres se'n va aprofitar l'historiador Eudem, segons Climent d'Alexandria. És probablement el mateix historiador de qui Màxim de Tir diu que era originari d'Eleusis, i Antígon de Carist diu que era d'Atenes. Va escriure una obra sobre l'Àtica. Vossius l'inclou en la seva Historia Graeca.

## Referències

* ↑ Amelesagoras a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 142
# Hípocle

Hípocle (en llatí Hippoclus, en grec antic Ἵπποκλος) fou un governant grec, tirà de Làmpsac.
El seu fill, Eàntides, es va casar amb Arquedice, filla d'Hípies, el fill de Pisístrat, segons Tucídides per enfortir els lligams d'Hípies amb l'Imperi Aquemènida. És el mateix personatge que Heròdot menciona, i diu que formava part l'expedició persa de Darios I el Gran contra els escites d'Europa que van creuar el Danubi.

## Referències

* ↑ Hippoclus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 480
# El Condao

El Condao és una parròquia del conceyu asturià de Llaviana.
D'aquesta parròquia convé destacar El Torreón, d'origen romà encara que ha sofert reconstruccions posteriors, i la casa dels Menéndez, a Aldea.
El poble de El Condado fou escollit "el poble més bonic d'Astúries" l'any 1969.

## Pobles

* L'Aldea: 2 Habitants (2007)
* Boroñes: 47 Habitants (2007)
* El Condao: 472 Habitants (2007)
* La Ferrera: 109 Habitants (2007)
* La Xerra: 49 Habitants (2007)
* La Casa Campurru
* La Casona
* La Casona'l Xerrón
* El Caxigal
* La Colasa
* Comiyera
* El Cuetu
* Llames
* La Parroquia Baxo
* La Parroquia Riba
* Rabilgo
* Risoto
* Treslaviesca
* La Vega
* Zalices

## Referències

* ↑ «Expedient amb els topònims oficials de Llaviana». BOPA.
# Apol·lònia de Calcídia

Apol·lònia de Calcídia (en grec antic Ἀπολλωνία, "Apollonía") fou una de les principals ciutat de la península Calcídica al nord d'Olint. Xenofont, que la descriu, diu que estava a unes 10 o 12 milles de la ciutat d'Olint i una mica al sud de les muntanyes Calcídides i que era una ciutat diferent a Apol·lònia situada al districte de Migdònia de Macedònia.
Fou junt amb Acantos la principal rival d'Olint, i es va aliar a Macedònia contra la Lliga Calcídica encapçalada per aquesta ciutat.

## Referències

* ↑ Cramer, John Anthony. A geographical and historical description of ancient Greece (en anglès), 1828, p. 264.
* ↑ Smith, William (ed.). «6. Apollonia». Dictionary of Greek and Roman Geography. Londres: Walton and Maberly, 1854. [Consulta: 16-V-2020].
# Alejandro Landes Echevarría

Alejandro Landes Echavarría (Medellín, 1980) és un director de cinema, productor, guionista i periodista colombià. És principalment conegut per dirigir pel·lícules en espanyol com Porfirio, un drama colombià basat en una història real, i el documental Cocalero sobre la reeixida campanya presidencial d'Evo Morales a Bolívia. i Monos una pel·lícula que narra la història d'una cèl·lula guerrillera de joves inexperts que mantenen segrestada a una dona i una vaca.

## Biografia

Landes va néixer en São Paulo, el Brasil, de mare colombiana i pare equatorià. Va rebre una B.A. en Economia Política de la Universitat de Brown en 2003. Abans de convertir-se en cineasta, Landes va treballar com a assistent de producció per a Oppenheimer Presenta, un programa setmanal de notícies. També va escriure per al Miami Herald.
La primera pel·lícula d'Alejandro, Cocalero, es va estrenar en competència en el Festival de Cinema de Sundance de 2007. Després es va estrenar en sales en més de vint països. Landes va ser triat per a la Residència de la Cinéfondation, en París, i el Screenwriters and Directors Lab del Sundance Institute, a Utah. El seu segon llargmetratge, Porfirio, es va estrenar en la Quinzaine donis Réalisateurs en el Festival de Cannes 2011.

## Filmografia

* Cocalero (2007)
* Porfirio (2011)
* Monos (2019)

## Referències

* ↑ «A Truculent Man in a Wheelchair and a Diaper». [Consulta: 2016].
* ↑ «Sundance Institute Announces 12 Projects For 2009 June Directors And Screenwriters Labs», 2009. [Consulta: 2016].
* ↑ «Perfiles: Alejandro Landes». [Consulta: 2016].
* ↑ «Un documental sobre Evo Morales compite en el Festival Internacional de Sundance | elmundo.es». [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ «monos» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-09-17. [Consulta: 27 octubre 2019].
# Flakpanzer IV/2 cm Vierling Wirbelwind

El Flakpanzer IV Wirbelwind (Remolí) era una peça d'artilleria autopropulsada antiaèria que va fer servir la Wehrmacht durant la Segona Guerra Mundial.

## Característiques

Estava basat en el disseny del Panzer IV Va ser dissenyat el 1944 i va ser el successor del Möbelwagen.
La torreta del Panzer IV es va retirar i es va substituir per una torreta enneàgonal oberta al sostre que allotjava un 2 cm Flakvierling 38. Hauria estat preferible un disseny de torreta tancada, però això no era possible a causa del fum generat pel canons. A més del seu paper d'arma antiaèria, la seva configuració de 4 canons automàtics el feia molt eficaç contra vehicles lleugers i la infanteria. Tot i això, es creia que el calibre de 2 cm. ja no tenia prou potencia efectiva pel combat i es va substituir pel Flakpanzer IV Ostwind que estava equipat amb un canó 3,7 cm Flak 43. Es van construir entre 87 i 105 Wirbelwinds aprofitant els xassís reparats de Panzer IV, però hi ha discrepàncies entre els números de producció d'Ostbau Werke i els arxius de la Wehrmacht.

## Referències

* 1 2 3 Chamberlain, Peter, 1919-. Encyclopedia of German tanks of World War Two : a complete illustrated directory of German battle tanks, armoured cars, self-propelled guns, and semi-tracked vehicles, 1933-1945. Rev. ed. Londres: Arms and Armour, 1993. ISBN 1-85409-214-6.
* 1 2 Terlisten, Detlev «Flakpanzer IV Wirbelwind & Ostwind». Nuts & Bolts, 13, 2010.
* ↑ The encyclopedia of weapons of World War II. Nova York: MetroBooks, 2002. ISBN 1-58663-762-2.
# Aristòmenes (actor)

Aristòmenes, en llatí Aristomenes, en grec antic Άριστομένης, fou un actor d'Atenes que representava obres de l'antiga comèdia àtica. Era llibert de l'emperador Hadrià, que l'anomenava Ἀττικοπέρδιξ (perdiu àtica). Va escriure una obra, el tercer volum de la qual és esmentat per Ateneu. És potser el mateix que es menciona en un escoli d'Apol·loni Rodi.

## Referències

* ↑ 2.Aristomenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 309
# Amics dels Goigs

Amics dels Goigs és una associació de col·leccionistes i estudiosos de goigs fundada a Barcelona el 1922 per mossèn Francesc de Paula Baldelló i Benosa. El col·leccionisme de goigs començà amb la Renaixença. Alguns escriptors i intel·lectuals conrearen aquesta afecció com ara mossèn Jacint Verdaguer, Marià Aguiló i Milà i Fontanals. Els Amics dels Goigs és l'entitat existent més antiga del seu gènere. Publica un butlletí trimestral, celebra un cicle anual de conferències i patrocina múltiples edicions de goigs.
Amb motiu de la celebració del centenari de la fundació de l'entitat, es va editar el llibre: "100 anys. Centenari dels amics dels goigs. Memòria de l'Associació a través dels seus butlletins", de Lluís Santasusagna (Impremta Castellar. Barcelona, 2021).

## Referències

* ↑ «Amics dels Goigs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El llibre del CENTENARI dels AMICS DELS GOIGS 1922 a 2022.». Amics dels Goigs, 19-11-2021. [Consulta: gener 2022].
# Intersecció (geometria)

En geometria, una intersecció és el tall o conjunt de punts coincidents entre dos o més subespais d'un espai donat. La intersecció geomètrica és un cas particular d'intersecció de conjunts.
La dimensió de la intersecció de dos subespais sempre tindrà dimensió menor o igual a la dimensió del subespai més petit dels que intersequen.

## Referències

* ↑ «Definició d'intersecció, significat d'intersecció en català». [Consulta: 4 setembre 2019].

## Vegeu també

* Intersecció de conjunts
* Intersecció de rectes
Viccionari
# Apois orientals

Els apois orientals són els membres de la tribu ijaw d'Apoi Oriental. Viuen al centre de l'estat de Bayelsa, al sud de Nigèria. Els poblats apois són: Keme-ebiama, Kolokologbene, Ogboinbiri, Sampou, Gbaran, Kassama i Azama. Alguns emigrants apois orientals s'han establert entre el clan dels apois occidentals, a l'estat d'Ondo fa centenars d'anys. Els arogbos també tracen el seu origen des d'una migració de la ciutat apoi de Gbaran. L'apoi és un dialecte de la llengua izon.

## Esdeveniments en el conflicte del petroli del delta del riu Níger

El 28 de juliol de 2006 joves d'Obgoinbiri van mantenir com a ostatges 8 soldats i 16 civils de l'estació de petroli de l'AGIP d'Ogboinbiri. Reclamaven treball per als joves de la zona i que se'ls retornés els vaixells que se'ls havien confiscat. El 17 de juny del 2007 dotze soldats nigerians foren fets ostatges quan militants van envair l'estació petrolera d'AGIP d'Ogboinbiri. Anteriorment, militars nigerians havien mort nou joves a la zona apoi, cosa que va provocar una represa dels atacs dels joves.

## Referències

* ↑ Alagoa, Ebiegberi Joe (2005). A History of the Niger Delta, Port Harcourt: Onyoma Research Publications. ISBN 978-37314-5-9
* ↑ Izon a l'Ethnologue
* ↑ "Abductors hold 8 soldiers, 16 civilians hostage in Niger Delta", Deutsche Presse-Agentur, 28 July 2006.
* ↑ "Nigeria: Army, Militants Set for War At Ogboinbiri", This Day, 21 June 2007.
# Siddik Hasan Khan

Nawwab Sayyid Siddik Hasan Khan fou un governant de Bhopal al segle xix.
D'una família de notables el 1860 es va casar amb Dhakiyya Begum, fill del primer ministre de Bhopal Munshi Djamal al-Din Khan. Va fer el pelegrinatge el 1869. El 1870 va esdevenir secretari en cap de l'estat i el maig de 1871, amb l'acord dels britànics, es va casar amb la Begum Sultan Shah Djahan (vídua de Nawwab Baki Muhammad, mort el 1867), que regnava al país des del 30 de novembre de 1868 a la mort de la seva mare Sultan Sikandar Begum (filla d'un nawab i vídua de Jahangir Muhammad Khan, mort el 1844).
Va rebre funcions administratives de l'estat (el segon càrrec després de primer ministre) i un jagir amb una renda de 75.000 rupies i finalment el títol honorari de nawwab amb salutació de 17 canonades. La fill i hereva, també anomenada Sultan Jahan Begum, temia que si naixia un fill seria eliminada de la successió i va trobar un cooperador amb el resident britànic Sir Lepel Griffin. El 21 de març de 1881 Hasan Khan fou acusat d'emetre material sediciós i els seus poders es van reduir. Però Griffin va seguir insistint i van seguir altres acusacions de malversació, conflictes a la família reial i contactes amb el Mahdi, i va recomanar la seva execució; el virrei va refusar i es va limitar a deposar-lo el 28 d'agost de 1885 perdent tots els títols i rangs. Va quedar en arrest al domicili i va morir el 20 de febrer de 1890. La filla de la seva esposa i el primer ministre van exercir de fet el poder en nom de la Begum, que va viure fins al 16 de juny de 1901, pujant llavors al tron la filla.
Va escriure diversos llibres de diferent temàtica i algunes poesies.

## Referències

* Enciclopedia de l'Islam, VII, 1050-1051