OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Silvia Heredia Martín

Silvia Heredia Martín (Écija, 24 d'agost de 1979) és una política espanyola membre del Partit Popular. Ha sigut diputada per Sevilla per a les X i XII legislatures.

## Biografia
### Professió

És llicenciada en ciències del treball per la Universitat de Còrdova i màster en prevenció de riscos laborals, i diplomada en Relacions Laborals per la Universitat Pablo de Olavide.

### Carrera política

Des de 2007 és regidora a l'ajuntament d'Écija. El 20 de novembre de 2011 va ser elegida diputada per Sevilla al Congrés dels Diputats fins al 19 de desembre de 2015. Posteriorment va reelegida el 7 de juliol de 2016.

## Referències

* ↑ «Heredia Martín, Silvia». [Consulta: 23 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Silvia Heredia Martín a www.pp.es
# Cercenasco

Cercenasco és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 25 quilòmetres al sud-oest de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.809 habitants.
Cercenasco limita amb els següents municipis: Castagnole Piemonte, Scalenghe, Buriasco, Virle Piemonte i Vigone.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 1r abril 2020].
# Torre de Portinatx

La Torre de Portinatx és una torre de defensa de la costa que data del segle xviii. Està situada en un dels extrems que tanca el Port de Portinatx, en el terme municipal de Sant Joan de Labritja
Com a la major part de les torres de defensa d'Eivissa ens trobarem amb un edifici de forma cònica amb dues plantes, que va ser construït amb pedres de marès i morter de calç. Igual que succeeix amb la Torre des Savinar de Sant Josep, aquesta construcció va ser projectada per l'enginyer Joan Ballester i Zafra. Segons els estudis, aquesta torre va ser exclusivament utilitzada com a punt de vigilància i mai va ser armada amb canons.
S'hi arriba prenent la desviació a Portinatx i girant cap a l'esquerra abans d'arribar a la platja de s'Arenal.

## Referències

* Patrimoni des Amunts
* Ajuntament de Sant Joan de Labritja Arxivat 2012-06-23 a Wayback Machine.
# Coolidge (Arizona)

Coolidge és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 9.570 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coolidge tenia 7.786 habitants, 2.585 habitatges, i 1.938 famílies La densitat de població era de 597,7 habitants/km².
Dels 2.585 habitatges en un 38,5% hi vivien nens i joves de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 19,3% dones solteres, i un 25% no eren unitats familiars. En el 20,8% dels habitatges hi vivien persones soles, el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,9% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 29.049 $ i la renda mitjana per família de 33.536 $. Els homes tenien una renda mitjana de 29.159 $ mentre que les dones 21.472 $. La renda per capita de la població era de 13.663 $. Aproximadament el 20,9% de les famílies i el 24,7% de la població estaven per sota del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coolidge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coolidge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Transistor Schottky

Un transistor Schottky és una combinació d'un transistor i un díode Schottky que evita que el transistor es saturi desviant el corrent d'entrada excessiu. També s'anomena transistor amb pinça Schottky.
La lògica transistor-transistor estàndard (TTL) utilitza transistors com a interruptors saturats. Un transistor saturat està encès dur, la qual cosa significa que té molta més unitat base del que necessita per al corrent del col·lector que està dibuixant. La unitat de base addicional crea una càrrega emmagatzemada a la base del transistor. La càrrega emmagatzemada provoca problemes quan el transistor s'ha d'encendre a apagar: mentre la càrrega està present, el transistor està encès; tota la càrrega s'ha de treure abans que el transistor s'apagui. L'eliminació de la càrrega requereix temps (anomenat temps d'emmagatzematge), de manera que el resultat de la saturació és un retard entre l'entrada d'apagada aplicada a la base i la variació de tensió al col·lector. El temps d'emmagatzematge representa una part important del retard de propagació a la família lògica TTL original.
El temps d'emmagatzematge es pot eliminar i el retard de propagació es pot reduir evitant que els transistors de commutació es saturin. Els transistors Schottky eviten la saturació i la càrrega base emmagatzemada. Un transistor Schottky col·loca un díode Schottky entre la base i el col·lector del transistor. A mesura que el transistor s'acosta a la saturació, el díode Schottky condueix i deriva qualsevol unitat de base en excés cap al col·lector. (Aquesta tècnica per evitar la saturació s'utilitza a la pinça Baker de 1956.) Els transistors resultants, que no es saturen, són transistors Schottky. Les famílies lògiques de Schottky TTL (com S i LS) utilitzen transistors Schottky en llocs crítics.
Quan es polaritza cap endavant, la caiguda de tensió d'un díode Schottky és molt menor que la d'un díode de silici estàndard, 0,25 V enfront de 0,6 V. En un transistor saturat estàndard, la tensió de base a col·lector és de 0,6 V. En un transistor Schottky, el díode Schottky es desvia. corrent de la base al col·lector abans que el transistor entri en saturació.

## Referències

* ↑ «Schottky transistor» (en anglès). https://www.brainkart.com.+[Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Transistor-Transistor Logic (TTL) - Logic Gates - Basics Electronics» (en anglès). https://ecstudiosystems.com.+[Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ Mead, C.A. «Schottky barrier gate field effect transistor». Proceedings of the IEEE, 54, 2, 01-02-1966, pàg. 307–308. DOI: 10.1109/PROC.1966.4661. ISSN: 1558-2256.
* ↑ «Lecture - 6 Schottky Transistor» (en anglès). https://www.youtube.com.+[Consulta: 10 octubre 2022].
# Urbanització plaça Clarà

La Urbanització plaça Clarà és una obra d'Olot (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un jardí envoltat de construccions pels quatre costats (a tres dels quals, els edificis estan porticats) però encara separat d'ells per la carretera. A la part central dels jardins s'accedeix mitjançant escalinates situades a les cantonades o al centre de cada vorera. La disposició és regular i ordenada. Les balustrades del jardí i els motius decoratius són de tipus noucentista. Les edificacions porticades són d'inspiració neoclàssica.

## Història

El 1854, l'antic hort dels Caputxins es converteix en un "Camp de Mart". El 1868, s'aprova un projecte d'ordenació de la plaça presentat pel mestre d'obres J. Cordomí. El 1871, s'aprovà un de nou al que s'augmentava l'alçada del porxo. Del 1888 al 1890, aquest conjunt ocuparà els números 11 i 12 de la plaça i de la façana que dona al carrer Pintor Galwey, l'1 i el 3, és d'Esteve Pujol. Aquest conjunt ha estat reformat i ampliat, desvirtuant totalment l'original.

## Referències

* 1 2 «Urbanització plaça Clarà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Silvia Lloris Nicolás

Silvia Lloris Nicolás (El Palmar, Múrcia, 15 de maig de 2004) és una futbolista espanyola que juga de migcampista al Llevant.
Lloris va començar la seua carrera a l'acadèmia d'El Palmar, un equip masculí de Múrcia. El 2020 es va incorporar al Llevant UE, i es va consolidar com a jugadora en els equips inferiors de la selecció espanyola.

## Referències

* ↑ «Silvia». Txapeldunak. [Consulta: 18 novembre 2021].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Silvia Lloris, de destacar jugando contra chicos en El Palmar a ser campeona de Europa y del mundo» (en castellà). Plaza Deportiva. [Consulta: 2 desembre 2023].
* 1 2 García, Dioni. «Silvia Lloris, una todoterreno líder dentro y fuera del campo» (en castellà). La Opinión de Murcia, 01-08-2023. [Consulta: 2 desembre 2023].
* ↑ Agencias. «Silvia Lloris, la futbolista de oro» (en castellà). La Opinión de Murcia, 31-07-2023. [Consulta: 2 desembre 2023].
# Cercenedes

* Per a altres significats, vegeu «Roca de Cercenedes».
Cercenedes, també escrit Sarsanedes, és un mas a mig quilòmetre al sud-oest de la vila d'Osor (la Selva) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

És un edifici aïllat de tres plantes amb golfes i coberta de quatre aigües situada dalt d'un turó sobre el poble d'Osor. La casa és de planta rectangular i té aparença de fortificació imponent, ja que s'hi accedeix des d'un punt més baix. Les façanes són arrebossades amb la pedra vista, a excepció de la façana de ponent, amb un arrebossat que deixa veure molt més la pedra. A la part baixa de totes les façanes les parets s'eixamplen en una mena de contraforts continus.
Les obertures són bàsicament de forma rectangular amb llindes monolítiques i marcs de pedra. Moltes d'elles tenen balcons. A la façana lateral, a migdia, hi ha una porxada d'arcs de mig punt geminats sense columneta central. Els laterals de la porxada són dos obertures d'arc carpanell, una a llevant i l'altra a ponent. A sobre la porxada, formada per vuit mòduls geminats, hi ha una gran terrassa al nivell del primer pis amb tres obertures de mig punt.
A la façana sud destaquen les arcades (tres al primer pis i tres al segon pis) de mig punt amb balcons no emergent, al segon pis, i reixes, al primer pis.
La façana nord, est i sud presenten a les golfes un seguit de petites finestres quadrades i d'arc de mig punt emmarcades de pedra o rajola. La façana de ponent presenta en aquesta part, vuit arcades de mig punt de rajola de dues mides diferents, majors les quatre centrals.
Els ràfecs estan formats per cinc fileres, dues de teula i tres de rajola plana.

## Història

Aquesta casa es pot datar al segle xix, sobre l'estructura antiga dels segles xvii (1716). El mas però, està documentat des del segle xiv. Al segle xix es va refer el sostre i algunes noves obertures. La porta de la façana de llevant conté a la llinda la data gravada de 1833. el 1928-29 es va construir la galeria i el porxo de la part de migdia i es va refer l'arrebossat de tres de les façanes. A l'entrada del pati i el porxo, a la part de llevant, hi ha una porta amb una llegenda feta de trencadís ceràmic que posa; "Any 1928". Actualment es propietat de la família Casassas, descendents de l'antiga família Sarsanedes, que encara hi resideix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Sarsanedes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Torre de Rafolí

La Torre de Rafolí és una antiga torre de defensa del municipi de La Torre de Fontaubella (Priorat), que donà nom al poble que es formà al seu voltant (Fontaubella prové d'Albella, forma etimològica que significa 'corrent subterrani'). Està declarada com a bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Són visibles, prop de l'església, restes de murs de l'antiga torre que donà nom al poble, ara aprofitats per a edificacions modernes.
Es tracta d'una construcció de planta quadrada, d'uns 5 m de costat i 10 m d'alçada, aproximadament, bastida de carreus a les dues terceres parts i d'obra la resta, coberta per teulada a una vessant.

## Història

Si bé coneguda per alguns com a torre "mora", cal posar en dubte aquest origen i centrar el seu origen més aviat cap a temps posteriors a la reconquesta. Era coneguda com a Torre de Rafolí i al seu voltant s'hi formà un petit nucli rural que s'engrandí amb la fusió amb el poblet proper de Font Aubella. Abandonada progressivament al perdre la seva funció primitiva, fa uns 15 anys fou escapçada i condicionada per a servir de granja d'aviram, funció que actualment compleix.

## Referències

* ↑ «Història». Ajuntament de La Torre de Fontaubella.
* 1 2 3 «La Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «La Torre». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Nota (desambiguació)

«Nota» té aquests significats:
* Nota, musicalment és un tipus de so, un esdeveniment d'una obra o un signe de la notació.
* Nota, tipogràficament és una cadena de text situada a la part inferior d'una pàgina.
Viccionari
# Conca del Congo

La conca del Congo és la conca hidrogràfica i sedimentària del riu Congo, a l'Àfrica equatorial occidental. Congo és un nom tradicional per a la zona equatorial de l'Àfrica entre el golf de Guinea i els grans llacs d'Àfrica. Conté algunes de les selves pluvials més grans al món. Estats que són completament o parcial a la regió del Congo són: Angola, Camerun, República Centreafricana, República Democràtica del Congo, República del Congo, Burundi i Ruanda. La conca comença a les terres altes del sistema del rift de l'Àfrica oriental amb aportacions des dels rius Chambeshi, Uele i Ubangi en els trams superiors, i el riu Lualaba a l'àrea central. A causa de l'edat jove i gran activitat del rift de l'Àfrica oriental a les terres altes de la conca, la càrrega de sediment anual del riu és molt gran, tot i que la conca ocupa grans àrees de baix relleu en gran part de la seva àrea.
La conca té un total de 3,5 milions de quilòmetres quadrats i és la llar d'alguns dels hàbitats més tranquils i més grans de selva tropical del planeta, a més a més de tenir grans pantans. La conca acaba on el riu buida la seva càrrega al golf de Guinea a l'oceà Atlàntic. El clima és equatorial tropical, amb dues estacions de pluges amb precipitacions molt altes, i altes temperatures tot l'any. A la conca hi habita el goril·la de muntanya, espècie amenaçada.
Originàriament, els vessants del riu Congo eren poblats per pigmeus, però posteriorment, bantus immigrats a la zona des de l'Àfrica occidental s'hi establiren i fundaren el Regne del Congo. Portugal, França i Bèlgica establiren control colonial sobre la regió sencera a finals del segle xix.

## Referències

* ↑ Mineral Deposits & Earth Evolution. Geological Society Publishing House, 2005. ISBN 9781862391826.
* ↑ «Conca del Congo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Terborgh, John. Making Parks Work. Island Press, 2002. ISBN 9781559639057.

## Enllaços externs

* Pigmeus africans. Els primers habitants de la selva de la conca del Congo. (anglès)
# Torre d'aigua de Husum

La Torre d'aigua de Husum és la torre d'aigua a la ciutat de Husum a l'estat de Slesvig-Holstein a Alemanya, dissenyada per l'arquitecte von Gerlach. Es va inaugurar el 1902 i va funcionar fins al 1961. És un edifici circular sobre una torre octogonal de 33 m d'altura. Està construït de maons sobre un sòcol de granit d'un gruix de 1,19m que s'estreny cap a 51 al cim, sota la cisterna.
Com que la ciutat d'Husum aleshores no tenia gaire edificis notables, va optar-se per una construcció d'una estètica que havia de fer-ne un edifici emblemàtic com a punt d'orientació, més enllà de la seva mera funció. A l'inici, la torre era coronada d'un penell en forma de gall, que amb el curs del temps va desaparèixer i ser reemplaçat per una antena. La porta de fusta de roure del mestres fuster Peter Hansen, coronat per un baix relleu policrom amb l'escut de la ciutat i les xarneres pel mestre ferrer Enric Dohrn van suscitar l'admiració de la població a la seva inauguració.
La torre va funcionar fins al 1961 i després de la a seva desafectació va quedar abandonada durant dos decennis. El 1983 un corredor d'assegurances van llogar l'edifici per 99 anys i va transformar-lo en oficines. A l'antiga cisterna va instal·lar-se una plataforma panoràmica, i per tal va crear unes finestres. Quatre empreses van establir-se al lloc emblemàtic. La sala panaromànica està oberta al públic, però el seu endegament auster i el preu de l'entrada són subjecte de controvèrsia, la premsa local parla d'un «guardajoies sense contingut».

## Enllaços externs

* Aussichtsturm Husum Arxivat 2014-12-17 a Wayback Machine.

## Referències

* 1 2 3 Jürgen Dietrich, «Der Wasserturm - zugleich eine Zierde der Stadt» (alemany), 100 Jahre zentrale Wasserversorgung, Husum, Stadtwerke Husum, 2002, pàgines 32-35, ISBN 3-00-009895-X
* ↑ «Der Wasserturm in Husum» (alemany), Schlei-Ostsee Urlaub
* ↑ «Schmuck-Schatulle ohne Inhalt», Husumer Nachrichten, 10 d'abril de 2010, (en català: Guardajoies sense contingut)
# Bodianus anthioides

Bodianus anthioides és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Sud-àfrica, les Tuamotu, el sud del Japó i Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Bodianus anthioides» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Bennett, E. T. 1832. Observations on a collection of fishes from the Mauritius, presented by Mr. Telfair, with characters of new genera and species. Proceedings of the Zoological Society of London. 1830-31 (pt 1): 165-169.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hermosilla azurea

Hermosilla azurea és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels kifòsids i l'única del gènere Hermosilla. Va ser descrit per Oliver P. Jenkins i Barton W. Evermann el 1889.

## Descripció

Pot arribar a fer 45 cm de llargària màxima.

## Reproducció

És un reproductor pelàgic.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima subtropical que viu fins als 8 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: des de la badia de Monterrey (Califòrnia, els Estats Units) fins al golf de Califòrnia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jenkins, O. P., O.P.; Evermann, B.W.. «Description of eighteen new species of fishes from the Gulf of California». A: Proceedings of the United States National Museum. 11. Washington: Smithsonian Institution Press, 1888, p. 137-158.
* 1 2 3 4 Atanacio, Rachel C.; et alii «Kyphosus azureus (Jenkins & Evermann, 1889) Zebra-perch sea chub» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Sommer, C., 1995. Kyphosidae. Chopas. P. 1195-1200. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Shanks, A.L. i G.L. Eckert, 2005. Population persistence of California Current fishes and benthic crustaceans: a marine drift paradox. Ecol. Monogr. 75:505-524.
* ↑ Sommer, C., 1995.
* ↑ Barry, J.P. i M.J. Ehret, 1993. Diet, food preference, and algal availability for fishes and crabs on intertidal reef communities in southern California. Environ. Biol. Fish. 37:75-95.
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Sturm, E.A. i M.H. Horn, 1998. Food habits, gut morphology and pH, and assimilation efficiency of the zebraperch Hermosilla azurea, an herbivorous kyphosid fish of temperate marine waters. Mar. Biol. 132(3):515-522.
# Cerchiaraïta-(Al)

La cerchiaraïta-(Al) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la cerchiaraïta. Rep el nom per la seva relació amb la cerchiaraïta, actualment anomenada cerchiaraïta-(Mn).

## Característiques

La cerchiaraïta-(Al) és un silicat de fórmula química Ba₄Al₄O₃(OH)₃(Si₄O₁₂)[Si₂O₃(OH)₄]Cl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats al Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 63519, 63517 i 63518.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres obtingudes en diversos indrets de Big Creek i Rush Creek, tots dos pertanyents al districte miner de Big Creek-Rush Creek, al comtat de Fresno (Califòrnia, Estats Units). També ha estat descrita a la mina Snow Cap, també a Rush Creek, i al Gun claim del llac Wilson, al Yukon (Canadà).

## Referències

* ↑ «Cerchiaraite-(Al)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 setembre 2020].
# Thief River Falls

Thief River Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del July 1, 2008 tenia 8.472 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Thief River Falls tenia 8.410 habitants, 3.619 habitatges, i 2.091 famílies. La densitat de població era de 679,3 habitants per km².
Dels 3.619 habitatges en un 27,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,2% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 42,2% no eren unitats familiars. En el 35,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.759$ i la renda mediana per família de 40.908$. Els homes tenien una renda mediana de 30.332$ mentre que les dones 20.785$. La renda per capita de la població era de 17.489$. Entorn del 8% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Thief River Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Thief River Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].