OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de Portocolom

La Torre de Portocolom, dita també Torre de la Punta del Far, fou una torre de guaita del terme de Felanitx (Mallorca) situada vora el Far. Malgrat que va ser destruïda el 1919, les seves restes estan declarades Bé d'Interès Cultural.
Formava part d'un extens sistema de vigilància i senyalització de tota la costa mallorquina per combatre la pirateria, i connectava les torres de Cala Manacor i de Cala Figuera. Va ser construïda a final del segle xvi. Durant segles fou l'única construcció del port.

## Descripció

Construïda amb mitjans de marès i morter i referida, presentava dos cossos ben diferenciats: l'inferior, troncocònic, massís i lleugerament atalussat; i el superior, cilíndric i buit, amb una cambra coberta per volta de mitja esfera. El diàmetre era d'uns sis metres. El portal d'entrada que conduïa a la cambra estava situat a gran alçada, a sis metres, i s'hi accedia per mitjà d'una escala de mà. La cambra posseïa una escala de caragol escalonada per accedir al nivell superior. Al terrat hi havia un voladís en forma de corona construït per augmentar la capacitat per l'artilleria i que feia de parapet.
Actualment només resten les primeres filades de la torre, damunt les quals hi ha un vèrtex geodèsic.

## Història

Segons que consta en la documentació, antigament la vigilància i defensa de Cala Llonga, Portopetro i Portocolom es feia de dalt del Castell de Santueri; no cal dir que la distància és massa gran perquè el sistema fos eficient, i es començà a parlar de la possibilitat de construir una torre a Portocolom. Així, el 1570 el capità de Felanitx Pere de Pacs, seguint les instruccions del virrei Joan d'Urries, determinà la construcció d'una torre a la punta d'en Bordoi, a Portocolom. El 1571, la torre ja era enllestida.
Sembla que la torre no era prou alta, i el 1577, el capità Diego de Salcedo ordenà fer-la més alta perquè es pogués veure l'Algar. Així mateix, el 1618 s'aprofitaren unes obres d'adob per muntar-hi una bombarda.
El 1860, amb motiu de la visita de la reina Isabel II, s'ordenà d'augmentar el nombre de torrers. No obstant això, la mesura durà poc, perquè el sistema de vigilància per mitjà de torres feia dècades que era innecessari i obsolet; així, el 1867 va ser traspassada a Hisenda. Posteriorment, el 1919 va ser esbucada.
El 2013 hi havia sol·licituds de construcció d'habitatges al cantó de la torre, i per aquest motiu el Consell va ampliar la protecció de la torre al seu entorn per preservar-ne la cisterna.

## Referències

* ↑ «Resolución de 26 de marzo de 2014, del Consejo Insular de Mallorca (Illes Balears)» (en castellà). Boletín Oficial del Estado, 10-04-2014.
* 1 2 3 4 5 6 Aparicio, Àngel; Sastre, Vicenç. Mallorca. Torres i talaies costaneres. Palma: Institut d'Estudis Baleàrics, 2019, p. 136. ISBN 84-17389-98-7.
* ↑ «Portocolom». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 13. Palma: Promomallorca, p. 368. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Patrimoni aprova protegir l'entorn de la Torre de Portocolom» (en castellà). Ultima Hora, 12-06-2013.
# Unió Esportiva Camprodon

La U.E.C (Unió Esportiva Camprodon) és el club de futbol de la població de Camprodon fundat a principis de la dècada del 1970. Des del 2010 juga al camp de gespa artificial del Camp de la Vila. El club disposa de primer equip, el filial i els grups de juvenils, cadets, infantils i alevins. En acabar-se la temporada 2009/2010 el primer equip va tenir l'ocasió d'ascendir a Primera Catalana; la temporada 2011/12 es va mantenir al grup 1 de la Segona catalana de futbol.

## Referències

* 1 2 «La UE Camprodon finalitza el seu «exili»». ElRipollès.info/Nació Digital, 26-11-2010 [Consulta: 12 setembre 2011].
* 1 2 «El Camprodon perd 2 a 1 i es queda definitivament sense l'ascens a Preferent». El Ripollès. Nació Digital, 12-06-2010 [Consulta: 12 setembre 2011].
* ↑ «Primer entrenament de la UE Camprodon». ElRipollesdigital.com, 08-08-2011 [Consulta: 12 setembre 2011].
* 1 2 «Derrota en l'estrena de l'herba artificial». El 9 Esportiu, 29-11-2010 [Consulta: 12 setembre 2011].
* ↑ «Aixequen la camisa al Camprodon, que no puja». El 9 Esportiu, 13-06-2010 [Consulta: 12 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2012-02-24 a Wayback Machine.
Segona Catalana :
Grup 1Grup 2Grup 3Grup 4Grup 5Grup 6
CE Abadessenc
CE Anglès
CD Banyoles
CD Bescanó
Atlètic Bisbalenc
CD Blanes
UE Breda
UE Caldes
UE Camprodon
UE Can Gibert
UE Fornells
Girona FC B
EF Gironès-Sàbat
FC Palafrugell
UE Quart
CF Ripoll
CF Base Roses
FC Vilamalla
PB Anguera
FC Argentona
EF Barberà Andalucía
CE Canyelles
CD Carmelo
Equipo Ja CF
Esportiu Sant Ignasi
EE Guineueta
CF Lloreda
CE Mataró
UD Molletense
CE Premià
CE Premià de Dalt
UE San Juan - At Montcada
CF Singuerlín
CCE Tiana
CCD Turó de la Peira
CF Unificació Llefià
CF Can Vidalet
CF Ciudad Cooperativa
Dinàmic Batlló
CFA Espluguenc
CD Fontsanta-Fatjó
UD Gornal
CF Júnior
CD Marianao Poblet
CF Martorell
AE Moja
UD Montserrat Igualada
CE Olímpic Can Fatjó
Atlètic Prat Delta CF
UD San Mauro
UE Sant Joan Despí
Atlètic Sant Just FC
UD Unificació Bellvitge
FE Atlètic Vilafranca
CD Can Parellada
UE Canovelles
CF Cardedeu
UE Castellar
CFA Gironella
CE Lliçà d'Amunt
CE Manresa
CF Olímpic La Garriga
FC Palau
CF Parets
CE Sabadell B
UD Sabadell Nord CF
UE Sabadellenca
CE Sallent
UD San Lorenzo
UD Taradell
UE Tona
OAR Vic
CF Agramunt
FC Alcarràs
AE Alcoletge
FC Andorra
CF Angulària
CE Artesa de Segre
Atlètic Alpicat
UE Balàfia
CF Borges Blanques
CE EFAC Almacelles
UE Guissona
CF L'Albi
FC La Seu d'Urgell
CF Linyola
CF Organyà
CF Palau d'Anglesola
CF Solsona
CF Tremp
Club Deportiu Alcanar
CF Ampolla
CF Calafell
FC Cambrils
Atlètic Campclar
CE El Catllar
CF Cunit
CF Gandesa
CF Jesús Catalònia
UD Jesús i Maria
CD La Cava
UE Remolins-Bítem
CA Roda de Barà
CD Roquetenc
UD Salou
EF Sant Pere i Sant Pau
CD Tortosa
Vilaseca CF :
# Gros ventre

«Gros ventre» té aquests significats:
* Gros ventre o atsina, tribu ameríndia algonquina
* Gros ventre o llengua atsina, idioma ancestral del poble atsinade Montana
* Gros ventre o hidatsa, llengua sioux amenaçada, força relacionada amb la llengua crow, parlada pels hidatses de Dakota del Nord i Dakota del Sud
* Formació de Gros Ventre, formació geològica a Wyoming, EUA que conté fòssils del període Cambrià
# Can Llibre del Torrent del Llibre

Can Llibre del Torrent del Llibre és una masia de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de mitjana proporció amb el capcer descentrat i coberta a dos vessants. Portal dovellat, d'onze dovelles amb un escut a la dovella clau amb l'anagrama "J.H.C." i la data de "1680".
A la façana hi ha cinc finestres de llinda plana amb el marc de pedra granítica. Davant de la casa hi ha un pou.

## Història

Can Llibre apareix dissenyada en el plànol de Cardedeu de 1777 amb el nom de Can Llibre del Pla, que fa referència al Torrent del Pla que travessa la zona (avui Torrent del Llibre). Posteriorment dividida en dos o tres parts separades per reixats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Llibre del Torrent del Llibre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Torre Escaletes (Santa Pola)

La Torre Escaletes o Torre del Pep és una torre de vigilància costanera situada en la serra del cap de Santa Pola, prop de la costa mediterrània. Situada en la serra, la seua construcció data del segle xvi, si bé sembla que va ser aixecada sobre una altra torre d'origen andalusí. Aixecada amb murs de maçoneria, la seua altura és de huit metres i compta amb mènsules de pedra en la seua part superior. Ha estat declarada Bé d'Interés Cultural pel Consell de la Generalitat Valenciana.

## Vegeu també

* Béns d'interès cultural de la província d'Alacant

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ «Escaletes, torre». A: Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Historia. Editorial Prensa Valenciana, 2009.
# Baile an Mhuilinn (Kerry)

Milltown (anglès) o Baile an Mhuilinn (gaèlic irlandès) - significant "ciutat del molí" - és una petita ciutat al peu de la carretera nacional secundària N70 entre les ciutats de Tralee i Killarney al Comtat de Kerry, d'Irlanda. És a unes quatre milles de Killorglin.
El juliol 2015 s'excavà una tomba neolítica a Killaclohane, prop de Milltown, descobrint-s'hi restes humanes que podria tenir fins a 6.000 anys. Es creu que podrien pertànyer als primers pobladors al sud-oest del país.
Entre els segles xiii i XVI, moltes de la terres al voltant de Milltown eren posseïda per la proper abadia de Killagha, les ruïnes de la qual ara són a poc més d'una milla als afores de la ciutat. Seguint la Dissolució dels Monestirs, les propietats van ser concedides a la família Spring i llavors, seguint les Guerres Confederades d'Irlanda, a la família Godfrey família. El poblament a Milltown va ser desenvolupat pel Capità John Godfrey a la dècada de 1750 com la ciutat central de la seva propietat. El desenvolupament de Milltown fou un intent deliberat a planificació urbana pels Godfrey que aspiraven a que aital desenvolupament augmentaria els ingressos i la prosperitat de la seva propietat per mitjà dels lloguers, peatges del mercat i la promoció d'indústries.
L'estació de ferrocarril Milltown Halt fou inaugurada l'1 de novembre de 1886 i clausurada l'1 de febrer de 1960.

## Notes

* ↑ «Neolithic Burials identified inside Co. Kerry Tomb». [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ «Milltown Halt station» (PDF). Railscot - Irish Railways. [Consulta: 4 novembre 2007].
# Isidor

Isidor (Isidorus) és el nom dels següents personatges:
* Edat antiga:
** Isidor d'Eges, poeta epigramàtic grec nadiu d'Eges del qual figuren cinc epigrames a l'Antologia grega
** Isidor de Carax, geògraf grec que va viure en temps dels primers emperadors, segurament al segle i
** Isidor (escultor), escultor grec d'època desconeguda És conegut per la seva estàtua d'Hèrcules a Pàrion a la Propòntida
** Isidor de Pelúsion, escriptor cristià exegètic de finals del segle iv nadiu d'Alexandria
** Isidor de Gaza, filòsof cap de l'escola neoplatònica, casat amb Hipàtia (s. IV-V)
* Edat mitjana:
** Isidor de Beirut, jurista romà d'Orient del segle vi
** Isidor de Milet el Jove, eminent arquitecte de la ciutat de Milet (mitjans del segle vi)
** Isidor de Milet el Vell, eminent arquitecte de la ciutat de Milet (principis del segle vi)
** Isidor de Sevilla, sant i bisbe de Sevilla, erudit i orador del segle VII
** Isidor I, patriarca de Constantinoble (1347-1350)
** Isidor de Tessalònica, arquebisbe de Tessalònica cap a l'any el 1401
* Edat contemporània:
** Isidor Marí Mayans (Eivissa, 1949), professor i sociolingüista eivissenc
** Isidor Isaac Rabi (Rymanów, Polònia, 1898 - Nova York, 1988), físic i professor universitari guardonat el 1944 amb el Premi Nobel de Física
** Isidor Lotto (Varsòvia, Polònia, 1840 – ?), violinista polonès
** Isidor Macabich i Llobet (Eivissa, 1883 - Barcelona, 1973), historiador i sacerdot eivissenc
** Isidor Torres Cardona (Formentera, 1951), mestre i polític formenterenc
* Sants: Sant Isidor
# Guan cellablanc

El guan cellablanc (Penelope jacucaca) és una espècie d'ocell de la família dels cràcids (Cracidae) que habita zones boscoses àrides de les terres baixes de l'interior del nord-est del Brasil.
# Cantons de Loir i Cher

Els cantons de Loir i Cher (Centre - Vall del Loira) són 30 i s'agrupen en tres districtes:

## Notes

* ↑ El cantó de Saint-Aignan fou extret l'1 de gener de 2007 del districte de Blois per ser inclòs al districte de Romorantin-Lanthenay.
# Torre Eiffel (Delaunay)

Torre Eiffel vermella (Der Eiffel Turm en alemany) és un quadre de l'artista francès Robert Delaunay, realitzat l'any 1911.
És una pintura a l'oli. Al bell mig de l'obra, s'observa la Torre Eiffel de color vermell, envoltada d'edificis de color gris. Tot el dibuix està representat per formes geomètriques i la Torre Eiffel està envoltada d'una aura blanca. El poc cel que es veu està pintat amb tonalitats verdes. Torre Eiffel és una pintura a l'oli. Al bell mig de l'obra, s'observa la Torre Eiffel de color vermell, envoltada d'edificis de color gris. Tot el dibuix està representat per formes geomètriques i la Torre Eiffel està envoltada d'una aura blanca. El poc cel que es veu està pintat amb tonalitats verdes.
Robert Delaunay va pintarTour Eiffel rouge el 1910. L'obra es conserva a l'Institut d'Art de Chicago, Estats Units.

## Referències

* ↑ (anglès) «Robert Delaunay, Eiffel Tower». Musée Solomon R. Guggenheim. Arxivat de l'original el 2011-04-29. [Consulta: 22 gener 2016].
# Barranc de Grau (Gurp)

El barranc de Grau, és un barranc de l'antic municipi, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Gurp de la Conca.
Es forma a l'Obac de les Avellanes, en els contraforts nord-orientals de la Serra Mitjana, i davalla cap al nord-est un bon tros, fins que, en trobar el barranc de la Plana, prop de la Font de Grau, gira cap al sud-est, i ja segueix en aquesta direcció, en un traçat prou sinuós, tot el seu curs. Rep per la dreta la llau de la Tosca, després la de Montibarri, fins que s'aboca en el barranc dels Lleons, formant entre tots dos el de Seròs.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Illa de Zarembo

Zarembo (en Tlingit: ShtaxʼNoow) és una illa de l'arxipèlag Alexander, al sud-est d'Alaska, Estats Units.
Es troba al sud de l'illa de Mitkof i al nord-oest de l'illa d'Etolin. Al nord-oest es troba l'illa de Kupreanof i al sud-oest hi ha l'illa del Príncep de Gal·les. Té una superfície de 474,330 km², cosa que la converteix en la 34a illa més gran dels Estats Units. No té població resident permanent.
Va ser cartografiada per primera vegada el 1793 per Laurenz Hartmann, un dels oficials de George Vancouver durant la seva expedició de 1791 a 1795. Només va cartografiar les costes nord, oest i sud, sense adonar-se que era una illa. L'illa porta el nom de Dionysius Zarembo, un treballador polonès de la Companyia Russo-Americana i explorador d'Alaska.
Entre finals del segle XIX i començaments del segle XX es va embotellar aigua mineral de l'illa per una empresa embotelladora de Seattle.

## Referències

* ↑ Zarembo Island: Block 1037, Census Tract 3, Wrangell-Petersburg Census Area, Alaska United States Census Bureau
* ↑ Vancouver, George, and John Vancouver. A voyage of discovery to the North Pacific ocean, and round the world. London: J. Stockdale, 1801.
* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ «Zarembo Mineral Water (1905)». [Consulta: 29 març 2024].
# Can Ribot (Matajudaica)

Can Ribot és un edifici de Corçà (Baix Empordà) situat al carrer Major del poble de Matajudaica. Està inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dues cases, la senyorial i la dels masovers, que formen un edifici bastant gran de plantes en forma de "U" deixant un gran pati al centre, i endemés acabat de tancar amb uns coberts o pallisses. L'estructura portant està construïda amb pedra i morter de calç, amb un posterior arrebossat també amb aquest tipus de morter. La coberta és de teula àrab.

## Història

Com passa quasi tots els conjunts construïts als poble de Matajudaica, en aquest cas també s'hi troben dos habitatges enganxats i comunicats entre ells mitjançant un pati. Es tracta de la casa senyorial i la dels masovers. Actualment ambdues estan abandonades, degut sobretot a que la gent en els últims anys està marxant del poble.

## Referències

* 1 2 «Can Ribot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Ca n'Anneta

Ca n'Anneta és un establiment comercial fundat el 1876 a Sant Carles de Peralta (Eivissa) per Josep Anguera Rosselló. Ha estat regentat per quatre generacions.
Ca n'Anneta va ser el primer comerç que hi va haver a Sant Carles. A més de botiga era a la vegada bar i estanc, conegut amb el nom de Can Pep Benet. Més tard, abans de l'any 1940, es fa càrrec d'aquest establiment Ana Maria Marí Torres, casada amb un fill del fundador i mare de Nestor Noguera Marí, qui el dirigeix més de trenta anys.
Aquest establiment va aconseguir un important renom internacional als anys 60 i 70 quan Eivissa era el paradís dels hippies. És en aquests anys quan pren el nom de Ca n'Anneta. Els murs del bar i el restaurant són tradicionals i estan coberts d'obres d'artistes locals.
Elabora les seves pròpies Herbes Eivissenques amb el registre de Ca n'Anneta de Sant Carles, seguint la recepta tradicional.
El 2006 va rebre el Premi Ramon Llull per mantenir l'esperit acollidor eivissenc.

## Referències

* ↑ Helen Donlon. Camion Blanc: De Nico aux clubs techno La face cachée d'Ibiza. Camion Blanc, 17 març 2017, p. 243–. ISBN 978-2-35779-933-2.
* ↑ Lonely Planet. Lonely Planet Pocket Ibiza. Lonely Planet Global Limited, 1 desembre 2018, p. 179–. ISBN 978-1-78868-155-1.
* ↑ Ibiza, Diario de. «El Ramon Llull, para 16 pitiusos» (en castellà). [Consulta: 6 juliol 2019].

## Enllaços externs

* https://www.periodicodeibiza.es/pitiusas/local/2010/07/10/14909/ca-n-anneta-es-un-bar-que-no-se-va-a-vender-nunca.html
* https://mas.diariodeibiza.es/gastronomia/cananneta/
* https://www.larazon.es/viajes/ibiza-en-10-direcciones-buenas-bonitas-y-bar-HK6581867
# Toledoïta

La toledoïta és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom en honor a Vered Toledo, de Shefa Gems Ltd., pel seu suport i per proporcionar xenocristalls de corindó de la regió del Munt Carmel per a aquesta investigació de nous minerals.

## Característiques

La toledoïta és un silicur de fórmula química TiFeSi. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022 i publicada en el mes de gener de 2024. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És una de les set espècies descobertes durant la investigació nanomineralògica d'inclusions foses en xenocristalls de corindó de la zona del Munt Carmel, a Israel.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques de la Universitat de Milà (Itàlia), amb el número de registre: mcmgpg-h2021-006.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al complex magmàtic de Rakefet, al munt Carmel (Districte de Haifa, Israel). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Toledoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 octubre 2022].
* 1 2 Ma, C.; Cámara, F.; Bindi, L.; Griffin, W.L. «Toledoite, TiFeSi, a New Mineral from Inclusions in Corundum Xenocrysts from Mount Carmel, Israel». Crystals, 14, 96, 2024. DOI: https://doi.org/10.3390/cryst14010096 [Consulta: 21 gener 2024].
# Basileuterus

Basileuterus és un gènere d'ocells de la família dels parúlids (Parulidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 12 espècies:
* Basileuterus lachrymosus - bosquerola roquera
* Basileuterus rufifrons - bosquerola de coroneta vermella
* Basileuterus delattrii
* Basileuterus melanogenys - bosquerola caranegra
* Basileuterus ignotus - bosquerola del Pirré
* Basileuterus belli - bosquerola celladaurada
* Basileuterus culicivorus - bosquerola de coroneta ratllada
* Basileuterus melanotis - bosquerola d'orelles negres
* Basileuterus tacarcunae - bosquerola del Tarcarcuna
* Basileuterus trifasciatus - bosquerola de tres ratlles
* Basileuterus punctipectus - bosquerola dels iungues
* Basileuterus tristriatus - bosquerola cap-ratllada

## Referències

* ↑ «Basileuterus Cabanis, 1849» (en castellà). [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Basileuterus (Basileuterus sp.) - Avibase». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Master Lists – IOC World Bird List». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «bosquerola roquera - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «bosquerola de coroneta vermella - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Chestnut-capped Warbler - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «bosquerola caranegra - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «bosquerola del Pirré - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «bosquerola celladaurada - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «bosquerola de coroneta ratllada - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Costa Rican Warbler - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Tacarcuna Warbler - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «bosquerola de tres ratlles - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Yungas Warbler - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «bosquerola cap-ratllada - eBird». [Consulta: 25 setembre 2024].
# Guineu grisa de Darwin

La guineu grisa de Darwin (Lycalopex fulvipes) és un petit cànid amenaçat del gènere Lycalopex. La guineu de Darwin fou capturada per primera vegada a l'illa Chiloé (davant la costa de Xile) el 1834 pel naturalista Charles Darwin. Durant molt de temps se la considerà una subespècie de la guineu grisa argentina (Lycalopex griseus), però el descobriment d'una petita població de guineus de Darwin a terra ferma, al Parc Nacional de Nahuelbuta, el 1990, i les posteriors anàlisis genètiques esclariren d'una vegada per totes l'estatus d'aquesa guineu com a espècie pròpia.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Cap de la Nau

El Cap de la Nau és el cap més important de tota la costa del País Valencià, a més de ser-ne el punt més oriental. Situat en el municipi de Xàbia, és l'extrem sud del Golf de València.
Té una orografia agresta, amb penya-segats davall dels quals hi ha unes quantes cales i coves com ara la dels Òrguens (ja descrita per Cavanilles a finals del segle xviii). Dalt del cap hi ha un far per a la navegació marítima construït en 1914. L'entorn també acull una extensa zona residencial.
És un espai molt utilitzat per a la pràctica del submarinisme i els esports nàutics.

## Enllaços externs

* Fotografies Cap de la Nau en Pasaporteblog.com
# Ca n'Antoja

Ca n'Antoja és un edifici del municipi de l'Ametlla del Vallès (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia de tipus basilical amb la façana orientada a migdia. Està composta de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a quatre vessants amb imbricacions al carener de la façana. A la part E té afegit un cos en pendent per a corts. La façana és plana amb portal adovellat d'arc de mig punt. Les obertures són de pedra. Una de les finestres mostra la inscripció: "1608 J.H.S." A l'altra finestra hi ha també una data, 1610, amb el nom del propietari PERE VIVER. La reixa del balcó té als extrems barres en reganyol i decoració senzilla. A l'altura del primer pis, a la façana, es pot veure encara l'emprempta d'un antic rellotge de sol.

## Història

El Mas Antoja és un dels més antics de l'Ametlla. L'arxiu del Viver-Antoja ens proporciona una gran informació de la història del Mas. Era un mas de mitjana categoria, donat que el trobem classificat (segons la talla de 1656) en un quart grup juntament amb els encara conservats Mas Coromines, Mas Dorca i Mas Viver de l'Ametlla. Segons un document del 1869 l'antic mas estava situat al lloc que avui s'anomena carrer de Can Giralt. Diu també que es compon de "quatre solars amb planta baixa, primer pis i golfes a més d'algunes dependències pròpies d'una casa de pagès".
A mitjan segle xvii l'amo de Can Viver de Sant Mateu de Montbui casà la seva filla Antiga Viver amb l'hereu del Mas Antoja de l'Ametlla, matrimoni que uneix les dues famílies. El patrimoni comú el va heretar el fill hereu Jaume Antoja Viver.

## Referències

* 1 2 3 «Ca n'Antoja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].