OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista d'espècies extintes en estat salvatge

La versió 2014.2 de la Llista Vermella de la UICN d'espècies amenaçades identifica 78 (39 animals, 39 plantes) espècies, subespècies i varietats extintes en estat salvatge. Per veure les llistes segons regne, vegeu:
* Animals (regne Animalia) — Llista d'espècies d'animals extints en estat salvatge
* Plantes (regne Plantae) — Llista d'espècies de plantes extintes en estat salvatge

## Referències

* List of Extinct in the Wild Species. Llista Vermella de la UICN. Versió 2014.2. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura. 2014.
# Vull el cap d'Alfredo García

Vull el cap d'Alfredo García (Bring Me the Head of Alfredo Garcia) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sam Peckinpah, estrenada el 1974. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Mèxic, la filla d'un ric terratinent queda embarassada després d'una aventura amb un cert Alfredo Garcia. Al cap d'aquest de seguida li posen preus. Seduït per la recompensa, Bennie, com d'altres, farà tot el que pugui per trobar Alfredo Garcia.

## Repartiment

* Warren Oates: Bennie
* Isela Vega: Ileta
* Robert Webber: Sappensly
* Gig Young: Quill
* Kris Kristofferson: Paco
* Emilio Fernández: El Jefe
* Helmut Dantine: Max

## Referències

* ↑ esadir.cat. Vull el cap d'Alfredo García. esadir.cat.
* ↑ «Bring me the head of Alfredo Garcia». The New York Times.
# Espícula (esponja)

Les espícules són estructures microscòpiques de naturalesa inorgànica que es presenta en l'endoesquelet de les esponges.
Les espícules poden ser de naturalesa calcària (Calcispongiae), sílícia (Demospongiae i Hyalospongiae) o còrnia (Sclerospongiae).
Les espícules tenen forma i disposició molt diversa entre les diferents espècies i en elles es basa la taxonomia dels porífers. Per observar les espícules el teixit de les esponges es dissol en àcid nítric i el residu es posa al portaobjectes del microscopi òptic.
Les esponges silícies generalment tenen dos tipus d'espícules: les megascleres i les microscleres.
Les megascleres mesuren més de 100 µm i participen en les funcions de sostenir els teixits, n'hi ha de diverses formes. Les microscleres fan d'1 a 100 μm i no tenen paper estructural. Es presenten en forma estelada (àster), amb raigs que neixen en un cos central més o menys estret (euàster, esferàster) o d'un eix més o menys angulós (metàster, espiràster).

## Vegeu també

* Esclerita (biologia)
# Paloma Adrados

María Paloma Adrados Gautier (Madrid, 16 d'abril de 1957) és una política espanyola del Partit Popular; va ser alcaldessa de Pozuelo de Alarcón i és presidenta de l'Assemblea de Madrid. Després de llicenciar-se en dret, va començar a treballar en la Confederació Espanyola d'Organitzacions Empresarials, on es va responsiblitzar de l'àrea de relacions laborals internacionals. Després del seu pas per l'Organització Internacional del Treball com a consultora, entra plenament en política i s'integra en les files del Partit Popular. Entre 1997 i 1999 va treballar a les ordres de Javier Arenas, que llavors era ministre de Treball i Assumptes Socials, com a assessora. El 1999 va ser escollida diputada autonòmica a l'Assemblea de Madrid, on va ocupar el càrec de la secretaria primera. El juny de 2007 va ser reclamada per Esperanza Aguirre per substituir Juan José Güemes al capdavant de la conselleria d'Ocupació i Dona de l'executiu autonòmic. El 2011 va ser triada candidata del seu partit per optar a l'alcaldia de la ciutat de Pozuelo de Alarcón, i va aconseguir el 61,9% dels sufragis en les eleccions del 22 de maig. Va ser investida alcaldessa l'11 de juny de 2011.

## Referències

* ↑ Qué!. «Paloma Adrados afronta su candidatura con "muchísima ilusión" en poder gobernar "el mejor municipio de España"», 01-02-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 23 maig 2011].
* ↑ Gente digital. «El PP revalida la mayoría absoluta en el noroeste», 23-05-2011. [Consulta: 23 maig 2011].

## Enllaços externs

* Biografia a la pàgina web de la Comunitat de Madrid
# KITT

KITT és el sobrenom de dos personatges de ficció de dues sèries de televisió anomenades Knight Rider.

## KITT I

El primer va ser un Pontiac Trans Am anomenat Knight Industries Two Thousand i era el cotxe de Michael Knight (personatge interpretat per David Hasselhoff) a la sèrie que es va emetre del 26 de setembre de 1982 al 8 d'agost de 1986. Va ser construït per Wilton Knight un excentric millonari.

## KITT II

El segon personatge també és en KITT però en aquesta ocasió correspon a un Ford Shelby GT 500KR però l'acrònim en aquesta ocasió correspon a Kinght Industries Three Thousand, i que era el cotxe a la sèrie El cotxe fantàstic 2008.

## Referències

* ↑ «Under the Hood With Knight Rider 2.0: Trans Am vs. Ford Mustang (Featuring Exclusive New KITT Specs—and Classic Hasselhoff!)». Arxivat de l'original el 2010-01-24. [Consulta: 24 gener 2010].
* ↑ Knight Rider online

## Enllaços externs

* Bringing KITT Back! Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine. as detailed in Project: K.I.T.T.
# Sandino Andrés Núñez

Sandino Andrés Núñez (Tacuarembó, 27 d'agost de 1961) és un filòsof, presentador, professor i escriptor uruguaià.
Va néixer el 1961 a Tacuarembó, una ciutat al nord de l'Uruguai. És llicenciat en Filosofia per la Universitat de la República, a Montevideo. Es va especialitzar en epistemologia i filosofia de la ciència, filosofia del llenguatge, lingüística i anàlisi del discurs. Està interessat en la filosofia com a possibilitat crítica de la cultura contemporània, el caràcter asimbólico del capitalisme tardà, la subjectivitat com a eina de socialització política, revitalitzar la teoria del subjecte i la psicoanàlisi. Coordina grups d'estudi, seminaris i tallers no curriculars. Va ser coordinador de les pàgines culturals El Popular (1985-1989), codirector del suplement El semanario, diari La hora (1989), director del suplement La República de Platón (1993-1995). En televisió conduïx i realitza el guió del programa, dedicat a la filosofia, i conegut com: "Prohibido Pensar". Relaciona la filosofia amb fets de la vida cotidiana i de la cultura popular. Els dijous a les 23:30, repeteix els divendres a les 20:30 i els diumenges a les 20:00. Actualment està al capdavant del suplement mensual Temps de Crítica, de la revista Cares i Caretes d'Uruguai.

## Obres principals

* 2005, Lo sublime y lo obsceno.
* 2006, Disney War.
* 2008, El miedo es el mensaje.
* 2009, Cosas profanas
* 2010, Prohibido pensar
* 2012, La vieja hembra engañadora.

## Referències

* ↑ amsi. «América Latina Si. Integrants» (en castellà), 27-07-2009. Arxivat de l'original el 4 d’agost 2009. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ TNU. «Sandino Andrés Núñez Prohibido Pensar» (en castellà), 27-07-2009. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ TNU. «Prohibido Pensar. Televisión Nacional Uruguay» (en castellà), 27-07-2009. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ El País. «Disney War» (en castellà), 10-12-2011. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Criatura. «Entrevista a Sandino Núñez en Uypress sobre Breve diccionario para tiempos estúpidos» (en castellà). [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ El País. «Filosofía en el gusano loco» (en castellà), 26-09-2014. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2015. [Consulta: 21 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Sandino Andrés Núñez - Entrevista: El capitalismo es el gran no dicho de la izquierda de Occidente (per Rafael Courtoisie) Arxivat 2009-07-27 a Wayback Machine. (castellà)
* Sandino Andrés Núñez - Prohibido Pensar - filosofia.com.mx (castellà)
* Sandino Andrés Núñez - Abrepalabra - Ràdio Océano 93.9 FM Arxivat 2009-07-05 a Wayback Machine. (castellà)
# Dingo (Mirbeau)

Dingo és una novel·la de l'escriptor francès Octave Mirbeau, publicada el maig de 1913. Com Mirbeau estava malalt i incapaç d'acabar la seva obra, la seva jove amic Léon Werth va escriure els últims capítols.

## Argument

El gos del novel·lista, Dingo, és el veritable heroi de la novel·la, on s'allibera la fantasia mirbelliana. Arribat d'Austràlia en una caixa, el petit Dingo es torna, creixent, en un malfactor i terroritza els camperols i els burgesos del poble de Ponteilles-en-Barcis (Cormeilles-en-Vexin), en el Vexin. Semblant al seu amo, Dingo és el revelador de les infàmies dels homes, així com de l'absurditat de les lleis i de la injustícia de l'ordre social hipòcrita.

## Comentaris

En la seva última novel·la en forma de faula cínica, Mirbeau segueix transgredint els codis de la versemblança i de la credibilitat novel·lesca. Renunciant al gènere novel·lesc heretat del dinovè segle i suposadament realista, obeeix només a la seva fantasia rabelesiana.

## Referències

* ↑ Pierre Michel, «Dingo», in Dictionnaire Octave Mirbeau (en francès)

## Enllaços externs

* Octave Mirbeau, Dingo, Éditions du Boucher, 2003 (en francès).
* Pierre Michel, Prefaci, Éditions du Boucher, 2003 (en francès).
* Pierre Michel, « Octave Mirbeau le cynique », Dix-neuf/Vingt, n° 10, 2002, p.11-26.
# Roatto

Roatto (Roat en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Cortazzone, Maretto, Montafia, San Paolo Solbrito i Villafranca d'Asti.
Pertanyen al municipi les frazioni de Gobbi, Fornace, Pangeri, Simonetti, San Sebastiano, Montevalle, Bricco Rossi, Bricco Boè, Bricco Capello, Valle Reale i Briassa.

## Galeria fotogràfica

* Vista del poble
* Ajuntament
* Església parroquial
# Glenn D'Hollander

Glenn D'Hollander (Sint-Niklaas, 28 de desembre de 1974) és un ciclista belga, professional entre 1996 i 2010. En el seu palmarès destaca el Tour de la Regió Valona de 2001.

## Palmarès

* 1992
** Campió de Bèlgica en contrarellotge individual junior
* 1995
** 1r al Gran Premi Criquielion (Beyne-Heusay)
** Vencedor d'una etapa del Tríptic de les Ardenes
** Vencedor d'una etapa del Tour de la Regió Valona
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àustria
* 1996
** 1r a la Copa Sels
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àustria
* 1997
** Vencedor d'una etapa del Tour de la Regió Valona
* 1999
** Vencedor d'una etapa del Circuito Montañés
* 2001
** 1r al Tour de la Regió Valona i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Uniqa Classic
* 2002
** Vencedor d'una etapa de l'Étoile de Bessèges

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2001. Abandona (8a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Paloma Gómez Borrero

María Paloma Gómez Borrero (Madrid, 18 d'agost de 1934 - Madrid, 24 de març de 2017) va ser una periodista i escriptora espanyola.

## Biografia

Després de llicenciar-se en periodisme, va treballar com a enviada especial del setmanari Sábado Gráfico a Alemanya, Àustria i el Regne Unit. Durant dotze anys va ser corresponsal de TVE a Itàlia i al Vaticà; va ser la primera dona corresponsal d'aquesta televisió. Fou destituïda del càrrec en 1983 pel llavors director de RTVE, José María Calviño.
Va col·laborar en diversos dels magazines que va conduir María Teresa Campos Luque: Passa la vida (1991-1996) en TVE; Dia a dia (1996-2004) en Telecinco i Cada dia (2004-2005), en Antena 3. Així mateix, va ser corresponsal de la Venevisión (Veneçuela) i Teve-Hoy (Colòmbia). Entre agost de 2007 i 2012 va col·laborar al programa de Telecinco La Sínia, presentat per Jordi González Belart.
Fins a juny del 2012 va ser corresponsal de la cadena COPE des de Roma-Vaticà, comentant tots els esdeveniments religiosos de l'Església Catòlica que retransmetia la cadena COPE i Popular TV des d'Itàlia (Roma, Vaticà...). Des d'aquesta data va ser col·laboradora des de Roma pel programa de ràdio Ventana al mundo per a Amèrica Llatina i Estats Units en aquests dos països i corresponsal a Itàlia d'EsRadio. Tenia un ampli coneixement de la Santa Seu i va seguir tots els viatges del Papa pel món. Va acompanyar Joan Pau II en els 104 viatges (5 dels quals a Espanya) que va fer i va visitar 160 països: unes 29 vegades la volta al món en quilòmetres recorreguts.
El 12 d'octubre de 2014 va estrenar a Toledo el recital Teresa. Una castellana vieja y recia, al costat del baríton Luis Santana i el pianista Antonio López, que fou protagonista dels actes del V Centenari de Santa Teresa de Jesús. El concert està basat en música composta per Francisco Palazón, Ángel Barja, Amadeo Vives, Juan de l'Alzina, Federico Mompou o Ernesto Monsalve. El 2014 va ser una de les col·laboradores habituals del programa de la 1 Amigas y conocidas.

## Honors

    Creu de l'orde d'Isabel la Catòlica
    Dama de l'orde de Sant Gregori el Gran

## Referències

* ↑ «Fallece la periodista Paloma Gómez Borrero» (en castellà), 24-03-2017. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «Mor la periodista Paloma Gómez Borrero amb 82 anys». El País, 24-03-2017.
* ↑ «Paloma Gómez Borrero, corresponsal en el Vaticano, ha sido destituida». El País, 15-12-1983 [Consulta: 11 juliol 2016].
* ↑ Amela, Víctor M «La contra:El Papa me llama ‘Papalom». La Vanguardia, 19-11-1998 [Consulta: 11 juliol 2016].
* ↑ Estreno de "Una castellana vieja y recia" en Alba de Tormes, en el sepulcro de Santa Teresa
# Koel

«Koel» té aquests significats:
Nom de dos rius de l'Índia a Jharkhand:
* Koel del Nord (North Koel)
* Koel del Sud (South Koel)
# Dingdaohengita-(Ce)

La dingdaohengita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al subgrup de la chevkinita, dins del grup homònim. Rep el nom en honor de Ding Daoheng (丁道衡) (novembre de 1899 - 21 de febrer de 1955), qui va descobrir el dipòsit de terres rares, niobi i ferro de Bayan Obo l'any 1927. El sufix segueix la convenció d'anomenaments de l'IMA per a minerals de terres rares i denota el ceri com la terra rara dominant.

## Característiques

La dingdaohengita-(Ce) és un silicat de fórmula química (Ce,La)₄Fe$^{2+}$(Ti,Fe$^{2+}$,Mg,Fe$^{2+}$)₂Ti₂(Si₂O₇)₂O₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2005. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba estretament relacionada amb la perrierita-(Ce).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dingdaohengita-(Ce) pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Bayan Obo, situat a la regió de Mongòlia Interior, a la República Popular de la Xina. També ha estat descrita al massís de Mulanje, a Malawi, i al mont Karavai, a l'óblast de Txeliàbinsk (Rússia). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dingdaohengite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 agost 2019].
# Vólia

Vólia (en rus: Воля) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 58 habitants.

## Referències

* ↑ Село Бобяково на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
* ↑ Расстояние от Анны до Бобякова
# Lu Alckmin

Maria Lúcia Guimarães Ribeiro, coneguda pel cognom de casada, Lu Alckmin (São Paulo, 12 de juliol de 1951) és una professora normalista brasilera. Va ser l'antiga primera dama de l'estat de São Paulo i, desde 2023, és la segona dama del país.

## Biografia

Lu Alckmin està casada amb Geraldo Alckmin des del 16 de març de 1979, quan ell encara ocupava el càrrec com a alcalde de Pindamonhangaba. Tenen tres fills: Sophia, Geraldo i Thomaz (mort el 2015). Es va convertir en Primera Dama de São Paulo l'any 2001 després que el seu marit es fes càrrec del govern estatal després de la mort de l'aleshores governador Mário Covas.
Amb la reelecció de Geraldo Alckmin el 2002, Lu va continuar com a primera dama de l'estat fins al 31 de març de 2006, quan Alckmin va dimitir per presentar-se a la presidència.
El 2010, va tornar a ser primera dama de l'estat a causa de l'elecció del seu marit com a governador. Geraldo va ser reelegit el 2014 per al mateix càrrec. Lu va ser l'amfitriona al Palácio dos Bandeirantes fins al 2018, quan el seu marit va tornar a dimitir per tornar a optar a la presidència.
Després de les eleccions presidencials de 2022, el seu marit va ser nomenat 26è vicepresident del Brasil, va esdevenir la segona dama el gener de 2023.

## Referències

* ↑ juliavieira. Saiba quem é Lu Alckmin, esposa do vice-presidente eleito Geraldo Alckmin (en portuguès brasiler).
* ↑ juliavieira. Saiba quem é Lu Alckmin, esposa do vice-presidente eleito Geraldo Alckmin (en portuguès brasiler).
* ↑ Índice - 1 - 2002 - São Paulo - Governador - Datafolha (en portuguès brasiler).
* ↑ «Geraldo Alckmin é eleito governador de SP» (en portuguès brasiler). Eleições 2010, 03-10-2010.
* ↑ «Alckmin é reeleito e garante 6º mandato consecutivo do PSDB em SP - Notícias - UOL Eleições 2014» (en portuguès brasiler). UOL Eleições 2014.
# Estopa (àlbum)

Estopa és el disc debut del duo espanyol de Rumba/Rock, Estopa. Va aconseguir vendre 1.200.000 d'exemplars mantenint encara avui, el rècord de vendes per a un grup debutant.

## Posició en llistes

| Llistes (1999) | Millor posició |
| Espanya (PROMUSICAE) | 1 |

## Certificacions

| País | Organisme certificador | Certificació | Vendes certificades | Ref |
| Espanya | PROMUSICAE | 11x Platí | 1.100.000 | |

## Referències

* ↑ Billboard - Estopa, 10 de febrer de 2001, p. 53 (6).
* ↑ «Estopa sales certification in Spain». Productores de Música de España. Arxivat de l'original el 2 de juny de 2013. [Consulta: 5 juny 2021].
# Gerold d'Einsiedeln

Gerold de Grosswalsertal o d'Einsiedeln (Rècia, avui Suïssa, ca. 900 - Frisun, Gross Sankt Gerold, Grossenwalsertal, Àustria, 978), fou un noble eremita. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

N'hi ha poques dades certes de la vida, i moltes llegendes. Va néixer en una família noble de la Rècia, la dels comtes de Saxònia. Casat, a una edat ja adulta deixà la seva esposa i fills per retirar-se a fer vida eremítica a Frisun, actual Santk-Gerold (Wallgau, Vorarlberg, Àustria).
Va viure durant anys en una ermita propera al bosc, en un terreny que li va donare el seu veí i amic el comte Otó: ell mateix, en 970 va col·locar un cistell amb terra de les seves propietats a l'altar del monestir benedictí d'Einsiedeln, on havien ingressat com a monjos els seus fills Cunó i Ulric, com a símbol de la donació que en feia al monestir.
En morir Gerold, els seus dos fills foren autoritzats a ocupar l'ermita del seu pare i custodiar-ne la tomba.

## Veneració

Amb el temps, els abats d'Einsiedeln van fer fer una església al lloc de l'ermita, però fou destruïda durant les guerres del segle xvi. Gerold havia estat sebollit a Einsiedeln, però el 19 d'abril de 1663 les seves restes foren portats a l'ermita de Frisun, on són en l'actualitat amb les de Cunó i Ulric. El seu taüt fou trobat a l'església del priorat benedictí de Sankt Gerold en unes excavacions el 1965-1966.

## Enllaços externs

* Ökumenischen Heiligenlexikon.
* Propstei St. Gerold
# Koel del Nord

Koel del Nord (North Koel) és un riu de l'Índia a Jharkhand.
Neix a 23° 04′ N, 84° 30′ E﻿ / ﻿23.067°N,84.500°E﻿ / 23.067; 84.500 a les muntanyes Barwa, passa prop de Palamau i desaigua al riu Són o Soane a 24° 32′ N, 83° 56′ E﻿ / ﻿24.533°N,83.933°E﻿ / 24.533; 83.933 a uns 35 km de Dehri. Els seus afluents principals són el Amanat i el Auranga per la dreta, rebent diversos torrents menors per l'esquerra. El llit és primer rocós i després arenós, i no és navegable sense perill.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Sabujá

El sabujá (sapoya), o Pedra Branca,és una llengua karirí extinta del nord-oest de l'estat de Bahia, al Brasil. De vegades es considera un dialecte d'una sola llengua karirí.
Està documentat en una llista de paraules per von Martius (1867).

## Referències

* ↑ Ramirez, H., Vegini, V., & França, M. C. V. de. (2015). Koropó, puri, kamakã e outras línguas do Leste Brasileiro. LIAMES: Línguas Indígenas Americanas, 15(2), 223 - 277. doi:10.20396/liames.v15i2.8642302
* ↑ von Martius, Carl Friedrich Philip. 1867. Wörtersammlung Brasilianischer Sprachen. (Beiträge zur Ethnographie und Sprachenkunde Amerikas zumal Brasiliens, II.) Leipzig: Friedrich Fleischer.
# Vólkovo

«Vólkovo» té aquests significats:
* Vólkovo (Tomsk), localitat de l'óblast de Tomsk, a Rússia
* Vólkovo (Tula), localitat de l'óblast de Tula, a Rússia
# Retrocés

En l'ús d'una arma de foc s'entén per retrocés la força que provoca un moviment en sentit contrari al de la sortida del projectil.
D'aquesta manera, una arma amb molt de retrocés es fa difícil de manejar adequadament, en especial en armes automàtiques, raó per la qual diverses armes (normalment metralladores) van equipades amb un trípode que ajuda el tirador a mantenir el control de l'arma. Normalment a major potència del projectil major retrocés, de manera que el tipus de munició usada és el principal factor, tanmateix detalls del disseny o parts acoblables a l'arma poden modificar-lo sensiblement, com ara la mida i pes o els frens de boca que s'acoblen al canó permetent la sortida de gasos el més ràpid possible intentant que contribueixin com menys possible al retrocés, així mateix amb un canó curt el retrocés és menor, ja que els gasos i el projectil surten abans, al contrari del que passa amb els canons llargs.

## Referències

* ↑ «The Physics of Everyday Stuff - Gun Recoil». Arxivat de l'original el 2012-12-19. [Consulta: 13 agost 2018].
# Gerona (Tarlac)

Gerona és un municipi de la província de Tarlac, a la regió filipina de Luzon Central. Segons les dades del cens de l'any 2007 té una població de 82.022 habitants distribuïts en una superfície de 128,89 km².
El 1851, van canviar el nom original —Barug— pel de Gerona (grafia antiga de Girona), lloc de naixement de l'aleshores governador de les Filipines, Narcís Claveria Zaldúa, comte de Manila.
Gerona està políticament subdividida en 44 barangays.
| Abagon Amacalan Apsayan Ayson Bawa Buenlag Bularit Calayaan Carbonel Cardona Caturay Danzo Dicolor Don Basilio Luna | Mabini Magaspac Malayep Matapitap Matayumcab New Salem Oloybuaya Padapada Parsolingan Pinasling (Pinasung) Plastado Poblacion 1 Poblacion 2 Poblacion 3 Quezon | Rizal Salapungan San Agustin San Antonio San Bartolome San Jose Santa Lucia Santiago Sembrano Singat Sulipa Tagumbao Tangcaran Villa Paz |