OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Gaietano

Can Gaietano és una masia gòtica de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici civil, es tracta d'una masia d'alçat conformat per una planta baixa i un pis. Coberta per una teulada de dues vessants i el carener perpendicular a la façana. Al conjunt destaca, fonamentalment, la porta amb arc de mig punt adovellada, i les tres finestres gòtiques del primer pis, totes elles diferents.
A la part central hi ha una finestra geminada amb una columneta esvelta que divideix l'obertura en dos; la llinda està treballada en forma de dos arcs amb una petita lobulació. A la banda esquerra del pany de paret, hi ha una altra finestreta similar, però simple i de dimensions més petites, i a la dreta també hi ha una obertura però amb arc carpanell decorat amb lobulacions i escultures a l'altura de la línia d'impostes.
Adossat, al costat de l'edifici, hi ha un porxo en molt mal estat i sense massa interès. Existeixen també, dues finestres obertes, fa poc, a la façana.

## Història

Actualment, la casa es troba abandonada, i afectada per un Pla parcial que des de fa alguns anys preveu la seva reutilització, encara que no s'ha dut a terme.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Gaietano». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Can Gaig (fonda)

Can Gaig era una fonda situada al carrer de Dolça, número 4 (actual passeig de Maragall), a l'entrada de la vila d'Horta. El 1869 Andreu Gaig i Torelló i la seva esposa Antònia Borràs i Marí van comprar l'establiment per a obrir una taverna i un abeurador per als cavalls. El trànsit de tartanes i carros que anaven i venien de Barcelona per la carretera d'Horta era considerable, i els traginers hi feien parada per a esmorzar de forquilla.
El 1907 se'n féu càrrec el fill Frederic, amb la seva mare ja vídua, ampliant l'establiment amb habitacions d'hostes. Antònia Borràs morí el 1940. Josep Gaig, fill de Frederic, regentà l'hostal acabada la Guerra Civil espanyola, ampliant el negoci, tot i que el 1953 se suprimí el servei d'hostes, mantenint el restaurant casolà. El 1975 el seu fill Carles Gaig i Framis es féu càrrec del negoci i va donar un impuls convertint-lo en el Restaurant Gaig, obtenint una estrella Michelin el 1993. El 2004 el restaurant va tancar i es va traslladar a l'hotel Cram, a l'Eixample de Barcelona.

## Referències

* 1 2 Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012, p. 781. ISBN 978-84-15232-22-3.
* ↑ «El primer dia que vaig aconseguir la meva estrella Michelin: Carles Gaig del Restaurant Gaig de Barcelona» (en anglès). Guia Michelin, 29-10-2017.
* ↑ «Restaurante Gaig Hotel Cram» (en castellà). Deco Estilo, 06-01-2009.
# Can Pi de Vilaroch

Can Pi de Vilaroch és una obra del municipi de Rubí (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia ben conservada amb planta baixa, pis i golfes que s'obren a l'exterior per la façana mitjançant tres arcuacions. La teulada és a dues vessants i les portes i les finestres estan rematades amb pedra. Hi ha un balcó central on apareix una inscripció amb la data de 1787 mentre que en una finestra, apareix la de 1768. Aquestes dades corresponen a diferents restauracions. La porta d'entrada manté una estructura rectangular i està rematada amb pedra i emmarcada per un arc rebaixat.

## Història

Els orígens d'aquesta propietat es troben en un establiment de terres atorgats pel Capítol de Canonges de la Catedral de Barcelona en favor de la família Vilaroch, abans de l'any 1164.
Aquesta propietat era alodial de la catedral de Barcelona. Els Vilaroch eren pagesos entre els segles XII i XIV i van obtenir nous establiments de terres. En diverses generacions, la propietat va passar a mans femenines prenent el marit sempre el cognom de la dona, fins que a mitjans del segle xiv, Sancha de Vilaroch es va casar amb Arnau Despí i a partir d'aquesta unió, el nom apareix compost: Pí de Vilaroch.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Pi de Vilaroch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2015].
# Can Pi i Gibert

Can Pi i Gibert, també anomenada Torre Elvira, va ser un edifici de Badalona, situat al barri de Coll i Pujol, construït a finals de segle XIX o principis de segle XX i enderrocat el 1973. Els terrenys varen ser adquirits pel matrimoni Salvador Pi i Elvira Gibert Olivas. Filla de Manel Gibert Sans, propietari de la casa Gibert a la plaça Catalunya i fundador del Liçeu. Nom pel qual se la coneixia com a torre Elvira, Quinta Elvira o Torre Pi i Gibert. El seu fill, el Dr Pi i Gibert va néixer en aquesta Torre. Tenien uns jardins romàntics, i un gran pinar, del qual encara es conserven alguns exemplars. De la Torre original es conserven els pilars de la porta al Jardí. En els jardins s'hi van celebrar un jocs florals. Més endavant, visqué fins a la seva mort,el germà del Dr Pi i Gibert, el pintor Lluis Pi i Gibert.
Va ser construïda a començaments de segle xx, o potser a finals de segle xix, però, en tot cas, probablement tenia un origen anterior, perquè en unes excavacions fetes el 1947, durant uns treballs de fonamentació, es van trobar diverses restes d'època romana, que alguns autors han interpretat com una possible vil·la, tot i que es desconeix la localització exacta on es va trobar el material.
Durant uns anys hi va tenir consulta mèdica el doctor August Pi i Gibert. Més tard, va ser seu de l'Institut Albéniz, fundat el 1933, fins al 1941 aproximadament, quan va ser traslladat a la masia de Can Boscà. Posteriorment, la torre va ser propietat d'Industrial Montalfita, una empresa de fabricació de teixits, que tenia la fàbrica al costat de la casa. Va ser enderrocada el 1973 i a sobre s'hi va edificar el conjunt Quinta Elvira Park. L'únic que resta de l'antiga casa són les dues columnes monumentals que sostenien les reixes de la porta que tancava l'entrada al jardí de la finca.

## Referències

* 1 2 «Industrial Montalfita, SA». Museu de Badalona. [Consulta: 13 juny 2021].
* 1 2 «Coll i Pujol i els 260 anys del carrer Rector». AV Coll i Pujol, 2005. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «Can Pi i Gibert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «August Pi i Gibert». Galeria de Metges Catalans. Col·legi Oficial de Metges de Barcelona. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «Història». Institut Albéniz, 2017. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ Abras, Margarida; Carreras, Montserrat; Nieto, M. Dolors «Badalona, segle xx. Els barris». Carrer dels Arbres, 2000, pàg. 76.
* ↑ TOT Badalona, Montgat i Tiana. Badalona. Història gràfica d'una transformació. Badalona: Subirats i Subirats Editors, 2005, p. 62-63.
# Carrera de daus

La carrera de daus és un joc de daus que consisteix a sumar punts amb determinades combinacions de cinc daus. Es combina l'atzar de les tirades amb l'estratègia de decidir a quina combinació es destina cada tirada. Hi ha una versió comercial força popular al món anglosaxó anomenada Yahtzee (basada en la versió sud-americana anomenada Generala). El joc té diverses adaptacions en línia.
Les combinacions consisteixen a comptar el nombre de daus repetits, a les del pòquer (com el full o l'escala) i a sumar el total dels punts obtinguts en una tirada. S'han d'anar apuntant els resultats en una graella, es pot jugar amb dos o més jugadors i guanya qui assoleix la puntuació final més alta després de tantes tirades com combinacions es demanen.

## Referències

* ↑ Wood, Clement and Goddard, Gloria, The Complete Book of Games, Halcyon House, NY, 1938
# Cantó de Goderville

El cantó de Goderville és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Le Havre. Té 22 municipis i el cap és Goderville.

## Municipis

* Angerville-Bailleul
* Annouville-Vilmesnil
* Auberville-la-Renault
* Bec-de-Mortagne
* Bénarville
* Bornambusc
* Bréauté
* Bretteville-du-Grand-Caux
* Daubeuf-Serville
* Écrainville
* Goderville
* Gonfreville-Caillot
* Grainville-Ymauville
* Houquetot
* Manneville-la-Goupil
* Mentheville
* Saint-Maclou-la-Brière
* Saint-Sauveur-d'Émalleville
* Sausseuzemare-en-Caux
* Tocqueville-les-Murs
* Vattetot-sous-Beaumont
* Virville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1976 | Marcel Lebreton | MRP, després RI |
| 1976- | Philippe Clément-Grandcourt | Divers droite, després RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 8.218 | 8.948 | 8.900 | 10.646 | 11.733 | 12.488 | 14.750 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Tourteron

El cantó de Tourteron és un cantó francès del departament de les Ardenes, situat al districte de Vouziers. Té 10 municipis i el cap és Tourteron.

## Municipis

* Écordal
* Guincourt
* Jonval
* Lametz
* Marquigny
* Neuville-Day
* La Sabotterie
* Saint-Loup-Terrier
* Suzanne
* Tourteron

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1957 | Raymond Lefèvre | PRL, després CNIP |
| 1957-1973 | M. Misset | RI |
| 1973-1985 | André Bégé | Divers droite |
| 1985-1998 | Gilbert Ehrard-Bouvry | UDF |
| 1998- | Marc Laménie | UDF, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 1.421 | 1.616 | 1.386 | 1.232 | 1.187 | 1.232 | 1.286 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Casa Murada

La Casa Murada és una casa pairal del segle xiii amb elements gòtics i renaixentistes ubicada a Banyeres del Penedès, al Baix Penedès. És una obra inventariada com a bé cultural d'interès nacional.
Està formada per un cos principal, aproximadament d'uns 600 m², del que en sobresurt una torre de defensa de base que constitueix l'element més característic del conjunt. A més de la casa principal hi trobem un celler i una església del s. XVIII.
Casal fortificat. Edificació formada per una sèrie de dependències agrupades dins un tancat, al qual s'accedeix a través de la porta del baluard. Tot el conjunt és situat al costat mateix del torrent del Papiolet. Destaca una torre de planta quadrada, més ampla de baix que de dalt. Està situada a la banda dreta del conjunt i consta de dues finestres ogivals col·locades de forma anàrquica. Al costat esquerre de l'habitatge hi ha una petita torre emmerletada. La casa és feta de tàpia i té un portal de punt rodó adovellat i diverses obertures gòtic-renaixentistes.Al sud del conjunt hi ha una capella d'època moderna.
L'Any 2007 Jesús Rovira, membre i compositor del grup Lax'n'Busto, va transformar la masia en un estudi de gravació, mantenint l'estructura i els elements de l'antiga edificació. Des de l'any 2011 és la seu del projecte audiovisual Tots Sants, que utilitza les seves instal·lacions per enregistrar gravacions de diferents artistes, i on hi participa, entre d'altres el periodista musical Roger Roca.

## Referències

* ↑ «La casa Murada - Banyeres del Penedès - Pobles de Catalunya». [Consulta: 18 agost 2018].
* ↑ Fitxa a Gencat
* ↑ «M@RC - La Casa Murada». [Consulta: 18 agost 2018].
* ↑ «Tots Sants - Crèdits». Arxivat de l'original el 2018-08-12. [Consulta: 18 agost 2018].

## Enllaços externs

* Casa Murada - Lloc web oficial
# Casa Munguet

La Casa Munguet és un edifici modernista del municipi d'Igualada (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa de planta i dos pisos. La façana segueix un ritme compositiu d'obertures, tres en cada planta, definint així tres eixos principals. L'eix central és més alt i s'aixeca un pis més. Al primer pis els balcons tenen barana seguida. Està decorada amb motllures de guix en els llindars del primer pis, en els balcons, (mènsules). En el segon pis els balcons també són decorats amb uns arcs treballats amb guix. Pau Riera i Galtés, mestre d'obres nascut a Igualada, també va construir la casa Casadesús i la façana de l'Escola Pía d'entre altres obres. Fou una obra promoguda per Marià Munguet i Mullerachs.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Munguet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Casas-Ibáñez

Casas-Ibáñez és un municipi de la província d'Albacete, que es troba a 52 km de la capital de la província.

## Demografia

Evolució demogràfica (dades INE) :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2006 |
| 3.014 | 3.118 | 3.584 | 3.990 | 4.390 | 4.242 | 3.963 | 3.774 | 3.576 | 3.832 | 4.174 | 4.493 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Pilar Nohales | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Pilar Nohales | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Gregorio López Sanz | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Gregorio López Sanz | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Carmen Navalón Pérez | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | Carmen Navalón Pérez | PSOE | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | Carmen Navalón Pérez | PSOE | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Casas Adobes

Casas Adobes és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona, ubicada dins l'àrea metropolitana de Tucson. Segons el cens del 2000 tenia 54.011 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Casas Adobes tenia 54.011 habitants, 22.066 habitatges, i 14.718 famílies La densitat de població era de 921,5 habitants/km².
Dels 22.066 habitatges en un 29,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.736 $ i la renda mediana per família de 57.926 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.323 $ mentre que les dones 29.892 $. La renda per capita de la població era de 24.230 $. Aproximadament el 3,9% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més a prop

El següent diagrama mostra les poblacions més a prop.

## Tiroteig de 2011

Casas Adobes fou l'escenari d'un tiroteig el gener de 2011 quan la congressista dels Estats Units Gabrielle Giffords realitzava un míting a l'aparcament d'un supermercat. L'atemptat fou realitzat per un jove de Tucson que obrí foc contra la congressista, els seus ajudants i les persones que s'havien congregat per a escoltar-la. Moriren sis persones i catorze en resultaren ferides, entre elles la mateixa Gabrielle Giffords, que rebé un tret al cap i es troba actualment en estat crític.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Casas Adobes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Casas Adobes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Els investigadors del tiroteig de Tucson sospiten d'un mòbil polític i descarten que Loughner actués acompanyat». 3cat24.cat, 10-01-2011. [Consulta: 10 gener 2011].
# Carlos Gabriel Correa Viana

Carlos Gabriel Correa Viana, conegut com a Gabi Correa (Montevideo, Uruguai, 13 de gener de 1968) és un futbolista retirat i entrenador de futbol hispano-uruguaià. Va jurar la Constitució Espanyola el 10 de novembre de 1997.

## Trajectòria com a jugador

Gabi Correa es va formar en les categories inferiors del CA River Plate uruguaià. Va donar el salt a Europa el 1990, al Real Murcia CF, on va jugar tres anys. Després d'un any en el Reial Valladolid, on va debutar a la primera divisió el 5 de setembre de 1993, en el José Zorrilla enfront de l'Sporting de Gijón (0-1).
Després va fitxar per l'UP Mérida, el 1998 es va incorporar al Sevilla FC, que hi era a Segona Divisió. L'agost de 1999 va ser operat d'un tendó d'Aquil·les i va estar diversos mesos de baixa. El seu darrer equip professional va ser l'Hèrcules CF on es va retirar el 2001, després d'una discreta temporada on va patir lesions.
Ha estat internacional amb la selecció de futbol de l'Uruguai en 19 partits, materialitzant dos gols. Va participar en el Mundial d'Itàlia 1990 on Uruguai va caure eliminada en vuitens de final contra la selecció amfitriona.
| Club | Lliga | Any |
| CA River Plate | Uruguaiana | 1988-1990 |
| Real Murcia CF | Espanyola | 1990-1993 |
| Real Valladolid CF | Espanyola | 1993-1994 |
| CP Mérida | Espanyola | 1994-1998 |
| Sevilla FC | Espanyola | 1998-1999 |
| Hèrcules CF | Espanyola | 1999-2001 |

## Trajectòria com a entrenador

Els seus primers passos com a entrenador els va realitzar en les categories inferiors del Real Murcia CF com el Juvenil A de Divisió d'Honor Juvenil. Va debutar com segon entrenador del primer equip el 2005 i quan el club destituïx a Juan Martínez Casuco es fa càrrec de l'equip en el partit contra el CD Tenerife, després del qual el club contracta a Sergio Kresic, tornant Correa al seu lloc amb l'equip juvenil.
En 2006 fitxa per l'AD Mar Menor-San Javier i després de la desaparició d'aquest, pel Caravaca CF. Després d'una gran temporada on va fregar l'ascens va signar amb el Lorca Deportiva CF de Segona Divisió B. El 19 d'octubre de 2008 és destituït en l'equip murcià després d'un pobre bagatge de 2 victòries, 3 empats i 4 derrotes.
| Club | Any |
| Real Murcia CF | 2006 |
| AD Mar Menor-San Javier | 2006-2007 |
| Caravaca CF | 2007-2008 |
| Lorca Deportiva CF | 2008 |
# Castell d'Alcanó

Construcció molt reformada que es correspon amb les restes de l'antic Castell d'Alcanó situada en un extrem de la plaça Major. És declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

A Alcanó es conserva, a un extrem de la plaça Major, una gran construcció molt reformada que es correspon amb les restes de l'antic castell. L'interior ha estat compartimentat per a contenir dos habitatges, de tal manera que, fora d'una paret mestra, no guarda res que pugui recordar els seus orígens medievals. També els panys exteriors, on són visibles grans esquerdes en l'aparell de carreus escairats, estan molt desfigurats conservant-se només l'aspecte massís del conjunt i alguna petita obertura, especialment una finestra ogival i una espitllera al mur lateral, a més d'un trencaaigües amb l'obertura tapiada en una façana que no ha conservat cap portal antic. També el coronament ha estat alterat, ja que, pel damunt de les mènsules que marquen l'alçada original, ha estat aixecat un mur que eleva el parament fins a una nova teulada a dues vessants, tot ocultant l'antiga galeria de les golfes.

## Història

El lloc d'Alcanó fou repoblat pels monjos de Sant Ruf de Lleida cap a l'any 1203 i el 1231 ja existia el castell puix en coneixem el nom del senyor, Guillem Hug de Tolosa. Després de pertànyer a diferents senyors, a finals del segle xv entrà a formar part del domini dels canonges de la Seu de Lleida, i així continuà fins a l'extinció dels senyorius al segle xix.

## Referències

* 1 2 «Castell d'Alcanó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].

## Enllaços externs

* «Castell d'Alcanó». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià. Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 20 març 2013].
# Carriches

Carriches és un municipi de la província de Toledo a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Toledo, Carmena, La Mata, Mesegar de Tajo i Erustes.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 313 | 296 | 288 | 288 | 287 | 285 | 296 | 304 | 296 | 296 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Zenón Gómez Moreno | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Amparo de la Azuela Castaño (18/11/1985) Martín Rumbero Montoya | AP/PDP/UL AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Martín Rumbero Montoya | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Martín Rumbero Montoya | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Martín Rumbero Montoya | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Martín Rumbero Montoya | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Ángel Muñoz Gómez | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Ángel Muñoz Gómez | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Carrick (Califòrnia)

Carrick és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 189 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carrick tenia 156 habitants, 56 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 860,5 habitants per km².
Dels 56 habitatges en un 44,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 23,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,7% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.986 $ i la renda mediana per família de 23.819 $. Els homes tenien una renda mediana d'11.250 $ mentre que les dones 11.750 $. La renda per capita de la població era de 13.082 $. Entorn del 28,9% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carrick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carrick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Casares de las Hurdes

Casares de las Hurdes (extremeny: Casaris) és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 701 | 649 | 650 | 619 | 592 | 582 |
# Casarejos

Casarejos és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Pertany a la comarca de Pinares.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 300 | 284 | 265 | 256 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Cavall (desambiguació)

«Cavall» té aquests significats:
* Cavall, animal domesticat.
* Cavall marí (o Hipocamp)
* Cavall de mar (Hippocampus ramulosus)
* Cavall (escacs) per al joc dels escacs.
* Cavall de Troia
* Cavall (moneda)
* Cavall com a sinònim d'heroïna
* Any del cavall de l'astrologia xinesa
* Cavall de vapor

## Vegeu també

* Cavallets
Viccionari