OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Yarim-Lim III

Yarim-Lim III va ser rei de Iamkhad a mitjans del segle xvii aC fins potser el 1625 aC. Sembla que va succeir a Hammurabi II. Podria ser fill d'Irkabtum, un rei de Iamkhad anterior.
Va pujar al tron en un moment en què el poder de Iamkhad estava ja en decadència degut a diversos conflictes polítics i territorials. Alguns reis anteriors, com Niqmi-Epuh i Irkabtum havien hagut de lluitar a la vora de l'Eufrates, potser contra l'estat naixent dels hurrites de Mitanni. Yarim-Lim III va haver de lluitar contra Qatna i contra els hitites, i aquests conflictes van perjudicar la integritat territorial del regne de Iamkhad. La ciutat d'Alalakh, vassall d'Alep, la capital de Iamkhad, va conservar unes tauletes d'argila on es pot seguir el col·lapse territorial de Iamkhad sobretot a la costa síria fins a la seva desintegració total l'any 1600 aC aproximadament.
Diverses cròniques en accadi i en assiri donen a conèixer la invasió del nord de Síria pels reis d'Hattusa Hattusilis I i Mursilis I en temps de Yarim-Lim III, entre els anys 1650 aC i 1600 aC. Segons la crònica d'Hattusilis aquest rei va entrar a Síria i va destruir Alalakh, apropiant-se d'una part important del territori de Iamkhad. Va ocupar altres ciutats, sens dubte Urshu i diverses ciutats properes. Tres anys després Hattusilis I torna al país i les seves operacions es desenvolupen prop d'Alep. El rei hitita va obtenir una gran victòria i es va emportar un gran botí i una estàtua del déu Addu d'Alep. L'exèrcit de Iamkhad sembla que estava format per tropes que havien vingut d'Ebla i d'Emar, estats aliats. La conquesta definitiva d'Alep i la desintegració del regne de Iamkhad va tenir lloc sota Mursilis I, però no es té prou informació per saber com van anar els fets. Els hitites van conservar un temps el territori abans que passés a mans de Mitanni.

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Siria-Palestina I: el Bronce antiguo y medio. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 483-485. ISBN 9788446019497.
# Yarlongita

La yarlongita és un mineral de la classe dels elements natius.

## Característiques

La yarlongita és un carbur de crom, ferro i níquel, de fórmula química Cr₄Fe₄NiC₄, que va ser aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007. Cristal·litza en el sistema hexagonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la yarlongita pertany a «01.BA - Carburs» juntament amb els següents minerals: cohenita, haxonita, isovita, tongbaïta, khamrabaevita, niobocarbur, tantalcarbur i qusongita.
Només se n'ha trobat a l'ofiolita de Luobusha, a la Prefectura de Shannan (Regió Autònoma del Tibet, República Popular de la Xina).

## Referències

* ↑ «Yarlongite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 gener 2016].
# Yao Junior Sènaya

Yao Junior Sènaya (Lomé, 19 d'abril de 1984) és un exfutbolista togolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 2006.
Pel que fa a clubs, destacà a diversos clubs suïssos, entre ells el FC Basel.

## Referències

* ↑ Togo World Cup squad - Guardian.co.uk
* ↑ «Profile on BBC Sport». Arxivat de l'original el 2006-07-09. [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ Yao Junior Sènaya Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Junior Sènaya at fluctuat.net». Arxivat de l'original el 2007-09-18. [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «Profile on ESPN». Arxivat de l'original el 2013-01-03. [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ Yao Junior Sènaya a National-Football-Teams.com (anglès)
# ZRC

ZRC té els següents significats:
* Centre de Recerca Científica (del seu nom en eslovè ZnanstvenoRaziskovalni Center), institut de recerca de l'Acadèmia Eslovena de Ciències i Arts
* Zenith Electronics (del seu nom antic en anglès Zenith Radio Corporation), empresa fabricant d'articles d'electrònica dels Estats Units
* ZrC també és la fórmula química del carbur de zirconi, compost químic de zirconi (Zr) i carboni (C)
# Zarétxie

«Zarétxie» té aquests significats:

## Crimea

* Zarítxia (Crimea), poble de la República de Crimea

## Rússia

* Zarétxie (Krasnodar), poble del krai de Krasnodar, a Rússia
* Zarétxie (Irkutsk), poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia
* Zarétxie (Lípetsk), poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia
* Zarétxie (Vladímir), poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Zarétxie (Nóvgorod), poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia
* Zarétxie (Bélgorod), poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Zarétxie (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Zarétxie».
Zarétxie (en rus: Заречье) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 24 habitants. Pertany al districte rural d'Izmàlkovo.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
# Zolotari

Zolotari (en rus: Золотари) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.394 habitants. Pertany al districte municipal de Pal·làssovka.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Zádor

Zádor és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1245.
# Idionycteris phyllotis

Idionycteris phyllotis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu al Canadà, Mèxic i els Estats Units (Arizona, California, Nevada, New Mexico, Utah). El seu hàbitat natural són una gran varietat d'hàbitats boscosos, incloent especialment el bosc de pins ponderosa, boscos de ginebre, boscos de ribera, alzines, boscos de pi amb alzines i bosc d'avets. No hi ha amenaces significatives per a la supervivència d'aquesta espècie, excepte la pertorbació humana en les coves.

## Referències

* ↑ Arroyo-Cabrales, J.; Ticul Alvarez Castaneda, S. Idionycteris phyllotis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 10-03-2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# La Talaia (la Llacuna)

La Talaia és una muntanya de 673 metres que es troba al municipi de la Llacuna, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lluïsa Cristina de Savoia-Carignan

Lluïsa Cristina de Savoia-Carignan (en francès Louise-Christine de Savoie-Carignan) va néixer a París l'1 d'agost de 1627 i va morir a la mateixa capital francesa el 7 de juliol de 1689. Era una princesa savoiana, filla del príncep de Carignan Tomàs (1596-1656) i de la comtessa Maria de Borbó-Condé (1606-1692).

## Matrimoni i fills

Amb l'ajuda del rei Lluís XIV, es va poder concertar el casament de Lluïsa Cristina amb un príncep de Baden. El 15 de març de 1653 es va casar a París amb el príncep de Baden Ferran Maximilià (1625-1669), fill de Guillem de Baden-Baden (1593-1677) i de la seva primera dona Caterina Úrsula de Hohenzollern-Hechingen (1610-1640). El matrimoni va tenir un fill, Lluís Guillem de Baden-Baden (1655-1707), que es casà amb Sibil·la Augusta de Saxònia-Lauenburg (1675-1733).
Tres mesos després d'haver tingut el fill, Ferran Maximilià volgué tornar a Baden i va deixar la Cort de Versalles, on inicialment s'havien instal·lat. Lluïsa Cristina s'hi negà i el seu marit s'endugué també el seu fill.

## Bibliografia

* Jean-Fred Tourtchine, Le Royaume d'Italie volume I, collection Les Manuscrits du Cèdre. Dictionnaire historique et généalogique, CEDRE (Cercle d'études des dynasties royales européennes), 218 pages, décembre 1992, ISSN 0993-3964 : voir pages 154 et 155 pour la Princesse Louise de Savoie-Carignan
# Sidney Lee

Sir Sidney Lee (Londres, 5 de desembre de 1859 – íd., 3 de març de 1926), fou un biògraf i home de lletres anglès, un dels més importants consagrats al gènere.

## Biografia

Es va educar a l'Escola de la Ciutat de Londres i al Balliol College d'Oxford, on es va graduar en història moderna el 1882. A l'any següent va ser nomenat editor ajudant del famosíssim Dictionary of National Biography, ja el 1890 en va ser editor adjunt i, en retirar-se Sir Leslie Stephen el 1891, el va substituir. Lee va contribuir copiosament al Diccionari, escrivint ell mateix més de vuit-cents articles, sobretot sobre autors isabelins i homes d'estat. Li van interessar sobretot els estudis sobre Shakespeare; va publicar alguns treballs sobre el tema a The Gentleman's Magazine. El 1884 va publicar un llibre sobre Stratford-upon-Avon. El seu article sobre Shakespeare al Dictionary of National Biography va formar el fonament de la seva obra més important, A Life of William Shakespeare (1898), que va refer per la seva segona edició el 1905 i per la tercera el 1925. El 1902 va editar una edició facsímil del First folio amb les peces teatrals de Shakespeare, i el 1902 i 1904 va afegir diversos suplements amb detalls sobre les variants de les còpies existents; el 1906 va fer una edició completa del corpus shakespearià. El 1911 va ser nomenat sir.
Va escriure també una Life of Queen Victoria (1902), Great Englishmen of the Sixteenth Century (1904), que és un recull de les conferències que va pronunciar al Lowell Institute de Boston, Massachusetts, el 1903; i Shakespeare and the Modern Stage (1906).

## Bibliografia

* Encyclopædia Britannica (1911)

## Obres

* A life of William Shakespeare, London: Smith, Elder, & Co., 1898; 2.ª ed. 1905; London: Murray, 1925, 3a ed.
* The dictionary of national biography: From the earliest times to 1900. Fundat el 1882 per George Smith; editat per Sir Leslie Stephen i Sir Sidney Lee. Oxford [etc.]: Oxford University Press, 1973-1981, 29 vols.
* Shakespeare and the modern stage: with other essays Londres: Constable, 1907.
* Queen Victoria: a biography, London: Smith, Elder, & Co., 1902.
* Great Englishmen of the Sixteenth Century London: Archibald Constable, 1904.
* Shakespeare’s Sonnets Facsímil de Sidney Llegeix de la primera edició de 1609 des de la còpia de la Malone Collection a la Biblioteca Bodleiana d'Oxford. Amb una introducció i bibliografia de Sidney Lee. Oxford: At the Clarendon Press, 1905.
* Principles of Biography (1911)
* Shakespeare and the Italian Renaissance (1915).
* Life of King Edward VII: A Biography, Londres 1925, 1927.
# Kadomatsu

Un kadomatsu (門松, literalment 'pi de porta') és un ornament tradicional japonès de Cap d'Any que es col·loca en parelles davant de les cases per rebre els esperits ancestrals o kami de la collita. Es col·loquen després de Nadal fins al 7 de gener (o el 15 de gener, durant el període Edo) i es consideren habitatges temporals (shintai) pels kami. Els dissenys del kadomatsu varien depenent de la regió, però en general estan fets de pi, bambú, i, de vegades d'ume (la prunera xinesa) que representen longevitat, prosperitat i fermesa, respectivament. La funció fonamental de les cerimònies de Cap d'Any és honrar i rebre a les deïtats toshigami perquè portin una abundant collita per als agricultors i atorguin la benedicció dels avantpassats a tot el món. Després del 15 de gener (o en molts casos el 19) el kadomatsu es crema per apaivagar els kami o toshigami i alliberar-los. Existeix un emoji del kadomatsu, està codificat a Unicode com a U+1F38D 🎍 pine decoration.

## Construcció i col·locació

La porció central del kadomatsu es forma a partir de tres grans brots de bambú, que poden ser de plàstic. Igual que en diverses tradicions d'ikebana (arranjament floral japonès), els brots es troben a diferents altures i representen el cel, la humanitat i la terra, essent el cel el brot més alt i la terra el més baix. En alguns kadomatsu els brots de la humanitat i de la terra es troben a la mateixa altura. Sota ells es col·loquen branques de pi, anomenat toshi-gi (arbre de l'any), després tot es lliga amb una corda de palla i es col·loca sobre un teixit de palla i vímet. Els kadomatsu es col·loquen en parella a cada costat de la porta, representant la dualitat femení-masculí.

## Galeria

* Kadomatsu de l'est del Japó (Regió de Kanto)
* Kadomatsu de l'oest del Japó (Regió de Kansai)
* Tres kadomatsu petits que es venen en l'exterior per 700 iens cadascun
* Dos kadomatsu col·locats enfront de la porta d'una casa tradicional japonesa
* Un kadomatsu en miniatura en una botiga
* Un kadomatsu a l'estil de Kyoto
* Kadomatsu a l'estil dels del període Edo

## Vegeu també

* Cap d'any japonès
* Decoracions nadalenques al Japó Arxivat 2021-04-23 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ All About Kadomatsu - The Hawaii Herald
* ↑ «Pine Decoration Emoji».
* ↑ Decoraciones navideñas en Japón: kadomatsu - Japonismo
# La Briga Auta

La Briga Auta (italià Briga Alta, piemontès la Briga Àuta) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 53 habitants. Està situat a la Val Ròia, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de la Clusa, Cosio di Arroscia (Impèria), la Briga (Alps Marítims), Limon, Mendatica (Impèria), Ormea, Ròcafòrt, Tenda (Alps Marítims) i Triora (Impèria).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2014- | Ivo Alberti | Llista cívica "Tre campanili" |
| 2009-2014 | Mario Zentilini | Llista cívica "Due stelle alpine" |
| 2004-2009 | Guido Lanteri | Llista cívica |
# Dret a reparar

El dret a la reparació d'electrònica es refereix a la legislació que té per objecte permetre que els consumidors reparin i modifiquin els seus dispositius electrònics i de consum. En el cas contrari, el fabricant dels dispositius, abusant de la seva posició dominant, obliga el consumidor a utilitzar només els seus serveis, o bé anul·la la garantia del producte.

## Referències

* ↑ «The Right to Repair | Emerging Issues | Sustainable Business Network and Consultancy | BSR» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ Rusu, Anca. «Fighting for the Right to Repair Electronic Devices» (en anglès americà), 02-10-2020. [Consulta: 21 febrer 2023].
# Dubovica

Dubovica és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1278.
# Pratformiu

* Aquest article tracta sobre l'altiplà de Pratformiu. Vegeu-ne altres significats a «Pratformiu (desambiguació)».
Pratformiu és un altiplà situat a l'extrem oriental del terme municipal de La Coma i la Pedra, a la Vall de Lord, (el Solsonès).
Situat entre els 1.480 (a l'extrem nord) i els 1.415 m. d'altitud (a l'extrem sud), s'obre entre la Serra de Pratformiu (a l'oest) i el cim de Serra de Mitges (a l'est). De forma allargassada, està orientat de Nord a Sud amb tendència cap al SE. El seu perímetre és d'uns 3,1 km. i la seva superfície d'unes 29 ha. Té una llargada màxima d'1,2 km i una amplada màxima de poc més de mig km.
Per la banda nord l'altiplà s'acaba abruptament a Les Terreres de Pratformiu

## Poblament

Actualment a Pratformiu hi ha quatre cases:
   * Cal Calot. 42° 9′ 58.50″ N, 1° 38′ 1.729″ E﻿ / ﻿42.1662500°N,1.63381361°E﻿ / 42.1662500; 1.63381361. (Als mapes de l'ICC hi consta escrit Can Quelot)
   * Els Porxos (enrunada). 42° 9′ 50.69″ N, 1° 37′ 58.71″ E﻿ / ﻿42.1640806°N,1.6329750°E﻿ / 42.1640806; 1.6329750
   * Cal Gallina. 42° 9′ 42.30″ N, 1° 37′ 55.67″ E﻿ / ﻿42.1617500°N,1.6321306°E﻿ / 42.1617500; 1.6321306 (Als mapes de l'ICC se li assigna erròniament el nom d'Els Porxos)
   * Ca l'Aravé. 42° 9′ 32.87″ N, 1° 37′ 51.27″ E﻿ / ﻿42.1591306°N,1.6309083°E﻿ / 42.1591306; 1.6309083
A finals del segle xix, però, el llogaret de Pratformiu va passar de la parròquia de la Pedra a la de Vilacireres. Com a resultes d'aquesta readscripció consten documentades a la contrada, a més de les citades, les següents cases:
   * Can Benalles.
   * Can Campàs
   * El Castell
   * Can Cubiers
   * Can Cassanell.
   * Ca n'Ermenter.
   * Can Flequí Pobre.
   * Can Flequí Ric.
   * Can Martí Negre.
   * Can Palanca
   * Can Paulina.
   * El Porxo del Calb.
   * Solana.
   * Tossa.

## Enllaços externs

   * Les maduixes de Nadal (rondalla) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Rutes Palau Robert: Ruta de Pratformiu
* ↑ Masies del Solsonès - Antoni Bach - Consell Comarcal del Solsonès, 1995
# Pratdesaba

Pratdesaba és una masia de Malla (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'estructura quadrada única amb coberta a doble vessant, entrada amb un arc de mig punt al centre de la façana, finestres al primer pis i graner sota la teulada. Adossada a la façana originària trobem una estructura de porxos amb coberta a una sola vessant i obertures d'arcs d'ansa de paner.
Paller
Estructura cúbica amb una posta d'accés remodelada, amb petites obertures als murs i coberta de teula a doble vessant i bigues de fusta com a elements portants. El parament és de pedra i maó amb morter arrebossat i l'interior està dividit en dos pisos per estructures de fusta i escales, també de fusta, per accedir als pisos superiors.

## Història

L'estructura original és la que marca la pauta estructural de l'edifici, mentre que els porxos hi foren afegits més tardanament degut, segurament, a les influències arquitectòniques de la zona.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pratdesaba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# E712

La ruta europea E712 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Ginebra (Suïssa) i finalitza a Marsella (França). Té una longitud de 416 km. Té una orientació de nord a sud.

## Referències

* ↑ Economic Commission for Europe. Inland Transport Committee. European agrement on main international traffic arteries (AGR) (PDF) (en anglès). United Nations. Economic and Social Council, 14-03-2008 [Consulta: 22 gener 2022].
# Prió becfí

El prió becfí o petrell prió becfí (Pachyptila belcheri) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae) d'hàbits pelàgics que habita des dels mars meridionals d'Austràlia i Nova Zelanda, cap a l'oest fins a Sud-amèrica meridional. Cria a Malvines i Kerguelen.
# Procida (desambiguació)

«Procida» té aquests significats:
* Toponímia:
** Illa de Procida, illa al golf de Nàpols, a la Campània (Itàlia)
** Procida, municipi (comune) italià a l'illa homònima
* Biografies:
** Antonino Procida, compositor italià
# Duroplast

El duroplast és un plàstic termoestable, que no s'afluixa quan la temperatura puja, parent a la fòrmica o baquelita. És fet d'àcid fenòlic, una resina plàstica reforçada de fibres de cotó o llana. En alemany, el mot Duroplast es fa servir com a sinònim de plàstic termoestable.
Te les mateixos propietats de tots els plàstics termoestables: barat, lleuger, impermeable, aïllant, resistent a la corrosió i fàcil de formar. A mès, es pot fer amb residus de la fabricació de cotó. A la fi de la vida útil, és un material difícil per reciclar. Es van fer experiments amb biomineralització, quan després de la Reunificació alemanya (1990), piles de Trabants van acabar a les deixalleries.
Va ser desenvolupat a Alemany als anys quaranta del segle xx. És sobretot conegut com a material dels Trabant, l'auto desenvolupat a la República Democràtica Alemanya. Confrontats amb una penúria d'acer, després de la divisió del tercer Reich, els dissenyadors van cercar materials alternatius. A Occident, era un subjecte de broma, se'ls menyspreava com a «cotxes de cartró», però eren precursors: a la darreria del segle, tots els constructors van reemplaçar cada vegada més parts d'acer per matèries plàstiques, per reduir-ne el pes.

## Referències

* ↑ Hayes, Russell. «Trabant P50». A: The Big Book of Tiny Cars: A Century of Diminutive Automotive Oddities [Gran llibre dels autos petits: un segle de curiosos diminitius d'automòvils] (en anglès). Motorbooks, 2021, p. 70-71. ISBN 978-076037062-9.
* ↑ «Duroplast, on season 4, episode 2». Scientific American Frontiers. Chedd-Angier Production Company, 1993-1994. Arxivat de l'original el 2006.
* ↑ «Duroplast: Rechtschreibung, Bedeutung, Definition, Herkunft» (en alemany). Duden. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ Noe, Rain. «Materials: What's Duroplast?» (en anglès), 07-12-2020. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ Schüler, Dirk; Baeuerlein, Edmund «Dynamics of Iron Uptake and Fe 3 O 4 Biomineralization during Aerobic and Microaerobic Growth of Magnetospirillum gryphiswaldense» (en anglès). Journal of Bacteriology, 180, 1, 01-01-1998, pàg. 159–162. DOI: 10.1128/JB.180.1.159-162.1998. ISSN: 0021-9193.
* ↑ Hayes, 2021, p. 70.
* ↑ Davis, Tony. «Trabant P601». A: Lemon! : sixty heroic automotive failures (en anglès). Nova York: Thunder's Mouth Press, 2005, p. 156-158. ISBN 1-56025-757-1.
# Durrenentzen

Durrenentzen (en alsacià Dírrenanze) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 911 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 327 | 342 | 427 | 567 | 584 | 689 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2014 | Paul Walter | |
| 2014-2020 | Paul Bass | |
# Earlsboro

Earlsboro és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 633 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Earlsboro tenia 633 habitants, 228 habitatges, i 183 famílies. La densitat de població era de 26,5 habitants per km².
Dels 228 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 19,7% no eren unitats familiars. En el 18% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.214 $ i la renda mediana per família de 32.396 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.956 $ mentre que les dones 15.865 $. La renda per capita de la població era de 12.488 $. Entorn de l'11,3% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Earlsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Earlsboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].