OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Giuseppe Piermarini

Giuseppe Piermarini (Foligno, 18 de juliol de 1734 - Foligno, 18 de febrer) és un autor del teatre de La Scala a Milà i de la Vil·la reial de Monza entre altres obres destacades.
Piermarini va néixer a Foligno, als Estats Pontificis el 1734. Es va formar com a arquitecte a Roma on va treballar amb Luigi Vanvitelli entre el 1756 i el 1764 i a Reggia di Caserta entre el 1765 i el 1768. Es va traslladar posteriorment a Milà el 1770 i va ser anomenat Imperial Regio Architetto. i inspector de les fàbriques de tota Llombardia. L'any 1776 va obtenir la càtedra d'arquitectura de l'Acadèmia de Belles Arts de Brera que va fundar Maria Teresa I d'Àustria.
Després de la invasió francesa, es va retirar a Foligno entre el 1798 i el 1799 fins que va tornar a ocupar-se de decoracions de la Festa de la Federació en crear-se la República Cisalpina. Va morir a Foligno el 1808.

## Obra

Entre les seves nombroses obres, es destaquen com més conegudes:
* Palau Reial de Milà (1773-1778)
* Palazzo Belgioioso de Milà (1772-1781)
* Teatre de La Scala de Milà (1776-1778)
* Villa Reial de Monza (1776-1780)
* Palazzo Greppi de Milà (1772-1778)
* Església dels Sants Gervasi i Protasi de Parabiago (1780).
* Palau Reial de Milà
* Villa Reial de Monza
* Pati del Palazzo Greppi
* Sants Gervasi i Protasi

## Referències

* ↑ Annoni, Ambrogio. «Piermarini, Giuseppe». A: Enciclopedia Treccani (en italià), 1935.
* ↑ «Giuseppe Piermarini». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Giuseppe Piermarini
# Pere Comas

Pere Comas és el nom dels següents personatges:
* Pere Comas i Calvet Polític català d'ERC tinent alcalde de Barcelona, i conseller de justícia de la Generalitat de Catalunya.
* Pere Comas i Duran Mestre, meteoròleg i historiador de Cardedeu.
# Ratolí d'arrossar cuallarg

El ratolí d'arrossar cuallarg (Oligoryzomys longicaudatus) és una espècie de rosegador de la família dels cricètids. És un petit rosegador de pelatge curt i suau, dors de color cafè clar a groc ocre i ventre grisenc. El cos fa entre 6 i 8 cm, mentre que la cua aconsegueix els 11 i 15 cm de longitud. Pesa entre 17 i 35 grams. Es troba en els Andes del sud de Xile i l'Argentina, amb una població perifèrica a l'est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Pardiñas, U., D'Elía, G., Teta, P. and Patterson, B. 2008. Oligoryzomys longicaudatus. A UICN. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Versió 2009.2. <www.iucnredlist.org>.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Èsquines (metge)

Èsquines (en llatí Aeschines, en grec antic Αἰσχίνης) fou un metge grec que va viure a mitjans del segle iv. Va néixer a Quios i es va establir a Atenes on sembla que va tenir molt poc èxit, però va adquirir una gran fama després de curar a Eunapi, que durant un viatge havia agafat unes febres violentes que requerien un tractament molt específic.
Plini menciona un metge atenenc amb el mateix nom, però era un personatge diferent, ja que va viure al segle i.

## Referències

* 1 2 Aeschines a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 40
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia XXVIII, 10
# Meyers Lake

Meyers Lake és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 565 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Meyers Lake tenia 565 habitants, 308 habitatges, i 169 famílies. La densitat de població era de 991,6 habitants per km².
Dels 308 habitatges en un 9,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,4% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 45,1% no eren unitats familiars. En el 39% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 8,3% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 37,5% de 45 a 60 i un 26,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 53 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.942 $ i la renda mediana per família de 57.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.750 $ mentre que les dones 28.295 $. La renda per capita de la població era de 35.836 $. Aproximadament el 4% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Meyers Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Meyers Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Noisiel

Noisiel és un municipi francès del departament del Sena i Marne, a la regió de l'Illa de França. Els habitants s'anomenen Noisielins. Forma part dels suburbis de París i de la nova ciutat de Marne-la-Vallée.
Forma part del cantó de Champs-sur-Marne, del districte de Torcy i de la Comunitat d'aglomeració de París-Vallée de la Marne.
En 1993 es va convertir breument en la capital d'un nou barri format per municipis que anteriorment pertanyien als districtes de Meaux i Melun, però fou canviat el 20 d'abril de 1994 pels seus dos veïns Torcy.
# Glen Cove

Glen Cove és una ciutat del Comtat de Nassau (Nova York) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 26.622 habitants.

## Personatges il·lustres

* Augusta Read Thomas (1964), compositora i pedagoga musical.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glen Cove tenia 26.622 habitants, 9.461 habitatges, i 6.651 famílies. La densitat de població era de 1.545,7 habitants/km².
Dels 9.461 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 29,7% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 17,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.503 $ i la renda mediana per família de 63.021 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.900 $ mentre que les dones 30.581 $. La renda per capita de la població era de 26.627 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glen Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glen Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pere Comalat

Pere Comalat fou un músic català del Barroc que exercí de mestre de capella a la Seu de Manresa de manera interina entre els anys 1726 i 1727, a la mort del seu antecessor en el càrrec, Pere March. Possiblement també va exercir el càrrec d'organista de manera igualment interina a la mort de l'organista titular d'aquell temple, Josep Fortet el novembre de 1724, i fins a l'any 1726. No es coneix cap obra seva.

## Referències

VILAR, Josep M. (1990): La música a la Seu de Manresa en el segle xviii. Manresa.
# Ra (kana)

En l'escriptura japonesa, els ら (hiragana) i ラ (katakana) són dues mores o kanes que ocupen el 39è lloc en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre el よ i り; i el 22è en el poema Iroha, entre el な i el む. En fonologia, una mora és la unitat superior al segment i inferior a la síl·laba.
En la taula de l'ordre gojūon l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba a la novena columna (a la qual dona nom,ら行, columna «ra») i la primera fila (あ段, fila «a»).
Tant ら com ラ provenen del kanji 良.

## Romanització

Segons els sistemes de romanització Hepburn modificat, Kunrei-shiki i Nihon-shiki, ら, ラ es romanitzen com «ra»

## Escriptura

* El caràcter ら s'escriu amb dos traços:
* Traç curt que s'assembla a una línia diagonal cap avall a la dreta que es torça a l'esquerra formant un pic.
* Traç compost d'una línia vertical cap avall i un arc de circumferència d'uns 300° en el sentit de les agulles del rellotge.
* No s'ha de confondre amb ち.
* El caràcterラs'escriu amb dos traços:
* Traç horitzontal.
* Traç compost per una línia horitzontal i una corba que va cap avall a l'esquerra, semblant al caràcter フ.

## Altres escriptures

* Braille japonès:ra rā:
* Alfabet fonètic: "ラジオのラ" (la «ra de rajio» on rajio siignifica ràdio)
* Codi Morse: • • •

## Referències

* ↑ «escriptura japonesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bernabé, Marc. Japonès en vinyetes. Norma editorail, maig del 2005, p. 17-19 i 26-28. ISBN 84-9814-162-1.
* ↑ Gilhooly, Helen. Beginner's Japanese Script (en anglès). Teach Yourself, 2003. ISBN 978-0-340-86024-3.
* ↑ «mora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Romanization of Japanese Kana – Modified Hepburn System» (pdf) (en anglès) p. 2. Government Digital Service (GDS) – The National Archives (Regne Unit), 01-10-2016.
* ↑ «Japanese Braille» (en anglès). Accessible Japan, 12-10-2015. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Ohta, Satoru. «The Earliest Japanese Telecommunication Technology» (en anglès). IEEE Conference Publication. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), 01-08-2017. DOI: 10.1109/histelcon.2017.8535723. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Bibliografia

* López i Vidal, Lluc López i. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
* Nolla i Cabellos, Albert. L'escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.
# Zàuiya

* Aquest article tracta sobre un edifici religiós. Si cerqueu la ciutat de Líbia, vegeu «Az Zawiyah».
Una zàuiya o zàwiya (de l'àrab زاوية, zāwiya, pl. زوايا, zawāyā', literalment ‘racó’ o ‘angle [d'un edifici]’) era inicialment una cel·la d'un monjo cristià. Després, en el context islàmic, es va dir d'una mesquita petita, un oratori o un lloc de pregària. Al final de l'edat mitjana, a l'Àfrica del Nord, es va donar el nom de zàuiya a un edifici destinat a allotjar i mantenir a viatgers i membres d'una confraria sufí local.

## Referències

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "عطر". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, XI, 505 a 508
# Meygal

El Maigal (en francès Meygal) és una regió natural de França, situada al Massís Central, al departament de l'Alt Loira. Forma el cor del Velay i el punt més alt és la Testavoira a 1436 metres.
En aquesta muntanya també hi ha una estació d'esquí de fons de 40 km de circuits, entre 1.200 i 1.450 metres d'altitud, que pertany al municipi de Queyrières.

## Geografia
### Situació

El massís del Meygal està situat a uns 20 km de Le Puy-en-Velay. Limita amb aquests accidents:
* Al nord hi ha els Monts del Forez
* Al sud i a l'est hi trobem el Massís del Mézenc i els monts del Vivarais.
* A l'oest tenim el Massís del Devès
* Al nord-est s'hi troba el Massís del Pilat
# Tolekan Ismailova

Tolekan Ismailova (en kirguís: Төлөкан Асаналиевна Исмаилова, en rus: Толекан Асаналиевна Исмаилова) és una defensora dels drets humans kirguís i directora de Bir Duino Kyrgyzstan (abans coneguda com a Citizens Against Corruption; Ciutadans contra la Corrupció) des de maig de 2000, secretària executiva del Fòrum d'ONG del Kirguizstan i presidenta fundadora de la Coalició per la Democràcia i la Societat Civil del Kirguizstan (Коалиция за демократию и гражданское общество).
Ismailova, des de Bir Duino, que significa «Un món», duu a terme un festival anual de cinema documental sobre drets humans. En l'any 2012, el seu sisè festival tingué controvèrsia a tot el país per un documental que tractava sobre l'homosexualitat i l'islam al Marroc anomenat I Am Gay and Muslim. Un tribunal va prohibir la seva projecció al festival. Malgrat que Ismailova va apel·lar la prohibició, no en va tenir èxit. També va denunciar que dos dies abans de la projecció prevista, el Comitè Estatal de Seguretat Nacional havia actuat il·legalment obligant-la a lliurar una còpia de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Kyrgyzstan: Revolution Revisited. Voices». Eurasianet.org. [Consulta: 31 octubre 2013].
* ↑ danielle. «Hivos partner Tolekan Ismailova under severe threat». Hivos. Arxivat de l'original el 2013-11-03. [Consulta: 31 octubre 2013].
* ↑ «Tolekan Ismailova (Kyrgyzstan)». World Movement for Democracy, 28-01-2011. Arxivat de l'original el 2013-11-02. [Consulta: 31 octubre 2013].
* ↑ «Tolekan Ismailova». WISE Muslim Women. Arxivat de l'original el 2013-11-04. [Consulta: 31 octubre 2013].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-12-10. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «Kyrgyzstan: Rights Activists Condemn Ban on Gay Muslim Documentary | Eurasianet» (en anglès). [Consulta: 12 juliol 2021].
# Glen Elder

Glen Elder és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 439 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glen Elder tenia 439 habitants, 196 habitatges, i 130 famílies. La densitat de població era de 434,6 habitants/km².
Dels 196 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 20,5% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 25,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.000 $ i la renda mediana per família de 32.361 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.528 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 20.169 $. Entorn del 5,4% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glen Elder». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glen Elder». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Philautus leitensis

Philautus leitensis és una espècie de granota que es troba a les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Ubaldo, D.& Gutierrez, B. 2004. Philautus leitensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Mateu Camariota

Mateu Camariota (en llatí Matthaeus Camariota, en grec Ματταῖος Καμαριῶτα) fou un eclesiàstic grec. El 1438 va acompanyar Joan VIII Paleòleg a Itàlia i fou present als concilis de Ferrara i Florència. Fou tutor de Jordi Escolari. El seu pare va morir durant la conquesta de la capital de l'Imperi pels otomans el 1453 i Mateu, nadiu de Constantinoble o Tessalònica va presenciar els fets.

## Obres

Va escriure:
* Epistola de capta Constantinopoli.
* Epitome in Hermogenem et Rhetoricae Liber.
* Synopsis Rhetorica.
* Commentarii in Synesii Epistolas.
* Encomium in tres Hierarchas, Basilium, Gregorium et Chrysostomum.
* (dubtós) Matthaei Monachi et Presbyteri Thessalonicensis de Divina Gratia et Lumine
* Tractatus de iis qui Spuria et Aliena docent.
* Orationes de Sacro Officio Pastorali.
* Tres Canones Iambici s. Hymni.
* Canon Iambicus de Christo atque ejus Cruce.
Les tres darreres s'atribueixen normalment a un altre Mateu Camariota contemporani, però sembla molt estranya l'existència de dos personatges simultanis amb el mateix nom.

## Referències

* ↑ 3.Matthaeus Camariota a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 974
# Tiberi Juni Brutus

Tiberi Juni Brutus (en llatí: Tiberius L. f. M. n. Junius Brutus) va ser un dels dos fills de Luci Juni Brutus i la seva esposa Vitèl·lia. Va ser executat, juntament amb el seu germà Titus, per ordre del seu propi pare cap a l'any 509 aC, acusat de conspirar contra la República i voler portar altre cop la monarquia dels Tarquinis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 508.
# Circus Days

Circus Days és una pel·lícula muda dirigida per Edward F. Cline i protagonitzada per Jackie Coogan. La pel·lícula, basada en la novel·la de James Otis “Toby Tyler” (1881), es va estrenar el 30 de juliol de 1923. Durant anys es va considerar una pel·lícula perduda fins que el govern rus va regalar el 2010 un conjunt de pel·lícules mudes americanes digitalitzades que es consideraven perdudes entre les que es trobava aquesta.

## Argument

Toby Tyler és un noi orfe que ha quedat a càrrec de la germana de la seva mare. El marit d'aquesta, Eben Holt, el maltracta constantment. Un dia, tement la pallissa que Eben li pot donar fuig corrents i es troba amb la desfilada d'un circ que arriba al poble. Allí aconsegueix que el contractin com a venedor de llimonada i coses de menjar. Poc a poc fa amistat amb diversos personatges. Quan la petita amazona es posa malalta, Toby la salva de ser acomiadada disfressant-se amb un vestit i una perruca per prendre el seu lloc. Després d'una sèrie d'aventures similars, es reconeix el seu talent i Toby es converteix en el pallasso estrella.

## Repartiment

* Jackie Coogan (Toby Tyler)
* Barbara Tennant (Ann Tyler)
* Russell Simpson (Eben Holt)
* Claire McDowell (Martha)
* Cesare Gravina (Luigi, el pallasso)
* Peaches Jackson (Jeannette)
* Sam De Grasse (Mr. Lord)
* DeWitt Jennings (Mr. Daly)
* Nellie Lane (la dona més grassa del món)
* William Barlow (l'home més prim del món)

## Referències

* ↑ «First National fixes releases». Motion Picture News, 07-07-1923, pàg. 57.
* ↑ «Jackie Coogan in “Circus Days”». The Film Daily XXV, 18, 22-07-1923, pàg. 3.
* ↑ «Current and advance film releases». Moving Picture World, 01-09-1923, pàg. 74.
* ↑ «Russia Presents Library of Congress With Digital Copies of Lost U.S. Silent Films» (en anglès). Library of Congres of the United States of America, 21-10-2010. [Consulta: 7 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Circus Days al catàleg de l'American Film Institute
* Algunes escenes de la pel·lícula a YouTube
# Ochroma pyramidale

Ochroma pyramidale, conegut com a arbre balsa (balsa és el nom portuguès del rai) (també ho és O. lagopus), és una espècie d'arbre dins la família Malvaceae. És un arbre de creixement ràpid que arriba a fer 30 m d'alt. La fusta de blasa es classifica com a fusta dura (per provenir del grup de les angiospermes) però en realitat és una fusta molt lleugera tova (de baixa densitat). La zona originària del'arbre balsa és del sud del Brasil i Bolívia al nord i sud de Mèxic. Actualment s'ha estès a altres països tropicals com Papua Nova Guinea, Indonèsia, Tailàndia i illes Solomon. El 95% de la fusta de balsa la proporciona l'Equador.
És una planta pionera que s'estableix a les clarianes del bosc. Creix molt de pressa i en 10-15 anys ja pot fer 30 m d'alt. Normalment als 30-40 anys ja es fa vell i mor.
Actualment es creu que són dos mamífers nocturns els seus principals pol·linitzadors: el kinkajú i l'olingo.

## Usos

La fusta de balsa és molt lleugera i tova amb els grans de la fusta gruixuts i oberts. La densitat de la fusta de balsa oscil·la entre 40–340 kg/m³ sent la densitat típica d'uns 160 kg/m³. La lleugeresa de la fusta de balsa deriva del fet que l'arbre té grans cèl·les que contenen aigua. Després del procés d'assecat (en un forn durant dues setmanes) la gran àrea de superfície dels forats que en resulten proporciona resistència, la superfície està feta d'una mescla molt resistent composta per cel·lulosa i lignina. La fusta de balsa és molt popular per a fer-ne maquetes i en aeromodelisme. També, parcialment per exemple, les pales del ping-pong o taules de surf.
Thor Heyerdahl estava convençut de la possibilitat de contacte humà antic entre Polinèsia i Amèrica del Sud, i va construir el rai Kon-Tiki amb fusta de balsa per fer una expedició demostrant la possibilitat de contacte per mar.

## Galeria

* Arbre i flor de balsa a al Camerun.
* Arbre Ochroma pyramidale a Maui.
* Rais de fusta de balsa a Lagos de Montebello, Mèxic.
* Diversos llistons de fusta de balsa.
* Estructura de maqueta realitzada amb fusta de balsa.

## Referències

* ↑ «Ochroma pyramidale (Cav. ex Lam.) Urb.». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 26-10-2009. Arxivat de l'original el 2009-04-17. [Consulta: 22 maig 1997].
* 1 2 Angier, N.; Ziegler, C. «Treetop happy hour». National Geographic, 219, 5, 2011, p. 130–143.
* ↑ Terry Porter: "Wood Identification and Use", page 160. Guild of Master Craftsman Publications Ltd. 2004
# Radiofòrmula

Una radiofòrmula és una emissora de ràdio que té un model de programació monotemàtic. No s'ha de confondre amb les ràdios especialitzades ni amb els programes temàtics que algunes emissores inclouen dins la seva graella de programació. Aquests últims ocupen solament una franja horària, mentre que en el cas de la radiofórmula la graella sencera es dedica a un únic tema.
La programació d'una radiofòrmula manté una estructura formal repetitiva, sense divisió de programes, com si tota la programació correspongués a un programa únic. Dos clars exemples de radiofòrmula són les emissores Radio 5 de Ràdio Nacional d'Espanya i Cadena 100 del grup Ràdio Popular SA. La ràdio portuguesa Cidade FM en seria un altre exemple.
Les radiofòrmules més habituals són les musicals, tant de música clàssica com moderna, i les informatives. Existeixen també altres models de radiofòrmula, com poden ser les dedicades a temes de salut o religiosos, encara que són menys freqüents. La televisió ha adoptat també aquest tipus de format monotemàtic amb cadenes que emeten informació les 24 hores (per exemple, CNN), esports (Teledeporte) o música (Telehit).

## Referències

* ↑ Francesco Pira, La net comunicazione politica: partiti, movimenti e cittadini-elettori nell'era dei social network, FrancoAngeli, 2012, p. 33.
* ↑ «2.2 Emisoras especializadas». [Consulta: 12 gener 2018].
* ↑ «Radio - La programación radiofónica». [Consulta: 12 gener 2018].
* ↑ Guide, New York Radio. «Radio Station Format Guide». [Consulta: 12 gener 2018].
* ↑ «Radio» (en castellà). CNN, 14-04-2015.