OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Highland Springs

Highland Springs és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 15.137 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Highland Springs tenia 15.137 habitants, 5.788 habitatges, i 4.132 famílies. La densitat de població era de 686 habitants per km².
Dels 5.788 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,2% hi vivien parelles casades, en un 25,5% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.936 $ i la renda mediana per família de 42.887 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.117 $ mentre que les dones 25.726 $. La renda per capita de la població era de 17.979 $. Entorn del 8,5% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Highland Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Highland Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Patricia Collinge

Patricia Collinge (Dublín, Irlanda, 20 de setembre de 1892 − Nova York, 10 d'abril de 1974) va ser una actriu irlandesa naturalitzada estatunidenca.

## Biografia

Nascuda a Dublín, filla d'Emmie Russell i F. Channon Collinge, el seu veritable nom era Eileen Cecilia Collinge. Va ser educada en privat al principi, després en una escola de nenes. Va estudiar dansa i piano, però va decidir ser actriu. Va començar la seva carrera als dotze anys el 21 de desembre de 1904 en un paper de noieta xinesa a Little Black Sambo al Garrick Theatre de Londres.
La seva primera aparició a Broadway es remunta al 7 de desembre de 1908 a The Queen of the Moulin Rouge com nena de les flors. L'any anterior, havia arribat a Nova York amb la seva mare. Després de treballar amb alguns dels més famosos actors de teatre de l'època, se li va donar el paper principal a Pollyanna, l'adaptació teatral de la novel·la d'Eleanor H. Porter. Va ser la primera intèrpret del personatge que després va ser portat al cinema el 1920 per Mary Pickford i, el 1960, per Hayley Mills.
El 1939, Patricia Collinge va ser Birdie Hubbard a The Little Foxes, protagonitzada per Tallulah Bankhead. Va fer el mateix paper en la versió cinematogràfica, La lloba, pel qual va ser nominada a l'Oscar a la millor actriu secundària
L'actriu va morir a Nova York el 1974 als 81 anys a causa d'un atac de cor. Va ser incinerada i les seves cendres van ser lliurades a la família i amics

## Filmografia

* 1941: La lloba (The Little Foxes) de William Wyler: Birdie Hubbard
* 1943: Shadow of a Doubt d'Alfred Hitchcock: Emma Newton
* 1943: Company de la meva vida (Tender Comrade) d'Edward Dmytryk: Helen Stacey
* 1944: Casanova Brown de Sam Wood: Mrs. Drury
* 1951: Teresa de Fred Zinnemann: Mrs. Clara Cass
* 1952: Washington Story de Robert Pirosh: Miss Galbreth
* 1959: Història d'una monja (The Nun's Story) de Fred Zinnemann: Germana William

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1942: Oscar a la millor actriu secundària per La lloba

## Referències

* ↑ «biografia de Patricia Collinge» (en anglès). imdb.
* ↑ «biografia de Patricia Collinge». The New York Times.
* ↑ «premis de Patricia Collinge». The New York Times.
* ↑ Find a Grave
* ↑ «filmografia de Patricia Collinge». The New York Times.
# Tomamaeïta

La tomamaeïta és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom de la localitat de Tomamae, al Japó, la seva localitat tipus.

## Característiques

La tomamaeïta és un mineral de fórmula química Cu₃Pt. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema isomètric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional de la Natura i la Ciència de Tòquio (Japó), amb el número d'espècimen: nsm-47328.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Tomamae, al districte homònim de la subprefectura de Rumoi (Prefectura d'Hokkaidō, Japó), en forma d'una inclusió en un gra d'un dels minerals del grup del platí. També ha estat descrita en altres localitats properes dins la mateixa subprefectura de Rumoi, així com a la propera subprefectura de Sorachi. A banda del Japó també se n'ha trobat a Rússia, a diversos indrets tant del krai de Kamtxatka com de l'óblast de Sverdlovsk, incloent el placer de Ledyanoy Creek, a la localitat de Korf, el primer indret on va ser trobada després de la localitat tipus.

## Referències

* ↑ «Tomamaeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 març 2022].
* ↑ Nishio–Hamane, Daisuke; Saito, Katsuyuki «Platinum–group minerals in the placer deposit in northwestern Hokkaido, Japan: description of a new mineral, tomamaeite». Journal of Mineralogical and Petrological Sciences, 117, 1, 2022, pàg. 220309. DOI: https://doi.org/10.2465/jmps.220309 [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ «Numatapongawa, Numata, Sorachi Subprefecture, Hokkaidō Prefecture, Japan». Mindat. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ Kozlov, A. P.; Chanturiya, V. A.; Sidorov, E. G.; Tolstykh, N. D.; Telegin, Yu. M. «Large-volume platinum ore deposits in zonal mafic-ultramafic complexes of the Ural-Alaskan type and the outlook for their development». Geology of Ore Deposits, 53, 5, 01-05-2011, pàg. 374–389. DOI: 10.1134/S1075701511050059 [Consulta: 15 març 2022].
# Rotes Rathaus

El Rotes Rathaus (en alemany: Ajuntament Vermell) és l'ajuntament de Berlín, situat al Rathausstraße del barri Berlin-Mitte. És la seu de l'alcaldia i del govern de l'Estat de Berlín. El nom de l'edifici prové del disseny amb maons vermells de la façana.
Fou construït entre 1861 i 1869 a l'estil del Renaixement italià per Hermann Friedrich Waesemann. L'arquitectura de la torre és evocadora de la torre de la catedral de Laon a França. Va reemplaçar, parcialment, antics edificis de l'edat mitjana i un bloc de carrers sencer.
L'edifici va ser fortament malmès pels bombardeigs aliats durant la Segona Guerra Mundial. Situat en el sector soviètic, va servir d'ajuntament de Berlín Est després de la seva reconstrucció durant els anys 1950 segons els plànols originals, mentre que el Rathaus Schöneberg era la seu del Senat de Berlín Oest. Després de la reunificació alemanya l'administració de Berlín unificat s'hi va traslladar oficialment el 1991.
# Roth

* Per a altres significats, vegeu «Gabrielle Roth».
Roth bei Nürnberg (pronunciat rǫud) és una ciutat de Baviera capital del districte (Landkreis) de Roth (Alemanya). És a uns 25 km de Nuremberg. Té uns 25.000 habitants. La primera menció documentada és de l'any 1060, però estava habitada abans. Durant l'Edat Mitjana tingué dret d'asil dins dels murs de la ciutat. Aprofitant aquest fet els hugonots francesos s'hi exiliaren i acabaren instal·lant una indústria de filferros que encara existeix actualment.

## Referències

* ↑ Wagner, E. Stadt und Landkreis Schwabach (en alemany), p. 63. «Dort nach den Regeln des HONB folgendermaßen transkribiert: rǫud»

## Enllaços externs

* Roth - Lloc web oficial
# Vanga becgròs

El vanga becgròs(Vanga curvirostris) és una espècie d'ocell de la família dels vàngids (Vangidae) que habita boscos i manglars de les terres baixes de Madagascar.

## Referències

* ↑ «Vanga becgròs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Vanga

Vanga (o Banga, o Samatata) és un antic nom del delta del Ganges a Bangladesh al sud del riu Padma, corresponent al que avui dia és el sud de Bangladesh.
La regió tenia al nord l'antic regne de Pundra. Els habitants són descrits al Raghubansa com posseïdors de moltes barques i se suposa que eren ancestres dels chandals que habiten el país actualment.
De Banga o Vanga va derivar Bangala i doncs Bengala.
# Vanga capnegre

El vanga capnegre (Tylas eduardi) és un ocell de la família dels vàngids (Vangidae) i única espècie del gènere Tylas Hartlaub, 1862.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de l'oest i est de Madagascar.

## Referències

* ↑ «Vanga capnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Usaburo Hidaka

Usaburo Hidaka, és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Usaburo Hidaka va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Usagre

Usagre és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura. Situada entre la Tierra de Barros i la Campiña Sur,

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Verge de Loreto

La Verge de Loreto és una advocació mariana celebrada el 10 de desembre en memòria de la translació miraculosa de la santa casa des de Palestina al camp de Loreto, a la Marca d'Ancona (Itàlia). El fet que va donar lloc a aquesta festivitat, que és haver estat traslladada per mans d'àngels des de Natzaret a Dalmàcia, i des d'allí al camp de Loreto, la casa de la santíssima Verge, és a dir, l'habitació on l'àngel li feu l'Anunciació de la Sagrada Concepció, té a favor testimonis molt aclarits. Es diu que va succeir això en el pontificat de Celestí V, o a principis del de Bonifaci VIII, és a dir, el 1294. El santuari de Loreto és molt freqüentat dels fidels del món catòlic. Va començar a celebrar-se en aquesta província amb missa i ofici propi l'any 1669. La propagà després el Papa Benet XIII, primer arreu del territori dels estats pontificis, el 1719, després a tots els pobles subjectes a la República de Venècia, i últimament a tots els dominis del rei catòlic d'Espanya.

## Referències

* ↑ José Sayol y Echevarría. La leyenda de oro para cada día del año, Vol. 3 (en castellà). Librería española, 1853, p. 536 [Consulta: 21 febrer 2014].
# Verge d'Obac de Viacamp

Verge d'Obac de Viacamp és una ermita situada als afores del nucli de Viacamp (municipi de Viacamp i Lliterà), a la comarca de la Ribagorça.
Era un antic monestir visigòtic que ha sofert moltes reformes i que ostenta el títol de Capella Reial.

## Referències

* ↑ Diputació d'Osca (castellà)
# SCOS 2000

El Satellite Control and Operation System 2000 (SCOS-2000) és el sistema de programari genèric de satèl·lits Mission Control System (MCS) desenvolupat i mantingut per l'Agència Espacial Europea (ESA/ESOC) en col·laboració amb la indústria europea i les missions desplegades com és el cas del Radarsat 2, XMM-Newton, INTEGRAL, MSG, Cryosat, Mars Express, Venus Express, GOCE, Herschel Plank, Rosetta, Cryosat-II, Galileo IOV, MetOp-A i MetOp-B. Les properes missions que actuarà el SCOS-2000 s'inclouen l'Aeolus, SWARM, Gaia, Galileo FOP, GMES Sentinel, SOLAR, Bepi-Colombo i LISA Pathfinder.
És un sistema genèric, adaptat a les necessitats específiques de cada missió. El nucli del sistema proporciona processament comprensiu de telemetria, control manual i automàtic, gestió de programari a bord, arxiu de la missió i distribució de dades basades en web.

## Enllaços externs

* Lloc web del SCOS 2000
* Reduint el cost de l'ESA, Programari de la Missió de Terra PDF
Agència Espacial Europea :
# SCTV

SCTV (Surya Citra Televisi) és una cadena de televisió indonesia gratuïta. Es va llançar el 24 d'agost de 1990 a Surabaya, a l'est de Java, com a Surabaya Central Televisi, emetent a la ciutat i els seus voltants. Al principi, la programació era similar a la de RCTI, utilitzant alguns dels seus programes de notícies fins que van poder produir els seus propis. L'1 d'agost de 1993, SCTV va obtenir una llicència nacional i finalment va traslladar les seves operacions a Jakarta, canviant el seu nom a Surya Citra Televisi. Les seves oficines principals es troben al centre de Jakarta, amb estudis a Jakarta occidental. És propietat de Surya Citra Media, que forma part de l'empresa tecnològica Emtek.
El 18 de febrer de 2011, els comissaris de les seves empreses matrius Indosiar i SCTV van acordar una fusió, tot i que aquesta estava sotmesa a l'aprovació del govern a causa de la sortida a borsa de les dues empreses.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 30 d’agost 2011.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de SCTV
# Safates

Les safates són un rar tipus d'espeleotema, compost de grups de coral·loides i agregats aciculars, la massa composta dels quals acaba en una superfície plana, horitzontal. Sovint, aquestes masses de fons pla es produeixen separades les unes de les altres en diferents nivells al llarg d'una paret de la cova, d'una manera esglaonada. El desenvolupament màxim de les safates és al llarg de les seves superfícies planes, però no per sota. L'elevació de la superfície plana coincideix amb irregularitats de la paret, les puntes de roca ferma, penjolls o de les puntes d'estalactites. La primera descripció d'aquest tipus d'espeleotema fou feta per J. Martini el 1986, a partir de dipòsits de carbonat de calci (calcita i aragonita), i el 1994 se'n varen descriure de sulfat de calci (guix).
L'origen de les safates és complex. Generalment, es formen en els penjolls del sostre de les coves, a partir d'agregats aciculars d'aragonita, que es formen en primer lloc al llarg de les vores on l'aigua flueix cap avall i s'evapora. Més endavant, es produeix un flux d'aigua per damunt de l'agregat acicular per acció capil·lar, que fa que aquest creixi cap amunt, lluny del sostre, i pels costats, creant la superfície de fons pla. Amb el temps, l'agregat acicular es dissol perquè l'evaporació n'és menor, ja que es troba a la part interior, i es torna a dipositar com a coral·loide, a causa de les diferències relatives a la solubilitat de la calcita i l'aragonita.

## Referències

* 1 2 Doran, L.M.; Hill, C.A «Gypsum Trays in Torgac Cave, New Mexico». Journal of Cave and Karst Studies, 60, 1, 1998, pàg. 39-43.
* ↑ Martini, J «The trays: an example of evaporation-controlled speleothems». Bulletin of the South African Speleological Association, 27, 1, 1986, pàg. 46-51.
* ↑ Calaforra, P; Forti «Two new types of gypsum speleothems from New Mexico: gypsum trays and gypsum dust». National Speleological Society Bulletin, 56, 1, 1994, pàg. 32-37.
* ↑ Bewley, D.; Bunnell, D. «Trays». The Virtual Cave. [Consulta: 13 febrer 2015].
Viccionari
# Safdar Jang

Safdar Jang (Hindi: सफदरजंग, urdú: صفدرجنگ) (vers 1708 - 5 d'octubre de 1754) fou subadar nawab d'Oudh (19 de març de 1739 a 5 d'octubre de 1754).
Safdar Jang (de nom de naixement Muhammad Mukim) havia emigrat a l'Índia el 1722 des de Khurasan i era nebot (per via materna) i gendre de Saadat Ali Khan I al que va succeir a la seva mort. El títol de Safdar Jang li va donar l'emperador mogol. És considerat un bon governant. Va rebre de l'emperador el govern de Caixmir i va esdevenir figura central a la cort de Delhi i durant els darrers anys de Muhammad Shah de Delhi (1719-1748) va aconseguir el control de l'administració mogol. El 1745 Safdar Jang es va enfrontar amb Ali Muhammad que estava consolidant el poder rohilla a la frontera occidental de l'Oudh i va començar una llarga guerra (que va acabar amb l'annexió de Rohilkhand a l'Oudh). El 1748 el vell nizam d'Hyderabad va morir i quan Ahmad Shah Bahadur (1748-1754) va pujar al tron de Delhi, Safdar Jang va succeir al nizam com a wazir imperial (wazir ul-Mamalik-i-Hindustan o Cap Ministre de l'Índia) i encarregat de l'harem; també fou nomenat governador d'Ajmer i fawjdar de Narnaul.
Tot i les seves altes responsabilitats no va oblidar Oudh on va fer diverses construccions. Va seguir la guerra contra el nawab afganès de Farrukhabad durant la qual Safdar Jang va demanar l'ajut dels marathes que finalment van esdevenir una amenaça però inicialment el van ajudar en l'objectiu i Farrukhabad va esdevenir feudatari d'Oudh. Però les intrigues de la cort imperial van aconseguir apartar-lo; l'emperador Ahmad Shah el va destituir com a wazir i amb el suport maratha, i el va expulsar cap a l'Oudh quan intentava (aliat als jats) conquerir Delhi (desembre del 1753).
Va morir a l'Oudh el 5 d'octubre de 1754 i el va succeir el seu fill Shuja al-Dawla.

## Referències

* Genealogia.
* The National Information Centre de Lucknow
* Monedes Arxivat 2001-09-01 a Wayback Machine..
* Tomba.
# Rímel

El rímel és un tipus de maquillatge cosmètic consisteix en una pasta a base d'oli i, normalment, colorant, que serveix per a pintar i destacar les pestanyes, habitualment en negre o colors foscos. N'hi ha de transparents, que fan que sembli que les pestanyes estan mullades. El fet d'enfosquir les pestanyes fa que es vegin més, que semblin més espesses i més llargues.
El nom en català prové d'Eugène Rimmel, un empresari que va registrar a Londres la marca de cosmètics Rimmel, que va popularitzar aquest producte als Països Catalans.
El rímel existeix com a mínim des de l'Antic Egipte, on s'usava el kohl per ressaltar les pestanyes i els contorn dels ulls (tal com s'aprecia a les figures humanes dels frescs) tant d'homes com de dones (en l'actualitat s'usa més per part del públic femení). Al segle xix la composició era ja similar a l'actual i des de 1953 es ven juntament amb un petit raspall que en facilita l'aplicació.

## Referències

* ↑ «Rímel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Alcofoll
# Rímur

* Extracte de Núma rímur
* Extracte de Númar rímur
A la literatura islandesa, una ríma (literalment una rima, pl. rímur) és una epopeia escrita dins dels rímnahættir ("paràmetres del rímur"). Són rimes, presentant una al·literació i consisteix en 2 a 4 línies per estrofa. Hi ha centenars de característiques que defineixen als rímur, explicant variacions (Sveinbjörn Beinteinsson proposa 450 variacions en la seva Háttatal), Però poden ser agrupades dins de 10 famílies. El plural, rímur, és també utilitzat com un plural ordinari, donant a entendre dos o més rímur, però també el terme és usat per descriure obres extenses, les quals contenen més d'una ríma com un tot. L'obra Ólafs ríma Haraldssonar parla una història sobre Olaf II el Sant en una ríma, mentre Núma rímur és una part que compon l'epopeia Numa Pompili.
Les primeres rímur daten del segle xiv. Ólafs ríma Haraldssonar, preservat en Flateyjarbók, és de vegades considerat una de les més antigues ríma mentre Skíðaríma i Bjarkarímur són altres exemples de les antigues rímur. Les rímur es van formar a través de la Poesia escàldica amb influències de les epopeies continentals. Durant segles van ser la principal demostració de la poesia èpica a Islàndia. En l'àmplia majoria dels casos els cicles de les rímur van ser compostes a partir d'històries ja existents.
Al segle xix el poeta Jónas Hallgrímsson va publicar una crítica influent en un cicle de rímur de Sigurður Breiðfjörð i del gènere en total. Al mateix temps Jónas i altres poetes romàntics van anar incloent noves formes continentals en els versos dins de la literatura islandesa, i és on la popularitat del rímur comença a declinar. No obstant això, molts dels poetes islandesos dels segles XIX i XX van seguir component rímur, tals com Bólu-Hjálmar, Sigurður Breiðfjörð, Einar Benediktsson, Steinn Steinarr, Örn Arnarson i Þórarinn Eldjárn. A la fi del segle XX Sveinbjörn Beinteinsson va ser el més reconegut dels compositors de rímur.
Steindór Andersen és actualment l'intèrpret de rímur més actiu a Islàndia, sovint col·labora amb la banda Sigur Rós i també contribueix en algunes obres de Hilmar Örn Hilmarsson.

## Referències

* ↑ Bragfræði og Háttatal eftir Sveinbjörn Beinteinsson
* ↑ Vésteinn Ólason, 'Old Icelandic Poetry', in A History of Icelandic Literature, ed. by Daisy Nejmann, Histories of Scandinavian Literature, 5 (Lincoln: University of Nebraska Press, 2006), pp. 1-63 (pp. 55-59).
# Tres Fan Ball

Tres Fan Ball és un grup valencià de música tradicional de ball. Tres Fan Ball naix en la tardor de 1993 a la comarca de l'Horta del País Valencià. En el seu inici el formen tres components: Vicent Pastor (Alcàsser), Eduard Navarro (Manises) i Fabrici Baños (València). L'any 1995 s'incorpora Joan Mora (Manises), que deixa el grup en 1997. El substitueix Dídac Palau (Foios). En la primavera de 2003 Eduard Navarro deixa el grup i el substitueixen Salvador Llosà (Burjassot) i Manel Mateu (Catarroja). Al 2013 es reincorpora Joan Mora. A l'estiu del 2016 mor Vicent Pastor per malaltia. El substitueix el seu fill, Jordi Pastor (Picanya). Els instruments que utilitzen són: violí, flabiol valencià, dolçaina, tarota, gralla, acordió diatònic, viola de roda, guitarra, guitarró, sac de gemecs, clarinet, buzuki,bateria, baix, banjo i percussions.

## Discs

* Fadrina poruga (1994)
* El sac del temps (1997)
* A peu de plaça (2005)
* La quadrilla (2013)

## Referències

* ↑ RevistaDigitalCSMV. «CD La Quadrilla de Tres Fan Ball» (en castellà), 14-05-2016. [Consulta: 28 maig 2024].
* 1 2 «S’ha mort Vicent Pastor, impulsor del Folksona d’Agullent». [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «Músiques d'arrel». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: abril 2013].

## Enllaços externs

* Tres Fan Ball - Lloc web oficial