OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Naohiro Takahara

Naohiro Takahara (japonès: 高原直泰) (Mishima, 4 de juny de 1979) és un futbolista japonès. Va començar la seva carrera al Júbilo Iwata del seu país natal el 1998. Després de marcar 32 gols en 78 partits amb el seu primer club, va ser transferit al Boca Juniors de l'Argentina en una operació del seu president Mauricio Macri per expandir al seu club en el prolífic mercat asiàtic. No obstant això, el primer japonès a jugar a la Primera divisió argentina no va poder assentar-se a l'equip xeneize disputant només 6 partits i convertint només un gol, que va fer al Lanús en la golejada 6 a 1 del seu equip.
Després del seu pas pel Boca, va tornar al Júbilo Iwata i va guanyar la J. League consagrant-se com a màxim golejador i millor jugador del torneig. Després d'això, va jugar al Hamburger SV, Eintracht Frankfurt i, des de 2008, en l'Urawa Red Diamonds de la J. League.

## Campionats nacionals

| Títol | Club | Any |
| J. League | Júbilo Iwata | 1999 |
| Lliga de Campions de l'AFC | Júbilo Iwata | 1999 |
| Supercopa d'Àsia de futbol | Júbilo Iwata | 1999 |
| J. League | Júbilo Iwata | 2002 |
| Copa de la Lliga alemanya de futbol | Hamburger SV | 2003 |

## Copes internacionals

| Títol | Club | Any |
| Copa Asiàtica de futbol | Selecció del Japó | 2000 |

## Distincions individuals

| Distinción | Año |
| Màxim golejador de la J. League | 2002 |
| Millor jugador de la J. League | 2002 |
# Naoki Matsuda

Naoki Matsuda (Kiryū, Prefectura de Gunma, Japó, 14 de març de 1977 - 4 d'agost de 2011) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Naoki Matsuda va disputar 40 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Musaranya d'Egipte

La musaranya d'Egipte (Crocidura floweri) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae) que viu a Egipte. La seva població pot haver estat afectada per la contaminació ambiental causada per l'ús generalitzat d'insecticides agrícoles durant els anys 1960 i 1970, els quals van tenir un efecte molt negatiu en la fauna de la Vall del Nil. També és possible que el seu hàbitat hagi canviat dràsticament des que la Resclosa d'Assuan fou construïda, ja que això tingué un gran impacte sobre les petites espècies de mamífers, en part a causa de la major prevalença de les plagues de rates.
Fou anomenada en honor del militar i zoòleg britànic Stanley Smyth Flower.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Kennerley, R.; Saleh, M. (2017). "Crocidura floweri." 2017 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2017. [Consulta: 4 abril 2023]
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 137. ISBN 978-0801893049.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Distribució mundial d'aquesta espècie. (anglès)
# Purisimeño

El purisimeño era una llengua de la família de les llengües chumash parlada tradicionalment al llarg de l'àrea costanera del Sud de Califòrnia vora Lompoc. Era parlada a la Missió de La Purísima.
Un vocabulari de "La Purrissima or Kagimuswas (Purismeno Chumash)" fou recollit per Henry Wetherbee Henshaw el 1884. John Peabody Harrington també va documentar la llengua i va compondre un esbós de gramàtica.

## Bibliografia

* (alemany) Mamet, Ingo, Die Ventureño-Chumash-Sprache (Südkalifornien) in den Aufzeichnungen John Peabody Harringtons, Europäische Hochschulschriften, Bd. 67, Francfort, Peter Lang, 2005 ISBN 3-631-53471-X

## Referències

* ↑ «Purisimeño». Survey of California and Other Indian Languages. [Consulta: 22 juliol 2012].
* ↑ Henshaw, Henry Wetherbee. «Santa Barbara (Barbareno Chumash) and La Purrissima or Kagimuswas (Purismeno Chumash) vocabularies September 18, 1884». [Consulta: 8 maig 2013].
* ↑ «Papers of John P. Harrington, Part 3, Southern California Basin». California Language Archive. [Consulta: 8 maig 2013].

## Enllaços externs

* Purisimeño al Survey of California and Other Indian Languages
* OLAC resources in and about the Purisimeño language
# Quint Muci Escèvola (pretor 215 aC)

Quint Muci Escèvola (en llatí: Quintus Mucius Scaevola) va ser un magistrat romà que va viure al segle iii aC. Formava part de la gens Múcia, una gens romana molt antiga que feia venir els seus orígens de Gai Muci Escèvola.
Era pretor l'any 215 aC, quan era cònsol Tiberi Semproni Grac, i va rebre Sardenya com a província, on va caure malalt. El seu comandament a l'illa va ser prorrogat per dues vegades fins al 212 aC, però de les operacions que va portar a terme a l'illa no se'n dona cap indicació. Si és el Muci que esmenta Sext Pomponi, hauria escrit alguns tractats jurídics. I si és el mateix de què parlen Luci Anneu Florus i Aulus Gel·li, hauria estat decemvir sacrorum i hauria mort l'any 209 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 732.
# Museu de la Bíblia d'Alūksne

El Museu de la Bíblia d'Alūksne (en letó: Ernsta Glika Bībeles muzejs) és un museu cristià fundat el 1990 a Alūksne ciutat del municipi d'Alūksne a Letònia. En aquest lloc va ser traduïda la Bíblia en letó per Johann Ernst Glück (1652-1705); el seu estudi ara es mostra com un museu en honor del seu treball.

## Referències

* ↑ «Ernesto Gliuko Biblijos muziejus» (en lituà). [Consulta: 22 maig 2022].
# Natació en aigües obertes al Campionat del Món de natació de 2013 – 25 km masculí

BCN 2013 Campionats del món :
| Salts |||
| Individual |||
| 1 m | homes | dones |
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| Sincronitzats |||
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| High diving |||
| homes dones |||
| Aigües obertes |||
| 5 km | homes | dones |
| 10 km | homes | dones |
| 25 km | homes | dones |
| Equips | Equips |
| Natació |||
| Lliures |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| 800 m | homes | dones |
| 1.500 m | homes | dones |
| Esquena |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Braça |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Papallona |||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Estils |||
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| Relleus lliures |||
| 4×100 m | homes | dones |
| 4×200 m | homes | dones |
| Relleus d'estils |||
| 4×100 m | homes | dones |
| Natació Sincronitzada |||
| Solo | tècnic | lliure |
| Duet | tècnic | lliure |
| Equip | tècnic | lliure |
| combinada ||
| Waterpolo |||
| homes dones | homes dones | |
| Aquesta caixa: |||
Els 25 km masculí en aigües obertes es van celebrar el 2 de juliol de 2013 al Port Vell de Barcelona.

## Resultats

DNF: Abandona
| Posició | Nedador | País | Temps |
| 01 | Thomas Lurz | Alemanya | 4:47:27.0 |
| 02 | Brian Ryckeman | Bèlgica | 4:47:27.4 |
| 03 | Evgeny Drattsev | Rússia | 4:47:28.1 |
| 04 !4 | Alex Meyer | Estats Units | 4:47:28.2 |
| 05 !5 | Allan do Carmo | Brasil | 4:47:30.1 |
| 06 !6 | Spyridon Gianniotis | Grècia | 4:47:31.3 |
| 07 !7 | Simone Ruffini | Itàlia | 4:47:42.7 |
| 08 !8 | Guillermo Bertola | Argentina | 4:47:44.8 |
| 09 !9 | Philippe Guertin | Canadà | 4:48:46.8 |
| 10 | Jan Pošmourný | Txèquia | 4:48:53.4 |
| 11 | Shahar Resman | Israel | 4:48:53.5 |
| 12 | Bertrand Venturi | França | 4:48:58.3 |
| 13 | Gergely Gyurta | Hongria | 4:49:03.9 |
| 14 | Jordan Wilimovsky | Estats Units | 4:49:11.1 |
| 15 | Diogo Villarinho | Brasil | 4:50:31.3 |
| 16 | Luis Bolanos | Veneçuela | 4:50:52.7 |
| 17 | Antonios Fokaidis | Grècia | 4:50:55.1 |
| 18 | Phillip Ryan | Nova Zelanda | 4:50:57.2 |
| 19 | Rhys Mainstone-Hodson | Austràlia | 4:51:08.2 |
| 20 | Axel Reymond | França | 4:53:47.2 |
| 21 | Valerio Cleri | Itàlia | 4:55:16.5 |
| 22 | Libor Smolka | Txèquia | 4:58:13.7 |
| 23 | Vladimir Dyatchin | Rússia | 4:58:18.0 |
| 24 | Vitaliy Khudyakov | Kazakhstan | 4:58:18.1 |
| 25 | Martín Carrizo | Argentina | 5:01:43.1 |
| 26 | Richard Weinberger | Canadà | 5:02:32.6 |
| 27 | Arseniy Lavrentyev | Portugal | 5:03:12.8 |
| 28 | Troyden Prinsloo | Sud-àfrica | 5:03:19.8 |
| 29 | Weng Jingwei | R.P. de la Xina | 5:04:02.5 |
| 30 | Saleh Mohammad | Síria | 5:04:03.6 |
| 31 | Badr Chebchoub | Tunísia | 5:33:07.2 |
| 32 | Abdelrahman Esam | Egipte | 5:33:35.7 |
| 33 | Christian Reichert | Alemanya | DNF |
| 33 | Han Lidu | R.P. de la Xina | DNF |
| 33 | Ihor Chervynskyi | Ucraïna | DNF |

## Referències

* ↑ Final Results
# Quiévrain

Quiévrain (en picard Kievrin) és un municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona. Està compost per les seccions d'Audregnies, Baisieux i Quiévrain. L'1 de gener del 2024 tenia 6.872 habitants. És veí del municipi francès de Quiévrechain.

## Referències

* ↑ «BEVOLKINGSCIJFERS PER PROVINCIE EN PER GEMEENTE OP 1 JANUARI 2024 / CHIFFRES DE LA POPULATION PAR PROVINCE ET PAR COMMUNE, A LA DATE DU 1er JANVIER 2024» (en francès i neerlandès). Ministeri d'Interior de Bèlgica, 27-01-2024. [Consulta: 22 setembre 2024].
# Quió

Quió (en llatí Chion, en grec antic Χίων), fill de Matris, era d'una noble família d'Heraclea Pòntica, i deixeble de Plató.
Amb l'ajut d'altres joves nobles de la ciutat, Lleó o Leònides, Euxenó i altres nobles va matar a Clearc, el tirà l'any 353 aC. La majoria dels conspiradors van ser morts per la guàrdia del tirà i altres van ser capturats i executats després de sofrir tortures. El poder va passar al tirà Sàtir, el germà de Clearc, que encara va ser un governant pitjor i més cruel que l'assassinat, segons les fonts.
Existeixen tretze epístoles que porten el nom de Quió que tracten de temes filosòfics i tenen mèrit, però sens dubte són espúries i probablement escrites per autors platònics posteriors.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Chion». [Consulta: 8 setembre 2022].
# Navarc

Navarc (en llatí Navarchus, en grec antic ναύαρχος «naúarchos»), de ναῦς "naus", (nau), i ἀρχή «arkhê», (comandament), a l'antiga Grècia era el nom que es va donar a l'almirall de la flota.
A Esparta manava totes les activitats militars de la flota, i tenia autoritat sobre els territoris estrangers que es conquerien. Aristòtil va comparar l'autoritat d'un navarc amb la d'un rei espartà, però hi ha poques fonts que parlin de les seves obligacions. A Atenes en canvi, el navarc era un capità d'una nau o un almirall, subordinat sempre a un estrateg.
El concepte de navarc es va aplicar per primera vegada a les batalles marítimes de la Segona Guerra Mèdica l'any 480 aC. El càrrec de navarc no va ser una institució creada pels espartans, però va tenir la seva importància durant la lluita d'Esparta contra Atenes a la Guerra del Peloponès. Potser el navarc més important va ser l'espartà Lisandre, que va destruir la flota atenenca i va obligar Atenes a rendir-se. A Esparta el mandat d'un navarc durava de primavera a primavera, és a dir, un any, llevat que les circumstàncies de la guerra obliguessin a prorrogar el comandament. Una llei prohibia la repetició del mandat.
Durant el període hel·lenístic, el càrrec es podia exercir diversos anys i cap al final del període i en èpoques posteriors, el terme va perdre importància i va arribar a designar només al capità d'un vaixell.
Els navarcs de Rodes eren els caps militars de l'estat i estaven autoritzats a signar tractats amb estats estrangers i enviar ambaixades en nom de la república.
El vocable es va recuperar en temps de la República Romana, i el navarcus era un comandant d'una esquadra, per sota de l'autoritat del praefectus classis.

## Referències

* 1 2 Hornblower, Simon (ed.). The Oxford classical dictionary. Oxford; New York: Oxford University Press, 1996, p. Navarchos. 1028. ISBN 9780198661726.
* ↑ Heròdot. Històries VIII, 42; 131
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques I, 6,5; V, 1,6
* ↑ Tucídides. Història de la guerra del Peloponès III, 16,3
* ↑ Flavi Renat Vegeci. Epitome rei militaris IV, 43,3
# Quèdeix

«Quèdeix» té aquests significats:

## Llocs de la Bíblia

* Quèdeix de Neftalí, una vila de la qual queden restes al kibbutz Malquià.
* Quèdeix de Judà.
* Quèdeix d'Issacar o Quèdeix de Galilea.
# Ménil-aux-Bois

Ménil-aux-Bois és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 37 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Ménil-aux-Bois era de 37 persones. Hi havia 12 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 17 habitatges, 13 eren l'habitatge principal de la família i 4 eren segones residències. Tots els 17 habitatges eren cases. Dels 13 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 1 en tenia quatre i 10 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 3 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ménil-aux-Bois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 22 persones, 21 eren actives i 1 inactiva. De les 21 persones actives 20 estaven ocupades (10 homes i 10 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). L'única persona inactiva estava jubilada.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa financera.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Ménil-aux-Bois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Ménil-aux-Bois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Quadrilla (grup de gent)

Una quadrilla (cotrilla en català rossellonès) és una paraula d'origen castellana que en el seu sentit estricte significa un grup de quatre persones.
Per extensió es pot utilitzar per un grup de persones que s'ajunten per dur a terme algun treball conjunt o tractar d'un tema d'interès comú: una quadrilla de lladres o un grup armat de la Santa Hermandad creat pels Reis Catòlics el 1476 per controlar el bandolerisme i la noblesa, al segle xvi un grup de 4, 8 o 12 dansaires que participaven en una entrée o el conjunt de toreros dirigit per un primer espasa, d'una colla de lladres dirigits per un capità, d'un estol de nois entremaliats, etc. Antigament, es referia a les quadrilles de llauradors que treballaven conjuntament al camp a la collita o a l'era de batre.

## Quadrilles de bandolers catalans

* De vint homes: la quadrilla de Perot Rocaguinarda (1608) o la dels germans Magrit (1627).
* De quaranta homes: la quadrilla de Gabriel Torrent de la Goula, àlies Trucafort (1612).
* De cent homes: la de Joan Pons (1571)
* De cent cinquanta homes: la quadrilla d'en Palmerola (1575).
* De dos-cents homes: la de Felip de Queralt (1592) o la del mateix Rocaguinarda(1610).
* De xifres molt superiors: com els set-cents homes utilitzats per Tomàs de Banyuls, senyor de Nyer (1581)

## Quadrilles en les arts

* Una cançoneta nova, cançó popular, música d'Eduard Toldrà i Soler
| « | Una cançoneta nova, minyons, vos la vull cantar. Treta n'és d'una quadrilla, que es volien acoblar. Per anar a fer-ne un robo, al fondo de l'Empordà. | » |
* La quadrilla dels onze (Ocean's Eleven), pel·lícula de Lewis Milestone (1960)

## Referències

* ↑ Valls, Miquela. «Rossellonismes o "els mots de la tribu"». A: Actes du Colloque Jordi Pere Cerdà. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 2004, p. 74, 81 (Biblioteca "Abat Oliba"). ISBN 9788484155867.
* ↑ «quadrilla». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Quadrilla (grup de gent)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Quadrilla (grup de gent)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Quadrilla (grup de gent)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «quadrilla». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ «Cançó de batre». Urbàlia Rurana. [Consulta: maig 2016].
* ↑ Mateu, Joan. «Bandolerisme català». El Rincón del vago.
* ↑ Toldrà i Soler, Eduard. «Una cançoneta nova». A: Nou cançons populars catalanes, 1959. Arxivat 2016-05-08 a Wayback Machine.
# Quadriga de la Ciutadania Panhel·lènica

Quadriga de la Ciutadania Panhel·lènica (en grec, Πανελλήνιο Άρμα Πολιτών) és un partit polític grec de centreesquerra i antiausteritat.
El partit es va formar per dos exdiputats del Moviment Socialista Panhel·lènic (PASOK), Giannis Dimaràs i Vasilis Ikonomu. Tanmateix, el 20 d'octubre de 2011 Vasilis Ikonomu va decidir formar el seu propi moviment amb el nom de Ciutadans Lliures.
El 17 d'abril de 2012 va arribar a un acord de cooperació electoral amb el partit conservador i antiausteritat Grecs Independents. Giannis Dimaràs i Gavril Avramidis van ser elegits amb els Grecs Independents a les circumscripcions Atenes B i Salònica A, respectivament.

## Referències

* ↑ Alexiou, Christina. «Από το «Άρμα Πολιτών» στους «Ελεύθερους Πολίτες» ο Βασίλης Οικονόμου». trikalanews.gr, 20-10-2011. Arxivat de l'original el 22 de novembre 2011. [Consulta: 12 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2011-07-15 a Wayback Machine. (grec)
# Catalanet (Cervià de les Garrigues)

El Catalanet és un jaciment arqueològic amb dues etapes registrades: el període del paleolític mitjà i l'època del neolític, i es localitza al terme municipal de Cervià de les Garrigues, a la comarca catalana de les Garrigues. Aquest jaciment es troba a l'aire lliure, en uns terrenys agrícoles a la vall del riu Set, conreats amb ametllers, cereals i arbres fruiters.
El jaciment del Catalanet va ser descobert l'any 2003 durant la prospecció arqueològica dirigida per Anna Colet Marcé i realitzada a causa del Pla Espacial Urbanístic del Sòl (PEURS) per a l'establiment d'un sistema de regadiu del canal Segarra-Garrigues presentat pel Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya. L'objectiu d'aquesta prospecció fou determinar l'afectació d'aquest projecte sobre el patrimoni arqueològic i paleontològic, i va ser realitzada per membres del Grup d'Investigació Prehistòrica (GIP) de la Universitat de Lleida per encàrrec de l'empresa Regs de Catalunya S.A. (REGSA). El traçat del canal neix a l'embassament del Rialb, terme municipal d'Oliola, i afecta 17 municipis de 4 comarques diferents fins que no arriba a l'Embassament de l'Albagés. Les obres d'aquest projecte varen donar a llum diferents jaciments fins aleshores desconeguts.
En la zona que delimita aquest jaciment s'hi varen trobar un conjunt de materials format per quatre ascles de sílex i un fragment de sílex. Els materials d'aquesta zona presenten superfícies corticals de manera abundant, i estan força patinats i rodats.
La tipologia del material lític trobat, així com l'absència de material ceràmic, permeten proposar la hipòtesi que la cronologia del jaciment es pugui establir entre el paleolític mitjà i el neolític. Tampoc es trobaren estructures associades a aquestes restes materials. Aquest jaciment es troba en una zona on la prospecció ha permès documentar gran quantitat de vestigis d'època prehistòrica, que constava de restes lítiques tallades, però que quedà totalment afectada per la construcció de l'Embassament de l'Albagés, acabat l'any 2013.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya». [Consulta: 21 abril 2015].

## Bibliografia

* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya. (accés: 21/04/2015).
# Julian Castro

Julian Castro (San Antonio (Texas), 16 de setembre de 1974) és un polític demòcrata estatunidenc que ocupà el càrrec de 16è secretari d'habitatge i desenvolupament urbà durant el mandat de Barack Obama del 2014 al 2017, sent el membre més jove del govern Obama.
Castro va ser alcalde a la seva ciutat natal San Antonio, Texas del 2009 fins que es va unir al govern Obama el 2014. Va ser considerat com a possible candidat a la vicepresidència de Hillary Clinton durant la campanya presidencial de 2016. És germà bessó del congressista Joaquín Castro.
El 12 de gener de 2019 va anunciar la seva campanya per la nominació demòcrata a la presidència dels Estats Units de 2020 a San Antonio.

## Referències

* ↑ «V.P. talk grows as Castro campaigns for Clinton - ExpressNews.com» (en anglès), 30-01-2016. [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ Poppe, Ryan. «HUD Secretary Julián Castro No Longer Being Vetted For VP» (en anglès). [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ «Julián Castro announces he is running for president in 2020» (en anglès). [Consulta: 21 gener 2019].
# Retrat d'un cavaller (ca.1600)

El Retrat d'un cavaller, o, segons Gregorio Marañón, Retrat d'un mestre, datat circa 1600, és una obra d'El Greco. Consta amb el número 140 en el catàleg raonat d'obres d'aquest pintor, realitzat pel seu especialista Harold Wethey.

## Anàlisi de l'obra

Pintura a l'oli sobre llenç; 79 x 64 cm.; circa 1600; Museu de Picardía; Amiens; Picardia, França.
Al marge del llibre hi són representades les lletres majúscules V i T, difícils d'interpretar. En el catàleg del Museu consta que el personatge retratat és Alonso de Herrera. Això implica el problema de si aquest llenç és el citat a l'Inventari-II, realitzat per Jorge Manuel Theotocópuli després de la mort del seu pare.
El personatge representat és de mitjana edat, bastant gras, amb el cabell i la barba negres. Quan aquesta obra pertanyia a la familia Ursaís de Sevilla, el model també figurava amb el nom d'Herrera. A aquest llenç s'hi nota una gran preocupació per la semblança del personatge i pel modelatge, que és magnífic en el rostre, amb una mirada meravellosament plasmada. Tanmateix, les mans, especialment l'esquerra, presenten una deformació i una blanor que no tenia precedents en els retrats d'El Greco, i que suggereixen la intervenció de Jorge Manuel Theotokópouli. Aquestes característiques de les mans tornaran a aparèixer al Retrat de Don García Ibáñez de Múgica. El fons molt obscur fa que el trajo gairebé s'hi confongui, i en canvi, dona un gran protagonisme al rostre de la figura.

## Referències

* ↑ Marañón. op. cit., p. 96.
* ↑ Wethey, Harold E. op. cit., p. 104.
* ↑ Gudiol, José. op. cit., p. 284.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II); Ediciones Guadarrama; Madrid-1967.
* Cossío; Manuel Bartolomé; El Greco de Cossío; Lecturas Hispánicas; Zaragoza-2016; ISBN 978 1539 832690.
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1.
* Marañón, Gregorio; El Greco y Toledo; Edit. RBA; Barcelona-2014; ISBN 978-84-9056-112-6