OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pneumònia comunitària

La pneumònia comunitària és una malaltia en què un individu que no ha estat hospitalitzat recentment desenvolupa una infecció dels pulmons (pneumònia). És una malaltia comuna i pot afectar gent de totes les edats. Sovint causa problemes com ara dificultats per respirar, febre, dolors toràcics i tos. Es produeix perquè les àrees dels pulmons que absorbeixen oxigen de l'atmosfera (els alvèols) s'emplenen de fluid i no poden funcionar com cal.
Es dona arreu del món i és una causa important de malaltia i mort. Les causes inclouen bacteris, virus, fongs i paràsits. Es pot diagnosticar simplement pels símptomes i l'exploració física, per radiografia, examen de l'esput i altres proves habituals. Els pacients de vegades necessiten ser tractats a l'hospital. Es tracta principalment amb medicaments antibiòtics. Algunes formes de la malalta es poden prevenir amb vacunes.

## Referències

* ↑ «Maneig i tractament de la pneumònia comunitària de l'adult». Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, 01-11-2019. [Consulta: 11 desembre 2012].
* ↑ «Pneumònia». Canal Salut. Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, 22 octubre 2021. [Consulta: 28 juliol 2022].
# Döbritschen

Döbritschen és un municipi situat al districte de Weimarer Land, a l'estat federat de Turíngia (Alemanya), a una altitud de 350 metres. La seva població a la fi de 2016 era d'uns 200 habitants i la seva densitat poblacional de 26 hab/km².
Es troba a prop de les ciutats de Jena, Weimar i la capital Erfurt.

## Referències

* ↑ destatis.de Estadístiques d'Alemanya. Consulta: 12 de juny de 2018
* ↑ statistiks.de Arxivat 2018-07-08 a Wayback Machine. Estadístiques de Turingia. Consulta: 12 de juny de 2018
* ↑ Citypopulation.de Estadístiques de Turingia. Consulta: 12 de juny de 2018

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del districte de Weimarer Land
# Creagrutus flavescens

Creagrutus flavescens és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir 9,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Andes orientals.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Villanueva de Carazo

Villanueva de Carazo és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 30 | 24 | 28 | 25 |
# Santiago Mateo Marcos

Santiago Mateo Marcos (Valladolid, 1895 - Madrid, 7 de novembre de 1967) fou un militar espanyol, capità general de la III Regió Militar (València) en la dècada de 1960.
Fou professor de l'Escola Superior de l'Exèrcit i va comandar el Regiment de Cavalleria Alcántara 15 de Melilla de 1949 a 1951. Va estar destinat a la Comandància General de Balears i en gener de 1962 fou nomenat capità general de la III Regió Militar. Va morir a Madrid, on havia anat a fer-se una intervenció quirúrgica, el 7 de novembre de 1967.

## Referències

* ↑ Decreto 130/1962, de 27 de enero, por el que se promueve al empleo de Teniente General al General de División don Santiago Mateo Marcos, nombrándole Capitán General de la Tercera Región Militar.
* ↑ Don Santiago Mateo Marco, capitán general de Valencia, ABC, 8 de novembre de 1967
* ↑ Defunciones, 1967 a la Valenpedia
# Isis Ta-Hemdjert

Iset Ta-Hemdjert or Isis Ta-Hemdjert fou una reina egípcia de la dinastia XX, Gran Esposa Reial de Ramsès III i mare almenys de Ramsès VI i potser de Ramsès IV. Era filla d'una dona siriana de nom Hemdjert o Habadjilat o Hebnerdjent, segurament una princesa siriana.
Isis Ta-Hemdjert en jeroglífic :
Tenia el títols de Esposa Reial i d'Esposa Divina, i durant el regnat dels seus fills de Reina Mare. Apareix a una estàtua de Ramsès III al temple de Mut a Karnak.
Encara vivia en el regnat de Ramsès VI quan la seva neta Iset va esdevenir sacerdotessa i esposa d'Amon.
Fou enterrada a la vall de les Reines a la tomba QV51. La tomba consta d'un passadís que acaba en una sala principal amb dues cambres laterals. El passadís està decorat amb escenes que mostren la reina davant d'una varietat de divinitats com Ptah-Sokar, Atum i Osiris.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 186-187.
* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 192.
* ↑ Malek, Moss i Porter, 1964, p. 756.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Malek, Jaromir; Moss, Rosalind L. B.; Porter, Bertha. Topographical Bibliography of Ancient Egyptian Hieroglyphic Texts, Statues, Reliefs and Paintings (en anglès). vol. 1ːThe Theban Necropolis, Part 2. Royal Tombs and Smaller Cemeteries. Griffith Institute, 1964. ISBN 978-0900416101.
# Pneumònia intersticial usual

La pneumònia intersticial usual (PIU) és una forma de malaltia caracteritzada per una fibrosi (cicatrius) progressiva dels dos pulmons. La cicatriu afecta el marc de suport (interstici) del pulmó. La PIU es classifica així com una forma de malaltia pulmonar intersticial.

## Referències

* ↑ Abreviada en castellà com NIU i en anglès com a UIP.
* ↑ «ATS/ERS international multidisciplinary consensus classification of idiopathic interstitial pneumonias. General principles and recommendations.». American Journal of Respiratory and Critical Care Medicine, 165, 5, 2002, pàg. 277–304. DOI: 10.1164/ajrccm.165.2.ats01. PMID: 11790668.
# Portada/efemèride juny 13

Gravat que representa el martiri d'Alfonso Gómez de Encinas.
« 12 de juny · 13 de juny · 14 de juny »
# Creagrutus gracilis

Creagrutus gracilis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: regions de l'Amazones i Loreto al Perú, i diverses localitats al llarg del vessant oriental dels Andes a l'Equador.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Bivange

Bivange (en luxemburguès: Béiweng; en alemany: Bivingen) és una vila de la comuna de Roeser del districte de Luxemburg al cantó d'Esch-sur-Alzette. Està a uns 7,5 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Bivange». [Consulta: 22 setembre 2015].
# Sant Pau del Molí de Vent

Sant Pau del Molí de Vent és l'església parroquial del barri del Molí de Vent de la ciutat de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada en el barri del mateix nom, en el bulevard del Foment de la Sardana.
El 1964 el bisbat va comprar dos apartaments en el nou barri del Molí de Vent, on va començar a actuar aquesta parròquia, creada al cap de poc. El 1965 es van començar a celebrar misses en una barraca provisional, fins que el 1967 van ser comprats els terrenys per a la nova església, que fou construïda entre 1967 i 1968. El 1992, encara, va ser engrandida per tal d'adquirir l'aspecte actual.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113-Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 175. Sant Pau». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Waffelaert, Père Francis. «Expansion urbaine et nouvelles paroisses à Perpignan, fin XIXe - XXe». A: Perpignan. L'histoire des catholiques dans la ville. Du Moyen Age à nos jours. Actes du colloque. 10-11-12 mai 2007. Perpinyà: Archives communales de Perpignan, 2008 (Perpignan. Archives. Histoire, XI). ISBN ISBN 978-2-909444-14-7.

## Referències

* ↑ L'església de Sant Pau en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Pàgina web de les esglésies de Perpinyà
# Iñaki González Torre

Joseba Iñaki González Torre (Bilbao, 1967) és un periodista basc i actual director del periòdic Deia.
Es va llicenciar en Ciències Socials i de la Comunicació (Periodisme) el 1990 en la Universitat del País Basc i va entrar a treballar com a periodista en el periòdic Deia. Dins de Deia, va ser periodista, columnista, analista d'Informació, i després també Redactor Cap.
González també ha estat analista i periodista en Euskal Irrati Telebista, en El Periódico de Catalunya i en Radiotelevisión Española. L'any 2001 va ser nomenat subdirector de Deia, succeint a Xabier Lapitz. Actualment és el director del periòdic Deia.

## Referències

* ↑ «Deia. Iñaki González.». [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «El bulo puede ser eficaz donde el nivel de debate público es escaso como en España» (en castellà), 27-04-2020. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «Colaboradores de Ganbara» (en castellà). [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ González, Iñaki. «Iñaki González» (en castellà), 21-11-2020. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «En días como hoy - Cuarta hora - 30/07/10» (en castellà), 30-07-2010. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «Iñaki González, nuevo subdirector de 'Deia'» (en castellà). El País [Madrid], 04-09-2001. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Guía de Comunicación Abierta: Iñaki Gonzalez Torre». Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «Deia. Estructura.». Deia. Arxivat de l'original el 2021-10-24. [Consulta: 21 gener 2021].
# Cimo

Cimo (en grec antic Κυμώ) va ser segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. La citen Apol·lodor i Hesíode quan donen les llistes de les nereides.

## Referències

* ↑ Apol·lodor. Βιβλιοθήκη, I, 2, 7
* ↑ Hesíode. Teogonia, 256
# Portada/article gener 8
## Cant de les balenes

El cant de les balenes és el so emès per les balenes per comunicar-se. La paraula "cant" es fa servir més concretament per referir-se a la sèrie de sons regulars i predictibles emesos per algunes espècies de balenes (particularment la iubarta) en una manera que recorda el cant humà.
Els mecanismes utilitzats per emetre sons varien entre les diverses famílies de cetacis. Els mamífers marins, com ara les balenes, dofins i marsopes, depenen molt més en el so per comunicar-se i per percebre que els mamífers terrestres, car la resta de sentits tenen una efectivitat limitada dins l'aigua.
# El Cuartito (restaurant)

El Cuartito és una pizzeria fundada el setembre del 1934 a Buenos Aires, la capital de l'Argentina. És al número 937 del Carrer Talcahuano. L'eslògan del restaurant és La Buena Pizza. Ha estat declarat patrimoni cultural de la ciutat de Buenos Aires. Es tracta d'una de les pizzeries més antigues del municipi. També està especialitzada en empanades.

## Referències

* ↑ Gobierno de la Ciudad de Buenos Aires. Pizzerias de Valor Patrimonial de Buenos Aires (en castellà), 2007. ISBN 9789871037674.
* ↑ «El Cuartito cumplió 75 años» (en castellà). Clarín, 21-10-2009. Arxivat de l'original el 3 març 2016. [Consulta: 24 agost 2022].
* ↑ A Hedonist's guide to; Froggatt, Charles. A Hedonist's Guide to Buenos Aires (en anglès), 2007, p. 124 (A Hedonist's Guide). ISBN 9781905428083.
* ↑ Powell, Michael; Horn, Jürgen. For 91 Days in Buenos Aires (en anglès), 23 octubre 2011 [Consulta: 24 agost 2022].

## Bibliografia

* Fodor's Travel Publications, Inc.; Moseley-Williams, Sorrel; Patience, Victoria. Katrina Martinez-Carter. Fodor's Buenos Aires (en anglès). Fodor's Travel Publications, 2012, p. 198 (Full-Color Travel Guide Series). ISBN 9780307928368.
* Pizzerías de valor patrimonial de Buenos Aires (en castellà). Govern de la Ciutat de Buenos Aires, 2007, p. 57-61. ISBN 9789871037674.
# Omanuperla hollowayae

Omanuperla hollowayae és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa del Nord de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ McLellan, I.D., 1972: Revisions and new taxa in New Zealand Notonemouridae (Insecta: Plecoptera). New Zealand journal of marine and freshwater research, 6: 469-481. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ McLellan, 1991. Fauna N. Z. 22:22.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ McLellan I., 2006. Endemism and Biogeography of New Zealand Plecoptera (Insecta). Illiesia, 2(2):15-23. «PDF».
* ↑ Freshwater Macroinvertebrates of Potential Conservation Interest (anglès)
* ↑ Review of the status, distribution, and conservation of freshwater invertebrates in New Zealand (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Verulux cypselurus

Rhabdamia cypselurus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 6 cm de llargària màxima.
* 7 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 9 radis tous a l'anal.

## Alimentació

Menja plàncton.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (30°N-12°S) que viu entre 3 i 13 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les illes Marshall, les illes Ryukyu, Nova Guinea i Tonga.

## Observacions

És inofensiu per als humans i forma moles amb Rhabdamia gracilis.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Rhabdamia cypselurus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Allen, G.R., 1993. Cardinalfishes (Apogonidae) of Madang Province, Papua New Guinea, with descriptions of three new species. Rev. Fr. Aquariol. 20(1):9-20.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)
# Scandia (Minnesota)

Scandia és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 3.692 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Scandia tenia 3.692 habitants, 1.294 habitatges, i 1.075 famílies. La densitat de població era de 39,6 habitants per km².
Dels 1.294 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,7% hi vivien parelles casades, en un 4,6% dones solteres, i en un 16,9% no eren unitats familiars. En el 12,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 31,7% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 68.036 $ i la renda mediana per família de 76.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.298 $ mentre que les dones 33.333 $. La renda per capita de la població era de 27.399 $. Entorn del 2% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Scandia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Scandia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Oriskany

Oriskany és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.459 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oriskany tenia 1.459 habitants, 553 habitatges, i 379 famílies. La densitat de població era de 678,7 habitants per km².
Dels 553 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,7% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.365 $ i la renda mediana per família de 45.066 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.917 $ mentre que les dones 22.976 $. La renda per capita de la població era de 17.087 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oriskany». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oriskany». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.