OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stade Raphaëlois

L'Stade Raphaëlois fou un club de futbol francès de la ciutat de Sant Rafèu.

## Història

El club va ser fundat el 1905 i desaparegut el 2009. Fou campió de l'USFSA de la Côte d'Azur el 1908. Fins a la Primera Guerra Mundial guanyà tots els campionats de la Côte d'Azur excepte el de 1910, guanyat per AS Cannes. A més guanyà el títol nacional el 1912. L'any 2009 es fusionà amb l'Étoile Sportive Fréjusienne, esdevenint Étoile Football Club Fréjus Saint-Raphaël.

## Palmarès

* Lliga francesa de futbol:
** 1912
* DH Méditerranée:
** 1980
* Côte d'Azur USFSA:
** 1908, 1909, 1911, 1912, 1913, 1914

## Referències

* ↑ «Yearwise list of the champions of France». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Beatriz Ramo

Beatriz Ramo (11 de gener 1979, Saragossa) és una arquitecta espanyola establerta en Rotterdam on va fundar el seu estudi d'arquitectura STAR strategies + architecture en 2006. Beatriz Ram va estudiar arquitectura en la ETSAV de València i a la Universitat Tècnica (LA TEVA/i) d'Eindhoven als Països Baixos.
Des de l'any 2008 és editora manager/ adjunta de la revista d'urbanisme MONU Magazine on Urbanism, amb la qual ha col·laborat des de la seva fundació en el 2004.
Des de juny de 2012 Beatriz Ramo forma part del Comitè Científic del AIGP - Atelier International du Grand Paris, quan STAR strategies + architecture va ser un dels quinze equips d'arquitectes i urbanistes seleccionats per a la segona edició d'aquest Atelier internacional.
Abans de fundar STAR Beatriz Ram va treballar durant el 2003 i 2004 en l'estudi neerlandès d'arquitectura OMA - Office for Metropolitan Architecture en Rotterdam.

## Notes i referències

* ↑ "Arquitecta española afincada".
* ↑ "Estudió arquitectura en Valencia y Eindhoven".
* ↑ "Editora manager de MONU"
* ↑ "Editora adjunta de MONU".
* ↑ "Parte del Comité Científico del AIGP - Atelier International du Grand Paris" Arxivat 2017-09-06 a Wayback Machine.
* ↑ "Segunda edición de este Atelier internacional".
* ↑ "Atelier internacional" Arxivat 2012-04-15 a Wayback Machine.
* ↑ "Trabajó en OMA".
* ↑ "Trabajó durante el 2003 y 2004 en OMA".

## Enllaços externs

* STAR strategies + architecture
* MONU Magazine on Urbanism
# Ferrierita-Mg

La ferrierita-Mg és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la ferrierita. Va ser anomenada ferrierita l'any 1918 en honor de Walter Frederick Ferrier (Montréal, 4 de maig de 1865 - Toronto, 15 de novembre de 1950), mineralogista, enginyer de mines i geòleg de la Geological Survey of Canada.

## Característiques

La ferrierita-Mg és un silicat de fórmula química (Mg,Na₂,K₂,Ca)$_{3-5}$Mg[Al$_{5-7}$Si$_{27.5-31}$O$_{72}$]·18H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1918. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ferrierita-Mg pertany a «02.GD: Tectosilicats amb H₂O zeolítica; cadenes de 6-enllaços – zeolites tabulars» juntament amb els següents minerals: gmelinita-Ca, gmelinita-K, gmelinita-Na, willhendersonita, cabazita-Ca, cabazita-K, cabazita-Na, cabazita-Sr, cabazita-Mg, levyna-Ca, levyna-Na, bellbergita, erionita-Ca, erionita-K, erionita-Na, offretita, wenkita, faujasita-Ca, faujasita-Mg, faujasita-Na, maricopaïta, mordenita, dachiardita-Ca, dachiardita-Na, epistilbita, ferrierita-K, ferrierita-Na i bikitaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al llac Kamloops, al districte miner homònim que es troba a la Colúmbia Britànica (Canadà). També ha estat descrita en altres indrets de la Colúmbia Britànica, així com als Estats Units, Portugal, Espanya, Itàlia, Alemanya, Àustria, la República Txeca, Bulgària, el Japó i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Ferrierite-Mg» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 abril 2020].
# Aalburg

Aalburg és un antic municipi de la província del Brabant del Nord, al sud dels Països Baixos. El municipi s'havia format el 1973 per la fusió dels antics municipis d'Eethen, Veen i Wijk en Aalburg. L'1 de gener de 2019 es va unir a Werkendam i Woudrichem per formar el nou municipi d'Altena.
L'1 de gener del 2009, l'antic municipi d'Aalburg tenia 12.588 habitants repartits sobre una superfície de 53,13 km² (dels quals 2,73 km² corresponen a aigua). Limitava al nord amb Woudrichem i Zaltbommel, a l'oest amb Werkendam i al sud amb Waalwijk i Heusden.

## Centres de població

Babyloniënbroek, Drongelen, Eethen, Genderen, Meeuwen, Veen, Wijk en Aalburg.

## Composició de l'ajuntament

* SGP (3)
* CDA (3)
* ChristenUnie (3)
* BAB (2)
* PvdA (2)
* VVD (1)
* Ideaalburg (o Partij Sheikkariem) (1)

## Agermanament

* Heves

## Enllaços externs

* www.aalburg.nl

## Referències

* ↑ «Repertorium van Nederlandse Gemeenten». DANS Data Guide 2. Arxivat de l'original el 6 març 2012. [Consulta: 10 setembre 2023].
# Ferricoronadita

La ferricoronadita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de l'hol·landita. Rep el seu nom per la seva relació amb la coronadita.

## Característiques

La ferricoronadita és un òxid de fórmula química Pb(Mn₆$^{4+}$Fe₂$^{3+}$)O$_{16}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. És l'anàleg amb Fe$^{3+}$ de la coronadita. Químicament està relacionada amb la lindqvistita, la plumboferrita, la zenzenita i la magnetoplumbita. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba en petites venes de fins a 8 mil·límetres de gruix, en agregats granulars compostos principalment per espinel·les amb zinc dominant. La seva estructura es basa en cadenes dobles que comprenen octàedres centrats de (Mn, Fe, Ti) que comparteixen arestes; les cadenes tenen vèrtexs comuns, formant així un pseudo-marc; els cations grans (Pb, Ba) resideixen en els túnels en aquest marc.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la vall de Babuna dels monts Jakupica, a Nežilovo (Municipi de Veles, Macedònia del Nord). Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral. Sol trobar-se associada a altres minerals com: almeidaïta, barita, franklinita, gahnita, heterolita, quars, romeïta, moscovita zínquica, talc zínquic, zircó i dues espècies encara sense anomenar: Unnamed (Mn analogue of plumboferrite) i Unnamed (Mn analogue of plumboferrite).

## Referències

* ↑ «Ferricoronadite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 novembre 2016].
# Sabatera rossejant

La sabatera rossejant (Albatrellus ovinus var. subrubescens), també anomenada sabatera blanca, és una sabatera, un bolet amb el revers amb porus fins i la textura de la carn endurida com el cuir. La superfície del barret és de blanca a lleugerament ocràcia, rugosa i la carn cremosa.

## Descripció

Bolet anual, més aviat gran, carnós però de carn poc engruixida; superfície rugosa, seca, de blanca a blanc ocràcia quan és jove però pren tonalitats ataronjades a bru vermelloses amb l'edat; grogueja o esdevé ataronjada al frec.
Porus no groguegen al frec, poden tenir taques de color bru vermellós, petits, 2-4 per mm, irregularment angulosos, decurrents.
Cama central o excèntrica, que es pot soldar amb altres, blanca, brunenca al frec.
Carn pàl·lida, crema ocràcia, suau i aromàtica al tast.

## Hàbitat

Espècie terrícola, aparentment no lignícola, micorrízica de coníferes, primordialment de pins (pi roig i pi pinastre), tot i que pot créixer vora pícees (Picea abies). Prefereix boscos adults i sòls de tota mena.
Creix a finals d'estiu, de l'estatge subalpí al montà

## Distribució

Espècie comú a la zona hemiboreal però absent o gairebé absent en les zones nemorals. Es coneix d'Europa, Asia de l'Est i Amèrica del Nord.

## Identificació

Se li assembla la sabatera rossa (Albatrellopsis confluens), que creix en pinedes i avetoses dels Pirineus, en grups densos d'exemplars fusionats per la cama i el barret, de carn més amarga, porus que no viren al frec i color més ros. També la sabatera camussa (Albatrellus ovinus ) és força semblant, les espores són no amiloides, no vira a ataronjat amb el frec i és asociada a pícees..

## Usos

L'espècie es considera comestible si es cuina, però algunes guies no la recomanen degut a que es lleugerament amarga. Es pot afegir una mica de sucre o bullir-la i llençar l'aigua d'ebullició. Agradable amb ous remenats. Un cop blanquejada, es conserva en vinagre com els cogombrets.

# Referències

* ↑ Gràcia, Enric: La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, plana 132. Editorial Efadós, volum I, El Papiol, 2021, ISBN 978-84-18243-12-7
* ↑ Cuello Subirana, Josep. Els noms dels bolets. Bellaterra: Lynx, 2007, p. 493. ISBN 978-84-96553-39-2.
* 1 2 3 4 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* 1 2 3 4 Læssøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of Temperate Europe. Princeton: Princeton University Press, 2019. ISBN 9780691180373.
* 1 2 3 Marchand, André. Champignons du nord et du midi. 2. Barcelona: Société Mycologique des Pyrénées Méditerranéennes, p. 274. ISBN 8439957252.
* 1 2 Bernicchia, Annarosa «Polyporaceae s.l.». Fungi Europaei, pàg. 80-81.
* ↑ Zheng, H.D.; Liu, P.G. «Additions to our knowledge of the genus Albatrellus (Basidiomycota) in China». Fungal Diversity, pàg. 157-170.
# Romes Gainetdinov

Romes Fanavissovitx Gainetdinov (en rus: Ромес Фанависович Гайнетдинов), (Sverdlovsk, 6 de maig de 1967) és un exciclista rus que també competí com a soviètic. Fou professional del 1991 fins al 1996.
En el seu palmarès destaca un Campionat de Rússia en ruta de 1994.

## Palmarès

* 1989
** 1r al Duo Normand (amb Pàvel Tonkov)
* 1992
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 1994
** Campió de Rússia en ruta
* 1995
** 1r al Duo Normand (amb Pàvel Tonkov)
* 1999
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Palència
* 2001
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Castelló

### Resultats al Tour de França

* 1991. 55è de la classificació general
* 1993. 32è de la classificació general
* 1994. 70è de la classificació general
* 1995. 61è de la classificació general
* 1996. 55è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1992. 34è de la classificació general
* 1993. 46è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Flakpanzer IV Ostwind

El Flakpanzer IV Ostwind (Vent de l'est) era una peça d'artilleria autopropulsada antiaèria que va fer servir la Wehrmacht durant la Segona Guerra Mundial.

## Característiques

Estava basat sobre el xassís del Panzer IV i es va desenvolupar el 1944 com a successor del Flakpanzer IV/2 cm Vierling Wirbelwind.
La torreta del Panzer IV es va retirar i es va substituir per una torreta hexagonal oberta al sostre que allotjava un Flak 43 de 3,7 cm. Hauria estat preferible un disseny de torreta tancada, però això no era possible a causa del fum generat pel canó. A més del seu paper d'arma antiaèria, el canó automàtic també va ser molt eficaç contra vehicles lleugers i fortificacions.
La millora principal de l'Ostwind sobre el Wirbelwind va ser el rang augmentat del FlaK 43 i el poder de penetració superior al 2 cm Flakvierling 38 i una cuirassa lleugerament millorada a la torreta. El juliol de 1944 es va produir el primer prototip de l'"Ostwind". El prototip de l'"Ostwind" va participar en l'ofensiva de les Ardenes i després va ser retornat intacte a la fàbrica.
Tot i que es va fer una comanda de 100 vehicles a l'agost de 1944 i que el vehicle estava preparat per a la producció en sèrie el setembre de 1944, la producció no va començar fins al novembre per falta de materials i només se'n van completar 44 vehicles (37 convertint Panzer IV ja existents i 7 vehicles de producció nous) des de desembre de 1944 fins a març de 1945. Els vehicles van ser fabricats per la Deutschen Eisenwerken a Duisburg.

## Referències

* ↑ Chamberlain, Peter, 1919-. Encyclopedia of German tanks of World War Two : a complete illustrated directory of German battle tanks, armoured cars, self-propelled guns, and semi-tracked vehicles, 1933-1945. Rev. ed. Londres: Arms and Armour, 1993. ISBN 1-85409-214-6.
* 1 2 3 Der Panzerkampfwagen IV und seine Abarten. Stuttgart: Motorbuch Verlag, 1975. ISBN 3-87943-402-6.
* 1 2 3 Terlisten, Detlev «Flakpanzer IV Wirbelwind & Ostwind». Nuts & Bolts, 13, 2010.
# FLQ

FLQ té els següents significats:
* Front d'Alliberament del Quebec (del seu nom en francès Front de Libération du Québec), grup armat històric per la independència del Quebec
* Fluoroquinolona, família d'antibiòtics de síntesi d'espectre ampli
# FLNC del 5 de maig

FLNC del 5 de maig és un moviment polític nacionalista cors, hereu del FLNC-Canal Habitual, creat el 1997, que es fundà dins el nou FLNC a finals de 1999 amb divers moviments dins del FLNC-Canal Històric.
Alguns membres del FLNC del 5 de maig continuaren realitzant atemptats sota el nom de Clandestinu i van ajudar Yvan Colonna en la seva acció. Segons algunes fonts, les accions de Clandestinu són fetes per provar als antics membres del FLNC-Canal Histori que són prou motivats per a unir-se al FLNC UC.
# Fremont Hills

Fremont Hills és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 597 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fremont Hills tenia 597 habitants, 224 habitatges, i 191 famílies. La densitat de població era de 443,3 habitants per km².
Dels 224 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,8% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 14,3% no eren unitats familiars. En l'11,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 37,4% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 87.863 $ i la renda mediana per família de 94.346 $. Els homes tenien una renda mediana de 66.250 $ mentre que les dones 32.292 $. La renda per capita de la població era de 39.895 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fremont Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fremont Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Fort Hubberstone

El Fort Hubberstone (o Hubberstone Fort) és una construcció militar en la zona oest del municipi gal·lès d'Aberdaugleddau (ó Milford Haven), que va ser començada a construir en el 1858, l'any abans que es constituís la Royal Commission on the Defence of the United Kingdom (la Reial Comissió per a la Defensa de la Gran Bretanya), però amb el mateix esperit que aquesta; va ser acabat el 1863. Es tractava d'una gran bateria artillera, amb onze canons en casamates, vuit peces per dessobre en bateria a cel obert, nou més cobrint el flanc, i una gran caserna en la part posterior. La guarnició en fou retirada el 1884, l'armament retirat definitivament a l'any següent i la posició fou abandonada poc després de la Primera guerra mundial.
En molt bona posició, les instal·lacions han patit força el pas dels anys. Venut per l'Estat el 1932, s'utilitzà com a refugi antiaeri durant la Segona Guerra Mundial. Els nous propietaris, el 1977, parlaren de restaurar-lo, però el 2002 el més probable semblava que acabés aterrat per a fer-hi habitatges.
El nom s'escriu sovint Hubberston Fort, com la zona del municipi on està situat.

## Referències

* ↑ Saunders, A. Guns Across the Severn (en anglès). Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales, 2000, p. 9. ISBN 1871184258.

## Enllaços externs

* Fort Hubberstone Arxivat 2007-07-11 a Wayback Machine. (anglès)
# Fort Jennings

Fort Jennings és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 432 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Jennings tenia 432 habitants, 171 habitatges, i 123 famílies. La densitat de població era de 327,1 habitants per km².
Dels 171 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.464 $ i la renda mediana per família de 53.393 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.750 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 20.169 $. Aproximadament el 2,3% de les famílies i l'1,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Jennings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Jennings». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Roques del Seix

Les Roques del Seix és un conjunt de formacions rocoses del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Toralla i Serradell, del Pallars Jussà, en l'àmbit del poble de Serradell.
Estan situades a llevant del Serrat de Santa Eulàlia, a la part nord-occidental de l'enclavament de Toralla i Serradell, al nord-oest del poble de Serradell. A l'esquerra de la llau de les Ribes, és al nord-oest de lo Seix. A la zona hi ha altres formacions rocoses singulars, com les Picorres, al nord-oest de les Roques del Seix, o les Roques de la Bou, al sud-est.
# Francesc Borràs Farràs

Francesc Borràs i Farràs (Balaguer, la Noguera, 1891-1969) va ser un pintor català, que va rebre la seva primera formació artística a Balaguer, de la mà de mossèn Nadal Puig. El 1907 es va presentar al concurs de pensionats artístics convocat per la Diputació de Lleida, obtenint la meitat de la dotació de la beca, ja que l'altra meitat es va concedir a Miquel Viladrich. Això no obstant, aquesta pensió li permeté viatjar a Barcelona i ingressar a l'escola de Llotja, i en anys posteriors, altres pensionats de l'administració provincial li permeteren viatjar a París, i l'any 1914 viatjà a Itàlia gràcies a una beca de la Diputació de Barcelona. L'any 1922, però, retornà —per quedar-s'hi— a la seva ciutat natal. Durant aquest primer període de la seva vida artística es va especialitzar en el conreu de la figura humana, escollint els seus models entre els tipus locals, principalment de classes més desfavorides.
Va pintar, amb un sentit de profunda religiositat, la imatge del Crist de Balaguer en nombroses ocasions, i es va especialitzar a reproduir les escenes de la vida quotidiana de Balaguer. Més tard es dedicaria a pintar bodegons, destacant alguns amb temàtica de vaixelles i teles blanques, on el pintor resol amb mestria el repte de trobar les més variades matisacions del blanc.

## Referències

* 1 2 Nadal Gaya, Joan Manuel. Diccionari de pintors, escultors, gravadors i dibuixants. L'art a la Lleida del segle xx. Lleida: Pagès, 2003, p. 82-83. ISBN 84-7935-998-6 [Consulta: 26 octubre 2012]. Segons «Francesc Borràs i Farràs a l'índex d'artistes del Museu Morera». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 octubre 2012]., Borràs va morir l'any 1968.
* 1 2 3 «Fitxa de Francesc Borràs i Farràs a l'índex d'artistes del Museu Morera». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 octubre 2012].
* ↑ SECANELL, Irma. El Retrat de la mirada. Museu de la Noguera - Ajuntament de Balaguer, 2017, p. 52.

## Bibliografia

* Garcia, Josep Miquel. Francesc Borràs 1891-1968. Balaguer(?): Diputació de Lleida, Ajuntament de Balaguer, 1985.
# Francesc Boronat i Cano

Francesc Boronat i Cano (Barcelona, 18 de novembre de 1932 – 13 de març de 2003) és un antic jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1940 i 1950.

## Trajectòria

Començà a jugar a hoquei al Catalunya Club d'Hoquei, que jugava a la pista del Turó, a l'edat de 15 anys. Després jugà al Casp, Valldèmia i Esc. Comerç, i 1953 signà pel RCD Espanyol. El 1957 es casà i romangué un any allunyat de les pistes, i el 1960 es retirà definitivament, després d'esdevenir campió del món. Amb la selecció espanyola fou 112 cops internacional, jugant entre 1954 i 1960. El seu palmarès inclou 4 campionats de Catalunya, 4 d'Espanya, 2 del Món (1954 a Barcelona i 1955 a Milà), 1 d'Europa (1957), 3 copes llatines i tres copes de les Nacions.
Fou seleccionador espanyol entre 1962 i 1966, i guanyà dos nous campionats del món els anys 1964 i 1966. Fou, per tant, campió del Món com a jugador i com a seleccionador.

## Palmarès
### RCD Espanyol

* Campionat de Catalunya:
** 1953, 1955, 1956, 1958
* Campionat d'Espanya:
** 1954, 1955, 1956, 1957
* Copa de les Nacions:
** 1954

### Espanya

* Campionat del Món:
** 1954, 1955
* Campionat d'Europa:
** 1957
* Copa de les Nacions:
** 1957, 1960
* Copa Llatina:
** 1958

## Referències

* ↑ «Necrològiques». El Periódico, 14-03-2003. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Fallece Francesc Boronat». FEP, 02-04-2003. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 4 5 «Figuras del equipo español». rinkhockey.net, 11-05-1966. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Boronat». Mundo Deportivo, 21-12-1968. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Francesc Bonifaç i Massó

Francesc Bonifaç i Massó (Valls, 1735 - Tarragona, 1806) fou un escultor barroc català, net de Lluís Bonifaç i Sastre i besnet de Lluís Bonifaç el Vell, i germà de Lluís Bonifaç i Massó, tots ells igualment escultors.

## Biografia

Establert a Tarragona, realitzà un gran nombre d'obres: Sant Francesc de Paula, a Sant Martí de Maldà (1762); Sant Crist, per al Morell (1766); Ester i Abigail, per al cambril del Santuari de Misericòrdia de Reus (1772); els retaules de Sant Isidre, Sant Roc i Sant Pelegrí per a la seu de Lleida (1775-1785); el retaule major dels carmelites de Vilanova i la Geltrú (1795). Altres obres seves són de cronologia incerta: els retaules de Sant Oleguer i Sant Agustí per a la catedral de Tarragona, el de Santa Rosalia a Torredembarra, la llitera de la Verge d'Agost a Valls i obres per a la Cartoixa d'Escaladei.
El 1771 fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran a Madrid.

## Referències

* ↑ Navarro, Cristóbal Belda. Los siglos del Barroco (en castellà). Ediciones AKAL, 1997-12-04, p. 209. ISBN 978-84-460-0735-7.
* ↑ Hugas, Bonaventura Bassegoda i; Riera, Joaquim Garriga i; París, Jordi. L'Època del Barroc i els Bonifàs: actes de les Jornades d'història de l'art a Catalunya, Valls, 1, 2 i 3 de juny de 2006. Edicions Universitat Barcelona, 2007. ISBN 978-84-475-3195-0.

## Bibliografia

* Mata de la Cruz, Jordi; París Fortuny «Notes per a completar l’obra de Bonifàs, una nissaga d’escultors (2006). Algunes precisions». Quaderns de Vilaniu, 54, 2008.