OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elattarchus archidium

Elattarchus archidium és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic que viu entre 2-38 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic oriental central: des del Golf de Califòrnia fins al Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W., 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 (1895) Append. 5. 207-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Elattarchus archidium». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Esther Mártires Franco Aliaga

Esther Franco Aliaga (Cubel, Camp de Daroca, 1950) és una política valenciana d'origen aragonès. Diplomada en infermeria, ha estat professora de l'Escola Universitària La Fe. Militant del Partit Popular, n'ha estat responsable de l'àrea de Sanitat i elegida diputada per la província de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995, 1999, 2003, 2007 i 2011.
La seua parella, el també polític Vicent Sanz i secretari general de RTVV durant 15 anys ha estat acusat d'un delicte d'assetjament sexual. Franco fou l'única responsable del PP que defensà a Sanz a la vegada que responsable del partit en la Comissió de la Dona i les Polítiques d'Igualtat de les Corts, així com de la Comissió Especial per a l'estudi de la violència de gènere.

## Referències

* ↑ El paper d'Esther Franco Arxivat 2010-03-26 a Wayback Machine. a L'Informatiu.com de 23/03/2010.

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2013-06-18 a Wayback Machine.
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-07-22 a Wayback Machine.
# Morter (desambiguació)

«Morter» té aquests significats:
* Morter, eina de cuina destinada a matxucar ingredients durs o realitzar mescles
* Morter (arma), arma d'artilleria
* Morter (construcció), mescla de ciment, aigua i sorra que serveix per unir els maons o altres materials constructius.
* Argamassa o morter de calç
Viccionari
# Torre Velha

La Torre Velha (torre vella, en català) és una torre de guaita situada al municipi d'Albufeira, districte de Faro, Portugal. Està dins del jardí d'un hotel que agafa el nom de la torre. Construïda el segle xvi, està en ruïnes. De planta quadrada, construïda probablement durant el regnat de Joan III, després que el 1548 un atac pirata a la zona va capturar com a esclaus 6 pagesos.

## Referències

* ↑ «Torre Velha» (en portuguès). Turisme d'Albufeira. Arxivat de l'original el 2022-06-27. [Consulta: 5 juny 2022].
# Laupen (Berna)

Laupen és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), cap del districte de Laupen.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Isabel Fernández Gutiérrez

Isabel Fernández Gutiérrez (Torre del Pla, Elx, 1972) és una judoka valenciana, ja retirada, guanyadora de dues medalles olímpiques. Actualment exerceix de regidora a l'ajuntament d'Alacant. Prové d'una família originària de Selaya (Cantàbria). L'any 2000 fou guardonada amb la Reial Orde del Mèrit Esportiu.

## Carrera esportiva

Va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova femenina de pes lleuger (-56 kg.). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) aconseguir guanyar la medalla d'or en aquesta mateixa prova, en guanyar a la final la cubana Driulis González i esdevenint la segona judoka espanyola en aconseguir la victòria en aquesta prova després de la victòria l'any 1992 de la judoka Miriam Blasco. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) finalitzà en cinquena posició, aconseguint així un diploma olímpic. Finalment en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina), la seva última participació olímpica, finalitzà novena.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles en el Campionat del Món de judo, una d'elles d'or; així com tretze medalles en el Campionat d'Europa, sis d'elles d'or.

## Carrera política

Membre del Partit Popular, es presentà a les eleccions municipals de l'any 2007 de la ciutat d'Alacant resultant escollida i nomenada regidora d'esports d'aquesta ciutat durant aquella legislatura fins al 2011.

## Referències

* 1 2 «Fernández Gutiérrez, Isabel | Cátedra Pedro Ibarra, Universidad Miguel Hernández de Elche». [Consulta: 13 març 2022].
# Consell General de Loir i Cher

El Consell General del Loir i Cher és l'assemblea deliberant executiva del departament francès del Loir i Cher a la regió de Centre. La seva seu es troba a Blois. Des de 2004, el president és Maurice Leroy (FED)

## Antics presidents del Consell

| Nom | Dates de mandat | Dates de mandat | Partit |
| René Massacré | ??? | ??? | Radical |
| Auguste Grellet | 1960 | 1973 | Radical |
| Jean Denis | 1973 | 1973 | Radical |
| Kléber Loustau | 1973 | 1988 | PS, després UDF |
| Roger Goemaere | ?? | ?? | UDR, després RPR |
| Michel Dupiot | 1998 | 2004 | UDF, després UMP |
| Maurice Leroy | 2004 | - | NC, després FED |

## Composició

El març de 2011 el Consell General del Loir i Cher era constituït per 30 elegits pels 30 cantons de Loir i Cher.
| Partit | Sigles | Electes |
| Oposició (11 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 8 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | 1 |
| Divers gauche | DVG | 2 |
| Majoria (18 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 4 |
| Divers Droite | DVD | 6 |
| Nou Centre | NC | 7 |
| Força Europea Demòcrata | FED | 1 |
| President del Consell General |||
| Maurice Leroy (FED) |||

## Vegeu també

* Consell Regional del Centre
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Consell General del Loir i Cher Arxivat 2012-09-28 a Wayback Machine.
# Reial Societat de Tennis Pompeia

La Reial Societat de Tennis Pompeia és un club de tennis de Barcelona.
El club va ser fundat l'any 1913 amb el nom de Societat Sportiva Pompeia sota l'auspici de l'Associació de la Mare de Déu de Pompeia, societat de la qual es deslligà l'any 1925. Va adquirir uns terrenys als carrers Travessera de Gràcia, Santaló, Avenir i Amigó al barri de Galvany a Sant Gervasi. Es creà com un club poliesportiu, amb seccions de futbol, tennis o patinatge.
L'any 1915 inaugurà unes instal·lacions per a la pràctica de l'hípica i el polo a la Travessera de Gràcia entre Alfons XII i Balmes. El 1920 li fou concedit el títol de Reial, esdevenint Reial Societat Sportiva Pompeia. La societat va acollir partits de Copa Davis els anys 1926 i 1929. Després de la guerra civil el club adoptà el nom Reial Societat de Tennis Pompeia. El setembre de 1951 la societat va vendre els terrenys a la Travessera de Gràcia i es traslladà a Montjuïc.
Fou campió de Catalunya de tennis de primera categoria (1925) i subcampió d'Espanya per equips (1976). Pel que fa als jugadors del club, en destacaren Pere Masip i Sureda, Antoni Juanico i Torres i Marc López i Tarrés. En fou president Josep Maria Minguella.
Durant els anys vint el club destacà en hoquei sobre herba, amb bones actuacions al Campionat de Catalunya. El seu uniforme era verd i negre.

## Referències

* ↑ Nueva Entidad Deportiva, Mundo Deportivo, 25 desembre de 1913, Pàgina 1
* 1 2 3 4 REIAL SOCIETAT SPORTIVA POMPEIA. Instal·lacions esportives de Travessera de Gràcia / Santaló (1914-1951), barcelofilia.blogspot.com, 8 de setembre de 2014
* ↑ Història rstpompeya.com
* ↑ «Reial Societat de Tennis Pompeia». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Stadium : revista ilustrada técnica y deportiva: No. 293 (1 feb. 1919)
* ↑ «Pàgina 3». Mundo Deportivo, 13-02-1919 [Consulta: 29 juny 2022].
# Museu d'Art Islàmic (El Caire)

El Museu d'Art Islàmic, al Caire, Egipte, n'és un dels majors del món, amb la seua col·lecció excepcional d'objectes de fusta rara i algeps, així com de metall, ceràmica, vidre, cristall i peces tèxtils de tots els períodes, de tot el món islàmic.
Als darrers anys, el museu ha exhibit prop de 2.500 artefactes, en 25 galeries, però abriga més de 102.000 objectes, comptant-ne els emmagatzemats. La col·lecció comprén manuscrits rars de l'Alcorà, alguns en cal·ligrafia amb tinta d'argent, en pàgines amb marcs elaborats.
El museu ha realitzat excavacions arqueològiques en l'àrea de Fustat i va organitzar una sèrie d'exposicions nacionals i internacionals. Tancà per reformes al 2003, i es reinaugurà a l'agost de 2010, després de 8 anys.

## Referències

* ↑ «"Largest Islamic art museum reopens after 8 years"» (en anglés). CBC News, 14-08-2010.
# Torrent de Sant Grau

El Torrent de Sant Grau és un torrent afluent per l'esquerra del Cardener transcorre pels termes municipals de Navès i Clariana de Cardener (Solsonès), Montmajor (Berguedà) i Cardona (Bages).
En la primera part del seu curs és conegut com la Rasa de la Guingueta

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de Sant Grau està integrada per 22 cursos fluvials que sumen una longitud total de 19.242 m.

### Distribució per termes municipals
## Afluents destacables

   * Rasa de Cal Soldat

## Mapa del seu curs

* Web de l'ICC: Mapa de la seva conca

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Iwona Sobotka

Iwona Sobotka (Mława, 19 d'octubre de 1981) és una cantant polonesa guanyadora del Grand Prix i el primer premi al prestigiós Concurs Internacional de Cant Reina Elisabeth a Brussel·les (2004).

## Educació

Va estudiar a l'Escola Superior de Música Reina Sofía de Madrid amb Tom Krause (2004-2007). Va ser guardonada amb el primer premi al Concurs d'Interpretació de la Cançó Polonesa Artística a Varsòvia, Grand Prix i menció especial al Concurs Vocal im. I. J. Paderewski a Bydgoszcz. També obtingué el primer premi a l'Audició Internacional d'Artistes Est i Oest a Nova York.

## Carrera

Ha actuat a gairebé tots els països d'Europa, així com al Japó i a Amèrica, a llocs de gran rellevància com la Filarmònica de Berlín, la Konzerthaus de Viena, el Carnegie Hall de Nova York, la Salle Pleyel de París, el Royal Albert Hall de Londres, el Palais de Beaux Arts de Brussel·les i el Suntory Hall de Tokio.
És molt apreciada pel seu repertori vocal polonès – concretament per les obres de Karol Szymanowski. L'any 2004 va presentar el seu primer disc en solitari, un recull de les cançons de Szymanowski, editat per la discogràfica Channel Classics que la feu mereixedora del Premi de l'Acadèmia Fonogràfica Polonesa Fryderyk a la millor gravació de música polonesa. El següent disc també va ser una recopilació de les cançons de Szymanowski, aquest cop enregistrat per EMI Classics amb la participació de l'Orquestra Simfònica de la ciutat de Birmingham sota la direcció de Sir Simon Rattle. La gravació amb l'Orquestra Nacional Simfònica de la Ràdio de Katowice sota la direcció de Kazimierz Kord va ser emesa per la Ràdio Polonesa.
El 2010, convidada pel pianista Piotr Anderszewski, l'artista va participar en el cicle de concerts Szymanowski Focus, que promou la música d'aquest i altres compositors al Wigmore Hall de Londres i al Carnegie Hall de Nova York. De fet, ha participat en molts festivals de prestigi, com ara La Folle Journée al Schleswig-Holstein Music Festival, al Festspiele Mecklenburg-Vorpommern, al Musical Olympus Festival, a Wratislavia Cantans, a Chopin i la seva Europa, i al Festival de Música Polonesa, entre d'altres.
A l'última temporada, Iwona Sobotka, ha debutat amb els seus papers de Violetta (La Traviatta), Julieta (Romeu i Julieta) i Micaëla (Carmen). També s'ha fet present a una sèrie de recitals a Polònia i Espanya de la mà del pianista Àngel Cabrera, que ha enregistrat les peces de Fryderyk Chopin amb PlayClassics. La cantant també ha participat en la producció d'una òpera que l'autor Jan AP Kaczmarek va escriure per celebrar els 650 jubileu de la Universitat Jagellónica de Cracòvia.

## Referències

* ↑ Libre.be, La. «Victoire d'Iwona Sobotka» (en francès), 16-05-2004. [Consulta: 7 maig 2021].
* 1 2 «Biography – Iwona Sobotka» (en anglès americà). [Consulta: 7 maig 2021].
# Clube Ferroviário de Maputo

El Clube Ferroviário de Maputo és un club de futbol de la ciutat de Maputo, Moçambic.

## Història

El club va ser fundat el 1924 amb el nom de Clube Ferroviário de Lourenço-Marques. El 1976 adoptà el nom de Clube Ferroviário de Maputo.

## Palmarès

* Lliga moçambiquesa de futbol:
** 1982, 1989, 1996, 1997, 1999, 2002, 2005, 2008
* Campionat colonial:
** 1956, 1961, 1963, 1966, 1967, 1968, 1970, 1972
* Copa moçambiquesa de futbol:
** 1982, 1989, 1996, 2004
* Copa d'Honor de Maputo:
** 2001/02, 2005
* Lliga de Lourenço Marques de futbol:
** 1931, 1932, 1934, 1935, 1936, 1939, 1942, 1947, 1949, 1950, 1951, 1954, 1955, 1958

## Futbolistes destacats

* Simão (2003~2007)
* Alberto da Costa Pereira

## Hoquei sobre patins

L'entitat disposa d'una secció d'hoquei sobre patins amb el següent palmarès:
* 1 Lliga portuguesa d'hoquei sobre patins: 1962
* 13 Lliga moçambiquesa d'hoquei sobre patins: 955, 1956, 1957, 1961, 1962, 1963, 1977, 1985, 1986, 1988, 2005, 2008, 2009, 2013.

## Referències

* ↑ Clube Ferroviário de Maputo. SoccerWay
* ↑ «Mozambique - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Mozambique - List of Cup Winners». RSSSF.
# Finn Olav Gundelach

Finn Olav Gundelach (Vejle, Dinamarca 1925 - Estrasburg, França 1981) fou un polític danès que fou Vicepresident de la Comissió Europea entre 1977 i 1981.

## Biografia

Va néixer el 23 d'abril de 1925 a la població de Vejle, situada a la Regió de Syddanmark. Va estudiar economia a la Universitat de Vejle i Aarhus, dedicant-se posteriorment a la docència.
Va morir el 13 de gener de 1981 a la ciutat d'Estrasburg a causa d'una insuficiència cardíaca.

## Activitat política

L'any 1955 fou nomenat representant del seu país davant l'ONU a Ginebra, el 1962 fou nomenat Director i Secretari Executiu Adjunt de l'Acord General sobre Comerç i Arancels (GATT) i el 1967 fou nomenat ambaixador del seu país a la Comunitat Econòmica Europea (CEE]), sent un dels principals artífexs de l'adhesió del seu país en aquesta organització.
Amb l'entrada del país a la CEE fou nomenat Comissari Europeu en la Comissió Ortoli, sent el responsable de les carteres de Mercat Interior i Unió Duanera. En la formació de la Comissió Jenkins l'any 1977 fou nomenat Vicepresident de la Comissió i Comissari Europeu d'Agricultura i Pesca, càrrecs aquests dos últims que mantingué en la Comissió Thorn a partir de 1981.
# Minaret de Jam

El minaret de Jam i altres restes properes al poble de Jam són un monument de l'Afganistan declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 2002. Es tracta d'una torre cilíndrica d'uns 65 metres d'alçària, del segle xii, construïda amb rajola elaborada, amb una inscripció blava al capdamunt, amb alta qualitat de construcció i excel·lent decoració. L'escala interior té 180 escalons. Es troba a la riba del riu Tagao Gumbaz (afluent de l'Heri Rud) entre muntanyes, a la província de Ghur, districte de Shahrak.
Fou construït pel gúrida Ghiyath al-Din Muhammad ibn Sam, el cinquè soldà, al centre dels seus dominis, i ha estat considerat l'única resta de la capital gúrida, Firuzkuh, fundada el 1145. Fou destruït pels mongols el 1221. Fou redescobert per la comissió russoafganesa de delimitació de fronteres el 1885 i només fou visitat excepcionalment, a causa de les dificultats d'accés al lloc, que és a 1.900 metres sobre el nivell de la mar i proper a muntanyes de 3.500 metres. Maricq i Wiet, que el van estudiar el 1957, són els que en van recollir la major informació. El 2003, s'hi va iniciar un projecte arqueològic. A la vora, hi ha el poblet del mateix nom. Prop del monument, s'han trobat el que podrien ser restes d'una mesquita.
Des del 2012 el minaret està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat en perill a causa del mal estat en què es troba a causa de l'erosió, que pot provocar-ne l'esfondrament.

## Bibliografia

* D. C. Thomas, D.C. "Archaeological Investigations at Jam, Afghanistan", al-‘Usur al-Wusta 18/1, 1-6.
* A. Maricq i G. Wiet, Le minaret de Djam, la decouverte de la capitale des sultan Ghórides (XII-XIII siecles), París 1959.
* D. C. Thomas, "Fīrūzkūh: the summer capital of the Ghurids", A.K. Bennison i A.L. Gascoigne (eds.) Cities in the pre-modern Islamic world: the urban impact of religion, state and society. Londres: SOAS / Routledge Studies on the Middle East, 115-144, 2003.
* D. C. Thomas, K. Deckers, M.M. Hald, M. Holmes, M. Madella i K. White. "Environmental Evidence from the Minaret of Jam Archaeological Project, Afghanistan". Iran 44, 253-76, 2006.
* D. C. Thomas, D.C. i A. Gascoigne. "Recent Archaeological Investigations of Looting around the Minaret of Jam, Ghur Province", a J. van Krieken-Pieters (ed.) Art and Archaeology of Afghanistan: its Fall and Survival. A Multi-disciplinary Approach. Leiden: E.J. Brill, 155-167, 2006.
* F. B. Flood, "Jam minaret" a Encyclopaedia Iranica
# Tour de l'Alt Var 2013

El Tour de l'Alt Var 2013, 45a edició del Tour de l'Alt Var, es va disputar entre el 16 i el 17 de febrer de 2013 sobre un recorregut de 359,5 km repartits entre dues etapes. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2013, amb una categoria 2.1.
La cursa fou guanyada pel francès Arthur Vichot (FDJ), vencedor de la segona etapa, amb el mateix temps que els ses dos companys de podi, els neerladesos Lars Boom i Laurens ten Dam, ambdós membrs del Blanco Team. Vichot també guanyà la classificació per punts i dels joves. El luxemburguès Laurent Didier (RadioShack-Leopard) guanyà la classificació de la muntanya i el Blanco Team fou el millor equip.

## Equips

L'organització convidà a 20 equips:
* 9 equips World Tour: AG2R La Mondiale, Argos-Shimano, Blanco Team, BMC Racing Team, FDJ, Garmin-Sharp, Movistar Team, RadioShack-Leopard, Team Saxo-Tinkoff
* 6 equips continentals professionals: Accent Jobs-Wanty, Bretagne-Séché Environnement, Cofidis, Team Europcar, IAM Cycling, Sojasun
* 5 equips continentals: BigMat-Auber 93, La Pomme Marseille, Raleigh, Roubaix Lille Métropole, Verandas Willems

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 16 de febrer | Le Cannet-des-Maures - La Croix-Valmer | 152,5 | Thor Hushovd (NOR) | Thor Hushovd (NOR) |
| 2a | 17 de febrer | Draguignan - Draguignan | 207,0 | Lars Boom (NED) | Arthur Vichot (FRA) |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Arthur Vichot (FRA) | FDJ | 9h 00' 28" |
| 2 | Lars Boom (NED) | Blanco Team | m. t. |
| 3 | Laurens ten Dam (NED) | Blanco Team | m. t. |
| 4 | Pierrick Fédrigo (FRA) | FDJ | + 4" |
| 5 | Thor Hushovd (NOR) | BMC Racing Team | + 14" |
| 6 | Samuel Dumoulin (FRA) | AG2R La Mondiale | + 14" |
| 7 | Egoitz García (ESP) | Cofidis | + 14" |
| 8 | Justin Jules (FRA) | La Pomme Marseille | + 14" |
| 9 | Julien Simon (FRA) | Sojasun | + 14" |
| 10 | Mathieu Drujon (FRA) | BigMat-Auber 93 | + 14" |

## Referències

* ↑ Tour du Haut-Var 2013 a sitiodeciclismo.net

## Enllaços externs

* (francès) Web oficial
# Ix (dígraf)

El dígraf «ix» en català s'usa per a representar el so de la fricativa postalveolar sorda entre vocals, per exemple coixí. En algunes zones del domini lingüístic la “i” es vocalitza, en aquests dialectes, per tant, no forma un dígraf.

## Vegeu també

* X
Viccionari
# František Sisr

František Sisr (17 de març de 1993) és un ciclista txec, professional des del 2012, actualment a l'equip CCC Sprandi Polkowice. Combina la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en pista

* 2011
** Campió del món júnior en Scratch
* 2013
** Campió de Txèquia en madison (amb Ondřej Vendolsky)
** Campió de Txèquia en persecució per equips
* 2017
** Campió de Txèquia en puntuació

## Palmarès en ruta

* 2015
** Campió de Txèquia sub-23 en ruta
** 1r a la Korona Kocich Gór
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Tour de Bretanya
** Vencedor d'una etapa a l'East Bohemia Tour
* 2018
** 1r al Tour de Drenthe
** 1r a la Visegrad 4 Bicycle Race-GP Hungary

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Molí de Can Mas

El Molí de Can Mas és una obra del municipi de Tordera (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Des del veïnat de Can Capità, resseguir la pista que s'enfila cap al Sot del Salt fins a creuar per segon cop la riera. El molí queda a la riba esquerra

## Referències

* ↑ «Molí de Can Mas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].