OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casuàrids

Els casuàrids (Casuariidae) són una família de grans ocells no voladors, nativa dels boscos tropicalss de Nova Guinea, illes properes i nord-est d'Austràlia. Totes les espècies vivents pertanyen al gènere Casuarius.
El casuari comú (C. casuarius) és el tercer ocell més alt, només superat per l'estruç i l'emú, i el segon en pes, després de l'estruç.

## Morfologia

* Les femelles són majors i amb colors més brillants que els mascles. L'adult de casuari comú fa 1,5 – 1,8 metres d'altura, arribant algunes femelles als dos metres. El pes és d'uns 58,5 quilograms. El menor dels tres, el casuari de Bennett, fa aproximadament 1,1 metre d'alçada.
* Tenen un plomatge llis, de color bru o negre. Els raquis de les plomes de l'ala són estructures semblants a pues utilitzades en la defensa.
* Potes fortes amb tres dits, l'intern amb una llarga ungla.
* Totes les espècies estan ornades amb un casc ossi sobre el cap, que és més alt en la femella.
* Coll llarg, amb pell nua, vivament acolorida de blau o vermell, del qual pengen unes carúncules.
* Els joves són ratllats de blanc i marró o negre, canviant a un plomatge uniformement marró a l'any.

## Hàbitat i distribució

Viuen a la selva de Nova Guinea i algunes illes properes, i també a Queensland, al nord-est d'Austràlia. El casuari de Bennett viu a més altura que les altres espècies.

## Alimentació

Mengen bàsicament fruites que prenen del terra, però també brots, alguns fongs, insectes i altres invertebrats.

## Reproducció

Són ocells solitaris que només viuen en parella en l'època de reproducció. El mascle cova durant 49 – 56 dies els 3 – 8 ous que la femella pon en un niu damunt del terra de la selva. Després tindrà cura dels pollets durant un any.

## Taxonomia

Els casuàrids (Casuariidae) són una de les dues famílies de l'ordre dels casuariformes (Casuariiformes), dins la subclasse dels paleògnats (Paleognathae). Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.7, 2011) està format per un únic gènere amb tres espècies:
* Casuarius casuarius – Casuari comú.
* Casuarius bennetti – Casuari de Bennett.
* Casuarius unappendiculatus – Casuari unicarunculat.
A més hi ha una espècie coneguda per restes fòssils:
* Casuarius lydekki Extint

## Els casuaris i els humans

Les diferents espècies són mantingudes en captiveri pels pobles de Nova Guinea per tal d'aprofitar-ne les plomes i carn. Les poblacions de casuaris comuns de l'illa de Ceram i la de casuari de Bennett a Nova Bretanya potser van ser originades per individus fugits del captiveri, després de ser portats des de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Clements, J (2007)
* 1 2 Stephen J.J.F. Davies. Enciclopedia de las Aves. Tom 4, pag 25-26. Editorial Orbis S.A., Barcelona. 1986 ISBN 84-7634-548-8
* ↑ Félix Rodríguez de la Fuente. Enciclopedia Salvat de la Fauna. Tom 9, pàg 109-110. Salvat Ediciones S.A. Pamplona
* ↑ http://www.worldbirdnames.org/n-ratites.html Arxivat 2013-12-05 a Wayback Machine. Els casuàrids a l'IOC
* ↑ Brands, S. (2008)
# Gülcan Mıngır

Gülcan Mıngır (Afyonkarahisar, 21 de maig de 1989) és una atleta turca de curses de mitjana distància. Mıngır és especialista de les curses 3000 metres obstacles, campiona d'Europa 2012, amb una marca de 9:32.36 a Hèlsinki.

## Referències

* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/gulcan-mingirdan-altin-madalya-20887565

## Enllaços externs

* Video
# Tonio

Tonio és una pel·lícula tragèdica neerlandesa del 2016 dirigida per Paula van der Oest. Es basa en el llibre homònim d'A.F. Th. van der Heijden. Va ser seleccionada com a entrada holandesa a la Òscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als 89è Premis de l'Acadèmia, però no va ser nominada. La pel·lícula, sí, però, que va guanyar el premi Pearl al festival Film by the Sea als Països Baixos el 2017.

## Elenc

* Chris Peters
* Pierre Bokma
* Rifka Lodeizen
* Henri García
* Stefanie van Leersum

## Referències

* ↑ «Tonio». Eye Film. Arxivat de l'original el 14 d’agost 2020. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ «Feature Film Academy Entry». Eye Film Institute Netherlands, 09-08-2016. Arxivat de l'original el 2 de març 2021. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ Roxborough, Scott. «Oscars: Netherlands Selects Tonio for Foreign-Language Category». The Hollywood Reporter, 06-09-2016. [Consulta: 6 setembre 2016].
* ↑ «Film by the Sea: Awards» (en dutch). Film by the Sea. [Consulta: 12 octubre 2017].
# Antoni Bauzà

Antoni Bauzà Cervera (Palma, s. XIX - XX) va ser un picapedrer, sindicalista i dirigent obrer.
Nascut a Son Serra (Palma) i militant obrer amb una sòlida formació ideològica. Ingressà a les Joventuts Socialistes de Palma en els anys de la Primera Guerra Mundial. Secretari de la societat obrera d'oficis diversos L'Emancipació (1918-1919). Partidari de l'ingrés a la III Internacional i membre del corrent caballerista, el desembre de 1920 demanà l'ingrés dels socialistes a la III Internacional. Va ser secretari general del Sindicat Únic de Picapedrers de Mallorca (1920), de majoria comunista i integrat a la CNT.

## L'escissió tercerista i la fundació del PC a Mallorca

Fundà, el 1921, l'Agrupació Comunista del Partit Comunista Obrer Espanyol. Va ser empresonat per un article periodístic contra la Guerra del Marroc. Ingressà a la secció de construcció de la UGT de Palma, a la qual representà en el XVI Congrés de la UGT (1928). El 1929 va ser dirigent d'El Treball, societat de picapedrers comunistes, després d'abandonar la UGT en el V Congrés de la UGT de Balears. Des del maig de 1931, fou director de la revista Nuestra Palabra i col·laborador d'El Comunista Balear i d'El Obrero Balear. El mes de gener de 1932 tornà a ser empresonat per articles publicats a la premsa obrera sobre la vaga d'obrers del port de Palma i restà un any i mig a la presó.

## La creació del BOC i el POUM a Mallorca

A partir de 1934 començà a propugnar la unitat sindical. S'enfrontà obertament a l'estalinisme, representat per Heribert Quiñones, i no acceptà la creació de la CGTU ni els atacs constants a socialistes i anarquistes. Expulsat del Partit Comunista el setembre de 1934 per la seva actitud crítica envers la direcció, a la qual va acusar de sectària. Fundà el Bloc Obrer i Camperol de Palma, el qual, el 1935, feu part del Partit Obrer d'Unificació Marxista. El 26 de maig de 1935 Julià Gómez Gorkín i Joaquím Maurín parlaren amb Antoni Bauzà i Francesc de Gràcia a la Casa del Poble de Palma i a Alaró. El 7 de juny de 1936 se celebrà un míting del POUM a la Casa del Poble amb la participació de Julià Gómez Gorkín, Joaquím Maurín, Francesc de Gràcia i Antoni Bauzà, després de realitzar actes als Hostalets, Santa Catalina i La Soledat.

## Referències

* ↑ Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans. Obra coordinada per Maria Teresa Martínez de Saz (s. XIX) i Pelai Pagès Blanch (s. XX). Barcelona: Abadia de Montserrat, 2000, p. 191.
* ↑ «Bauzà Cervera, Antonio». Fundación Pablo Iglesias.
* ↑ «Bauzà, Antoni». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 53. ISBN 84-8661702-2.

## Enllaços externs

* Antoni Bauzà Cervera a Fideus
* BUADES CASTELL, Llorenç. Memòria de la Federació Comunista Catalano-Balear (FCCB) i de la construcció del POUM a Mallorca Arxivat 2018-07-04 a Wayback Machine.
# Rasa de Puig-arnau

La rasa de Puig-arnau és un afluent per la dreta de la rasa de Coll de Jou.
Neix a 1.525 m d'altitud, 400 m amunt de la corba de la ctra de Coll de Jou a Cambrils d'Odèn on hi ha la frontera entre els municipis de Guixers i Odèn i molt a prop de la Font de Sant Joan.
Des del seu naixement pren la direcció N-S que manté al llarg de tot el seu recorregut en el decurs del qual deixa a la dreta (150 m a vol d'ocell) la masia de Cal Pubilló i a continuació la de Puig-arnau (a 75 m, també a la dreta a vol d'ocell) per anar a desguassar a la rasa de Coll de Jou a 1.035 m d'altitud.
# Armata Corsa

Armata Corsa fou un grup armat de Còrsega. Es creu que fou dirigit per l'assassinat François Santoni.

## Brisa de mar

* Molts dels seus membres haurien estat assassinats pels membres de la suposada banda de la Brisa de mar, en particular Dominique Marcelli i Jean-Christophe Marcelli, trobats cosits a trets el 21 d'agost de 2001.
* Per aquests fets, Jacques Mariani i Joseph Menconi en foren jutjats el juny del 2006 al tribunal de Créteil (Val-de-Marne). Ells negaren tota implicació en l'afer.

## Referències

* ↑ Armata Corsa TRAC
* ↑ PIVOIS, Marc. «Un septième membre d'Armata Corsa assassiné» (en francès). [Consulta: 23 juny 2021].
# Cerro Largo (Brasil)

Cerro Largo és un municipi a l'estat de Rio Grande do Sul. És a una altura de 211 metres sobre el nivell del mar. La seva població estimada al cens del 2010 era de 13.289 habitants. Ocupa una superfície de 174,64 km².

## Referències

* ↑ Cerro Largo a l'Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (portuguès)
# Casa del Veguer Sala i Saçala

La Casa del Veguer Sala i Saçala és una obra amb elements gòtics i barrocs de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dos pisos. Reculat respecte la façana, existeix un altre cos d'edificació.
Una façana plana, ondulada seguint el carrer, les obertures estan distribuïdes sense seguir un ordre. L'únic ritme el marquen els portals de la planta baix. També s'aprecia una intenció compositiva a la part dreta de la façana, remarcant el portal amb quatre finestres barroques i una de gòtica amb la intenció d'unir la façana amb el cos de l'edifici existent a la dreta, que sembla posterior.
La barbacana presenta la morfologia antiga, amb una mènsula cada 3 o 4 metres i una volada d'uns 40 metres.
Murs antics de pedra a la planta baixa i pedra aparellada en el mur del cantó esquerre. També hi ha pedra picada emmarcant i vestint les quatre obertures gòtiques i les set barroques. Les columnetes de les finestres gòtiques són de pedra calcària numolítica.
La barbacana és de fusta.

## Història

L'edifici, en el seu aspecte actual, és degut a diverses intervencions al llarg dels segles. S'aprecien quatre èpoques diferents:
- els murs de la planta baixa que, amb la seva fàbrica de pedra, denoten temps molt antics i contenen també elements arquitectònics d'èpoques passades
- els dos finestrals gòtics del segle xv a la façana de la planta noble
- diverses obertures amb la llinda barroca del segle XVIII
- una remodelació del conjunt que, segons hem trobat a l'arxiu municipal, va realitzar a l'any 1945 el constructor Bernat Callís.
Aquesta casa fou del Veguer Sala i Saçala, l'heroi vigatà contra les invasions franceses a la Plana de Vic, a les darreries del segle xviii (Junyent, 1980, pàg. 383)
Al parlar del segle xv també diu: l'abundància de constructors, de picapedrers i d'escultors d'origen francès que es nota en les obres d'aquesta època...explica la renovació efectuada en molts edificis de particulars, per als quals s'entallaren les gracioses finestres partides per columnetes amb els respectius capitells (Junyent, 1980, pàg. 152).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 «Casa del Veguer Sala i Saçala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 octubre 2017].
# Güllü Agop

Agop Vartovyan, Agop Efendi o Yakup Efendi (després de convertir-se a l'islam), més conegut com a Güllü Agop (Agop de Roses, Beşiktaş, İstanbul, 1840 - Istanbul, 1902), fou un actor i director de teatre otomà del segle xix i inicis del segle xx.
D'origen armeni, Güllü Agop es considera un dels fundadors del teatre turc.

## Vegeu també

* Leblebici Horhor Ağa

## Referències

* ↑ Hüdavendigar Onur. Ermeni portreleri. Burak Yayınevi, 1999.
# Isabel Elbal Sánchez

María Isabel Elbal Sánchez (Madrid, 1969) és una advocada especialitzada en Dret penal i exprofessora de Dret processal penal al Centre d'Estudis del Col·legi d'Advocats de Madrid. És assessora de l'European Center for Constitutional and Human Rights de Berlín i del Palestinian Center for Human Rights de Gaza. A més, és membre de l'equip de litigis estratègics de l'Observatori DESC de Barcelona.

## Trajectòria

Regenta amb la seva parella, Gonzalo Boye, el despatx d'advocats Despacho Boye-Elbal. Va ser l'advocada de Willy Toledo després que l'organització ultraconservadora Asociación de Abogados Cristianos denunciés l'actor per blasfèmia el 2018, en un cas que fou força mediàtic, com també en la causa contra l'acció de protesta Aturem el Parlament i en el judici contra el cantant César Strawberry per haver fet cinc tuits.
Al llarg de la seva carrera professional, ha exercit l'acusació particular en el judici de l'11-M, s'ha querellat contra Luis Bárcenas, i ha defensat Edward Snowden, Sito Miñanco i Rodrigo Lanza en el cas 4F.
Des del 2017 forma part de la defensa internacional dels membres del Govern de la Generalitat, Carles Puigdemont, Toni Comín i Meritxell Serret, que es troben a l'exili.

## Obra publicada

* Contrapoder ¡Desmontando el régimen!, amb Gonzalo Boye, Rafael Escudero, Sebastián Martín (Roca Editorial, 2015) ISBN 9788416498826

## Referències

* ↑ «Isabel Elbal». eldiario.es. [Consulta: 1r maig 2019].
* ↑ «Registran el despacho del abogado de Puigdemont y Torra en una operación contra el blanqueo por narcotráfico». 20 minutos, 21-10-2019 [Consulta: 21 octubre 2019].
* ↑ «¿Quién está detrás de la denuncia contra Willy Toledo? Esta es es la asociación ultrarreligiosa Abogados Cristianos», 12-09-2018. [Consulta: 23 octubre 2019].
* ↑ «Así es Isabel Elbal, pareja, socia y apoyo mediático del abogado de Puigdemont y Sito Miñanco», 21-10-2019. [Consulta: 23 octubre 2019].
* ↑ «Estrasburgo admite la demanda contra la sentencia por la protesta de Aturem el Parlament», 05-10-2016. [Consulta: 27 desembre 2019].
* 1 2 Lillo, Manuel. «On volen arribar amb aquesta aberració de viure d'esquena a Europa?». El Temps, 23-12-2019. [Consulta: 27 desembre 2019].
* ↑ Puig, Xavier. «La intervenció del Ministeri Fiscal posa de manifest que es tracta d'un judici polític». El Temps, 19-02-2019. [Consulta: 1r maig 2019].
* ↑ Rexach, Josep. «Marchena s'ha tret la toga i s'ha afegit a les acusacions». Vilaweb, 17-03-2019. [Consulta: 1r maig 2019].

## Enllaços externs

* Entrevista a Isabel Elbal al FAQS (27/04/2019)
# Cal Morros (la Sentiu de Sió)

Cal Morros és una casa neoclàssica de la Sentiu de Sió (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de tres plantes, construïda a cavall del desnivell de la muralla medieval de manera que per darrere té tres plantes i pel davant (c/ Ubaga) només en té dues.
La façana posterior, en no estar arrebossada, deixa veure les característiques constructives originàries. La primera planta té dues portes simètriques als extrems i dues finestres al mig, totes d'arc de mig punt. La segona planta té quatre finestres allindades i la tercera una galeria porxada.

## Història

A partir del segle xvi, La Sentiu era centre jurisdiccional de la Baronia de La Sentiu i va pertànyer (el castell i els drets senyorials) als Meià, als Gilabert, als Lanuza i als Rabassa de Perellós, marquesos de Dosaigües.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Morros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Anton Polster

Anton ("Toni") Polster (nascut el 10 de març de 1964 a Viena) és un exjugador de futbol austríac.
Polster fou 95 cops internacional amb Àustria, i marcà 44 gols entre 1982 i 2000. Actualment (2008) és el màxim golejador de la selecció nacional austríaca. Participà en la Copa del Món de futbol 1990 i 1998.
Pel que fa a clubs, jugà pel FK Austria Wien (1982-87), Torino Calcio (1987-88), Sevilla FC (1988-91), CD Logroñés (1991-92), Rayo Vallecano (1992-93), 1. FC Köln (1993-98), Borussia Mönchengladbach (1998-99) i SV Austria Salzburg (2000).

## Enllaços externs

* Anton Polster - Lloc web oficial
* Partits internacionals de Polster
Anton Polster amb Àustria - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Àustria – Copa del Món de futbol 1990
1 Lindenberger •
2 Aigner •
3 Pecl •
4 Pfeffer •
5 Schöttel •
6 Zsak •
7 Russ •
8 Artner •
9 Polster •
10 Linzmaier •
11 Hörtnagl •
12 Baur •
13 Ogris •
14 Rodax •
15 Keglevits •
16 Reisinger •
17 Pfeifenberger •
18 Streiter •
19 Glatzmayer •
20 Herzog •
21 Konsel •
22 Konrad •
Seleccionador: Hickersberger
Selecció de futbol d'Àustria – Copa del Món de futbol 1998
1 Konsel •
2 Schopp •
3 Schöttel •
4 Pfeffer •
5 Feiersinger •
6 Kogler •
7 Haas •
8 Pfeifenberger •
9 Vastić •
10 Herzog •
11 Amerhauser •
12 Hiden •
13 Cerny •
14 Reinmayr •
15 Wetl •
16 Wohlfahrt •
17 Mählich •
18 Stöger •
19 Polster •
20 Heraf •
21 Knaller •
22 Kühbauer •
Seleccionador: Prohaska :
# Rasa de Prat de Botons

La Rasa del Prat de Botons és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa del Clot de la Vall, al massís del Port del Comte per la banda de la Vall de Lord

## Descripció

Neix a 1.874 msnm (42° 10′ 36.93″ N, 1° 32′ 41.25″ E﻿ / ﻿42.1769250°N,1.5447917°E﻿ / 42.1769250; 1.5447917) a la zona del Prat de Botons. De direcció global O-E, fa bona part del seu curs seguint en paral·lel la Rasa del Clot de la Vall en la qual aboca les seves aiqües a 1.640 msnm després d'haver travessat el Prat Berlà.

## Municipis que travessa

Tot el seu recorregut el realitza pel terme municipal de la Coma i la Pedra.

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa de Prat de Botons :
| metres de curs | 0 | 250 | 500 | 750 | 1.000 | 1.152 |
| Altitud (en m.) | 1.874 | 1.816 | 1.760 | 1.696 | 1.658 | 1.640 |
| % de pendent | - | 23,2 | 22,4 | 25,6 | 15,2 | 15,6 |

## Mapa del seu curs

* Mapa de l'ICC

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Auchenipterus britskii

Auchenipterus britskii és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540. Pls. 421-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J., Jr. i R. P. Vari 1999: The South American catfish genus Auchenipterus Valenciennes, 1840 (Ostariophysi: Siluriformes: Auchenipteridae): monophyly and relationships, with a revisionary study. Zoological Journal of the Linnean Society Núm. 126: 387-450. «Enllaç». (anglès)
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Ed. Salamander, Nova Jersey, Estats Units. 117pp. ISBN 0-86101-348-4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Champion

Champion és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Mark Robson, estrenada el 1949.

## Argument

Midge Kelly i el seu germà coix Connie es dirigeixen a Califòrnia. A la carretera, els recull el boxador Johnny Dunne i la seva promesa Grace. Animat pel púgil, Midge entra en una vetllada de boxa a Kansas City. El noi resulta durament copejat, però el mànager Tommy Haley presenteix que Midge té talent i li fa una oferta que rebutja. Al costat del seu germà, entra a treballar en un cafè, regentat per Lew Bryce i la seva filla Emma. Midge i la noia inicien una relació, per la qual cosa el pare d'ella els obliga a casar-se. Després de la cerimònia, Midge es posa en mans d'Haley i aprèn a ser un acceptable boxador, encara que excessivament violent. Quan s'enfronta en el ring amb Johnny Dunne, Midge somriu a Grace, però ella no li correspon. Ofès, dona una brutal pallissa a Dunne. Midge accepta deixar al seu mànager i lluitar pels gàngsters, per la qual cosa guanya combat rere combat.

## Repartiment

* Kirk Douglas: Michael 'Midge' Kelly
* Marilyn Maxwell: Grace Diamond
* Arthur Kennedy: Connie Kelly
* Paul Stewart: Tommy Haley
* Ruth Roman: Emma Bryce
* Lola Albright: Palmer Harris
* Harry Shannon: Lew

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar al millor muntatge 1950 per Harry W. Gerstad
* Globus d'Or a la millor fotografia per Franz Planer

### Nominacions

* Oscar al millor actor per Kirk Douglas
* Oscar al millor actor secundari per Arthur Kennedy
* Oscar a la millor fotografia per Franz Planer
* Oscar a la millor banda sonora per Dimitri Tiomkin
* Oscar al millor guió original per Carl Foreman
* Lleó d'Or al Festival Internacional de Cinema de Venècia per Mark Robson

## Referències

* ↑ The New York Times. Champion (en anglès). The New York Times.
Viccionari
# Casa del Veguer

La Casa del Veguer és una obra del Mallol, entitat de població del municipi de la Vall d'en Bas, protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa que fa mitgera per només un costat amb teulada a doble vessant. Com està situada en un carrer amb desnivell per un costat consta de planta baixa i dos pisos i per l'altre té un pis menys. Les obertures són allindades i algunes d'elles tenen la llinda de fusta.
Aquest immoble va exercir les funcions de casa del veguer, del notari i de presó per a tota la Vall fins a la penúltima dècada del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Casa del Veguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2016].