OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parliament

Parliament (en francès: Parlement, traduïble com a «Parlament») és una sèrie de televisió de comèdia i sàtira política poliglota (anglès, francès i alemany). Creada per Noè Debré, és coproduïda a França, Bèlgica i Alemanya, i emesa per primera vegada en france.tv l'abril de 2020. Mesos més tard, es va estrenar a FilminCAT, subtitulat al català. Consta de tres temporades, amb 10 episodis de 30 minuts cadascuna.
La segona temporada estava previst que s'estrenés a la plataforma per retransmissió france.tv el primer trimestre de 2022. El rodatge es va fer al Parlament Europeu d'Estrasburg entre el gener i setembre de 2021. El 31 de maig es va estrenar a FilminCAT.
La tercera temporada es va rodar en la tardor del 2022, i es va estrenar el setembre de 2023 en france.tv.

## Argument

La sèrie se centra en els bastidors al Parlament Europeu poc després del referèndum sobre el Brexit i té, com a protagonista, en Samy (Xavier Lacaille), un jove que entra a treballar per primer cop com a assessor d'un eurodiputat francès. Al llarg dels episodis, en Samy intenta aprovar una esmena que prohibeixi la tècnica de finning en la pesca de taurons.
En la primera temporada es va tocar molts temes d'actualitat com la burocràcia europea, les conseqüències del Brexit, les reclamacions pesqueres al Mediterrani, l'auge de l'extrema dreta o l'independentisme català.

## Referències

* 1 2 3 Llumà, Núria Juanico. «Una sàtira fa mofa dels polítics europeus (procés independentista inclòs)», 22-11-2020. [Consulta: 16 octubre 2021].
* 1 2 Casas, Quim. «CRÍTICA DE SÈRIE | 'Parliament': una 'sitcom' parlamentària», 21-11-2020. [Consulta: 16 octubre 2021].
* 1 2 «À Strasbourg, le tournage de la saison 2 de la série "Parlement" bat son plein» (en francès), 01-08-2021. [Consulta: 20 octubre 2021].
* ↑ «Estreno en Filmin de la segunda temporada de 'Parliament', la divertida sátira política francesa». [Consulta: 13 juliol 2022].
* ↑ «"Parlement" : la série drôle et intelligente qui va vous faire aimer les institutions européennes» (en francès), 09-05-2022. [Consulta: 13 juliol 2022].
* ↑ Ledroit, Valentin. «La saison 3 de la série Parlement est disponible» (en francès), 29-09-2023. [Consulta: 30 octubre 2023].
# 386
## Esdeveniments

* Teodosi I el Gran assoleix la pau amb Pèrsia i s'erigeix una columna de la victòria en honor seu.
* 23 de gener: Valentinià II, sota la influència de la seva mare Justina favorable a l'acacià, autoritza les reunions de l'arianisme per una constitució imperial; la llei provoca la dimissió de Benivolus, el magister memoriae ortodox de la cort de Milà.
* 19 de juny: traspàs de les relíquies dels màrtirs Gervasi i Protasi a la Basílica de Sant Ambròs de Milà, inventades per Ambròs de Milà per mantenir el fervor del poble a la fe catòlica i al seu bisbe enfront del poder imperial pro-ariasta.
* Agost: conversió d'Augustí al cristianisme. Renuncia a l'ensenyament i es retira a Cassiciacum, a prop de Milà. Posa fi als seus projectes matrimonials després de la lectura de la vida de Sant Antoni Abat.
* Tardor: invasió dels gots al baix Danubi, dirigits pel seu rei Odoteus. Derrotats pel general romà de la infanteria de Tràcia Promotus en el pas del riu, tornen al seu país.
* Els Tabgatch, dirigits per Daowudi (386-409) creen la dinastia dels Wei del Nord (386-534) i absorbeixen o destrueixen les altres tribus bàrbares instal·lades a la Xina del Nord fins a l'any 439.
* Libani, un amic de l'emperador Julià l'Apòstata i portaveu de les religions antigues, fa un discurs ple de passió a Antioquia de l'Orontes En defensa dels temples, testificant de l'abandó progressiu dels temples pagans, que són destruïts o cauen en ruïna, excepte els que són transformats en esglésies.
* Marcel, bisbe de Apamea, fa destruir el temple de Zeus Bélos a la seva ciutat.
* Reconstrucció de l'església Sant Pau Extramurs a Roma.

## Necrològiques

* Flaccil·la, esposa de Teodosi.

## Referències

* ↑ Michel Rouche. Presses Paris Sorbonne. Clovis: Le Baptême de Clovis, son écho à travers l'histoire. 2. ISBN 9782840500797.
* ↑ Neil Brendan McLynn. University of California Press. Ambrose of Milan: church and court in a Christian capital. ISBN 9780520084612.
* ↑ Pierre Toubert, Pierre Moret. Casa de Velázquez. Remploi, citation, plagiat. ISBN 9788496820289.
* ↑ Jean-Joseph-François Poujoulat. Mellier Frères. Histoire de Saint Augustin. 1.
* ↑ Maurice Huftier. Éditions de l'Atelier. Augustin.
* ↑ André Piganiol, André Chastagnol. Presses universitaires de France. L'empire chrétien.
* ↑ René Grousset. Payot. L'Empire des steppes, Attila, Gengis-Khan, Tamerlan.
* ↑ A. D. Lee. Routledge. Pagans and Christians in late antiquity: a sourcebook. ISBN 9780415138925.
* ↑ Yves Denis Papin. Éditions Jean-paul Gisserot. Chronologie de l'histoire ancienne. ISBN 9782877473460.
* ↑ John Drinkwater, Timothy Venning. Continuum International Publishing Group. Chronology of the Roman Empire. ISBN 9781441154781.
# Isaïes Riba Cucala

Isaïes Riba Cucala (Sant Mateu, Baix Maestrat, 17 d'octubre de 1942 - Tortosa, Baix Ebre, 30 d'octubre de 2020), fou un sacerdot valencià adscrit al Bisbat de Tortosa. Va ser ordenat prevere el 27 de juny de 1965 pel bisbe Manuel Moll i Salord. Des del 21 de setembre de 2003, i fins a la seva mort, exercí de rector de la parròquia de Sant Blai, ubicada al centre històric de Tortosa. Al llarg de la seva vida sacerdotal va ocupar diferents càrrecs, entre els quals destaquen previcari general i moderador de la cúria, canonge de la catedral de Tortosa, membre del Col·legi de Consultors i del consell de presbiteri, prior de la Confraria del Sant Crist de la Puríssima.
Va destacar sempre per la seva implicació i proximitat amb el barri i amb la ciutat, on portava exercint diferents serveis pastorals des del 1953, fins al punt que l'any 2018, l'Associació de Veïns del Centre-Nucli Històric de Tortosa va concedir-li el premi Sant Blai.

## Referències

* 1 2 3 «Ciutadans proposa batejar un carrer de Tortosa amb el nom de mossèn Isaïes Riba». Marfanta, 27-11-2020. [Consulta: 29 novembre 2020].
* ↑ Albiol, Robert «Pastor amb olor d'ovella». Marfanta.com, 13-02-2022 [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ «Un benicarlando, vicario general de Tortosa» (en castellà). El Periódico Mediterráneo, 30-11-2006. [Consulta: 29 novembre 2020].
* ↑ Querol Beltrán, Maria Joana «Mossèn Isaïes Riba celebrà el 50è aniversari de la seva Ordenació Sacerdotal». Crònica Diocesana (Bisbat de Tortosa), 2003. Arxivat de l'original el 2020-12-10 [Consulta: 29 novembre 2020].
* ↑ «Mor als 78 anys mossèn Isaïes Riba, rector de la parròquia de Sant Blai de Tortosa». Marfanta, 30-10-2020. [Consulta: 29 novembre 2020].
# Brisighèla

Brisighella (en emilià-romanyol Brisighèla) és un municipi italià, situat a la regió d'Emília-Romanya i a la província de Ravenna. L'any 2010 tenia 7.847 habitants. Limita amb els municipis de Casola Valsenio, Castrocaro Terme e Terra del Sole (FC), Faenza, Forlì (FC), Marradi (FI), Modigliana (FC), Palazzuolo sul Senio (FI) i Riolo Terme.

## Història

Els orígens de la vila es remunten a 1200, quan el condottiero Maghinardo Pagani va fer construir sobre una de les tres roques de selenita el bastió més important de la Vall del Lamone. En 1310 Francesco Manfredi, senyor de Faenza, erigí en un altre esperó la fortalesa de roca de Brisighella, modificada per un dels seus descendents, Astorgio, a mitjans del segle xv i completada pels venecians el 1508.
Aquí van néixer el cardenal Bernardino Spada, Michele Lega, Amleto Giovanni Cicognani, Dino Monduzzi i Achille Silvestrini.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2009- | Davide Missiroli | Llista Cívica |

## Galeria d'imatges

* Els tres turons de Brisighella
* La via dels Ases
* Exterior de la via dels Ases

## Bibliografia

* Antonio Metelli Storia di Brisighella e della Valle di Amone, Faenza, Tip. Conti, 1869-1872
# Schnersheim

Schnersheim (en alsacià Schnarsche) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.001 habitants.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Kochersberg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 629 | 650 | 703 | 854 | 851 | 1.001 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | René Hepp | UMP |
# Lars Hörmander

Lars Hörmander (Mjällby, 24 de gener de 1931 - Malmö, 25 de novembre de 2012) va ser un matemàtic suec, conegut per les seves contribucions a la teoria d'equacions en derivades parcials i la teoria d'operadors pseudodiferencials. Va rebre la Medalla Fields el 1962 i el Premi Wolf el 1988. Està associat amb la Universitat de Lund, on va completar el seu doctorat el 1955. Va ser professor d'aquesta universitat des de 1968 fins que es va retirar com a professor emèrit el 1996. Abans havia treballat en diverses universitats: Estocolm, Stanford i l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton.

## Obra destacada

* Linear Partial Differential Operators (Springer-Verlag, 1963)
* The Analysis of Linear Partial Differential Operators I: Distribution Theory and Fourier Analysis (Springer-Verlag, ISBN 978-3-540-00662-6)
* The Analysis of Linear Partial Differential Operators II: Differential Operators with Constant Coefficients (Springer-Verlag, ISBN 978-3-540-22516-4)
* The Analysis of Linear Partial Differential Operators III: Pseudo-Differential Operators (Springer-Verlag, ISBN 978-3-540-49937-4)
* The Analysis of Linear Partial Differential Operators IV: Fourier Integral Operators (Springer-Verlag, ISBN 978-3-642-00117-8)
* An Introduction to Complex Analysis in Several Variables. (1966, revisions in 1973 and 1990)
* Notions of Convexity (Birkhäuser Verlag, 1994, ISBN 0-8176-3799-0)
* Lectures on Nonlinear Hyperbolic Differential Equations, Springer, 1997

## Referències

* ↑ «Hormander biography - University of St Andrews». Arxivat de l'original el 2014-08-19. [Consulta: 15 agost 2014].
* ↑ «Lars Hörmander». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Boman, Jan; Sigurdsson, Ragnar «To the Memory of Lars Hörmander (1931-2012)» (en anglès). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 62, Num. 8, 2015, pàg. 890-907. ISSN: 0002-9920.
* Hörmander, Lars. «Autobiography of Lars Hörmander». A: Michael Atiyah, Daniel Iagolnitzer (eds.). Fields Medallist's Lectures (en anglès). World Scientific, 1997. ISBN 981-02-3102-4.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Lars Hörmander» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Tikkanen, Amy. «Lars V. Hörmander» (en anglès). Encyclopaedia Britannica, 2013. [Consulta: 12 juny 2023].
* Mehl, Serge. «HÖRMANDER Lars Valter, suédois, 1931-2012» (en anglès). ChronoMath. [Consulta: 12 desembre 2023].
# Syncope tridactyla

Syncope tridactyla és una espècie de granota que viu al Brasil, Colòmbia, Perú i, possiblement també, Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Angulo, A., Hoogmoed, M., Gascon, C., Azevedo-Ramos, C. & Monteza, J.I. 2004. Syncope tridactyla. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 d'abril del 2008.
# Jacques Février

Jacques Février (Saint-Germain-en-Laye (departament d'Yvelines), 26 de juliol, 1900 – Remiremont (departament dels Vosges), 2 de setembre de 1979), fou un pianista francès.

## Biografia

Fill del compositor Henry Février, Jacques Février va ser alumne d'Édouard Risler i Marguerite Long al Conservatori de París de 1917 a 1921, quan va guanyar el seu primer premi.
Amic d'infància de Francis Poulenc, l'any 1932 va crear amb el compositor el Concert per a dos pianos (del qual n'és el dedicat). També va crear la sonata per a oboè (1963) de Poulenc. Va ser el primer pianista francès, escollit expressament per Ravel, a tocar el Concert per a la mà esquerra (1933) després de la decepció del compositor durant la creació de l'obra el 1931 pel seu mecenes Paul Wittgenstein.
Va ser nomenat professor al Conservatori de París l'any 19522. Entre els pianistes que es van beneficiar de la seva docència o assessorament, citem Gabriel Tacchino (amb qui va fer enregistraments a quatre mans de Ravel), Monique de La Bruchollerie, Alain Planès, Alain Balageas (a qui assessora per a un concert ofert al Carnegie Hall en honor al centenari del naixement de Maurice Ravel) i Alain Bernheim. Jacques Février també dóna suport a Georges Cziffra durant els seus primers concerts a París.
Els seus discos estan dedicats principalment a la música francesa. Va rebre el Grand Prix du Disque de l'Académie Charles-Cros el 1963 per la seva gravació de l'obra per a piano de Ravel. Els seus discos Poulenc, Ravel, Debussy "constitueixen versions de referència, testimonis d'un art discret, sincer i refinat."
És l'oncle de la compositora Isabelle Aboulker.

## Referències

* ↑ État civil sur le fichier des personnes décédées en France depuis 1970 [archive]
* 1 2 3 Pâris 2004, p. 276.
* ↑ Le Monde, 6 juillet 2005. [archive]

## Bibliografia

* Alain Pâris, Dictionnaire des interprètes et de l'interprétation musicale depuis 1900, París, Éditions Robert Laffont, coll. «Bouquins», 2004, 1289 p. (ISBN 2-221-10214-2, OCLC 300283821, BNF 39258649)
# Pedro Troglio

Pedro Troglio (Buenos Aires, Argentina, 28 de juliol de 1965) és un exfutbolista argentí.
Va disputar 21 partits amb la selecció de l'Argentina.

## Referències

* ↑ National Football Teams
* ↑ Pedro Troglio a National-Football-Teams.com (anglès)
# 386 aC

El 386 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República Romana i l'Imperi, era conegut com a any del tribunat de Camil, Maluginense, Fidenat, Cincinnat, Pulvil i Publícola (o, més rarament, any 368 ab urbe condita o de la fundació de Roma). L'ús del nom «386 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia

* Esparta i Atenes accepten un acord general de pau imposat per Pèrsia el 387 aC, i signen un tractat conegut com la Pau d'Antàlcides. El nom el va rebre de l'ambaixador espartà i instigador d'aquesta pau, Antàlcides, que amb la seva hàbil diplomàcia va beneficiar els interessos d'Esparta.
* La Pau d'Antàlcides reconeix els drets d'Artaxerxes II a Àsia i a la ciutat de Clazòmenes i les seves illes i Xipre, i els drets d'Atenes a les illes d'Esciros, Imbros i Lemnos. Per a Atenes, aquesta pau l'obliga a abandonar gran part dels seus territoris a la Jònia, i les ciutats gregues d'Àsia queden sota els aquemènides.

### Sicília

* Dionisi el Vell estén la influència i els contactes comercials de Siracusa al mar Adriàtic.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits tribuns amb potestat consular: Marc Furi Camil, Servi Corneli Maluginense, Quint Servili Fidenat, Luci Quinti Cincinnat, Luci Horaci Pulvil i Publi Valeri Potit Publícola.
* Marc Furi Camil, elegit altre cop tribú amb poder consular per quarta (o cinquena) vegada, rebutja la dictadura que se li va oferir. Derrota a Àntium els etruscs.
* Aquest any es signa un tractat d'aliança entre Massàlia i Roma.
* Els eqües realitzen aquest any (i també l'any següent, el 385 aC) una sèrie d'atacs contra Roma que resulten infructuosos.
* Sàtricum, una ciutat del Latium, és el quarter general dels volscs durant la guerra entre aquest poble i Roma.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, I, 31-34
* ↑ Tritle, Lawrence A. The Greek world in the fourth century: from the fall of the Athenian Empire to the successors of Alexander. Londres: Rouledge, 1997, p. 17. ISBN 9780415105828.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIV, 40
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 6
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, V, 19
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIV, 93
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 32
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 1, 9
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 7, 8
# Jimmy Ellis

* «Jimmy Ellis» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Jimmy Ellis (desambiguació)».
Jimmy Ellis (Middletown, 19 d'octubre de 1955) és un antic pilot professional de motocròs nord-americà. Va competir als Campionats AMA entre el 1973 i el 1982 i en va guanyar un títol de supercross, concretament el de 250cc de 1975, amb Can-Am.
A partir de la temporada de 1978, Ellis va córrer amb l'equip oficial d'Honda. El 1982, arran d'una lesió al genoll, Ellis decidí de retirar-se i se'n va tornar a Nova Anglaterra per a treballar a l'empresa familiar. Un cop allà, però, el va trucar un promotor australià i li va oferir un contracte per a córrer a Austràlia. Ellis va acceptar i es va establir en aquell país, on a més de guanyar tres campionats nacionals de motocròs (el de 500cc el 1984 i els de 125 i 250cc el 1985), va conèixer la seva futura dona i va trobar feina un cop retirat de les curses. Des d'aleshores, resideix a Austràlia.
L'any 2012, Jimmy Ellis fou incorporat a l'AMA Motorcycle Hall of Fame.

## Referències

* ↑ «Jimmy Ellis» (PDF) (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 29 agost 2023].
* 1 2 3 4 «Jimmy Ellis. Inducted: 2012» (en anglès). motorcyclemuseum.org. [Consulta: 23 febrer 2022].
* ↑ «Jimmy Ellis career statistics» (en anglès). racerxonline.com. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ «La alimentación semanal: Jimmy Ellis el primer SX Champ» (en castellà). dirtbikemagazine.com. [Consulta: 23 agost 2022].
* ↑ Bleeker, Serena. «Past Supercross Champions From 1974 To 2019» (en anglès). dirtrider.com, 27-01-2020. [Consulta: 23 agost 2022].
* ↑ «Australian Motocross Legend Ellis» (en anglès). amxhistory.com.au, 19-08-2021. [Consulta: 23 agost 2022].
Campions AMA de supercross 450$^1$ :
1974 - Karsmakers
1975 - Ellis
1976 - Weinert
1977 - Hannah
1978 - Hannah
1979 - Hannah
1980 - Bell
1981 - Barnett
1982 - Hansen
1983 - Bailey
1984 - O'Mara
1985 - Ward
1986 - Johnson
1987 - Ward
1988 - Johnson
1989 - Stanton
1990 - Stanton
1991 - Bayle
1992 - Stanton
1993 - McGrath
1994 - McGrath
1995 - McGrath
1996 - McGrath
1997 - Emig
1998 - McGrath
1999 - McGrath
2000 - McGrath
2001 - Carmichael
2002 - Carmichael
2003 - Carmichael
2004 - Reed
2005 - Carmichael
2006 - Carmichael
2007 - Stewart
2008 - Reed
2009 - Stewart
2010 - Dungey
2011 - Villopoto
2012 - Villopoto
2013 - Villopoto
2014 - Villopoto
2015 - Dungey
2016 - Dungey
2017 - Dungey
2018 - Anderson
2019 - Webb
2020 - Tomac
2021 - Webb
2022 - Tomac
2023 - Sexton :
$^1$Del 1974 al 2005 era el Campionat AMA de supercross 250cc, SX del 2006 al 2012. Del 2008 al 2021, aquest campionat tingué rang de Campionat del Món regulat per la FIM. :
# Bufo kotagamai

Bufo kotagamai és una espècie d'amfibi que viu a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K., de Silva, A. & Wickramasinghe, D. 2004. Bufo kotagamai. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Schock

«Schock» té aquests significats:
* Aaron Schock
* Danny Schock
* Rolf Schock
* Premi Rolf Schock
* Ron Schock
* Rudolf Schock (Duisburg, 1915 - Düren-Güzernich, 1986), tenor alemany
* Walter Schock
# Suimanga del Tekezé

El suimanga del Tekezé (Nectarinia tacazze) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb herba a la vora del bosc, a les muntanyes d'Etiòpia, Eritrea, sud-est del Sudan, nord-est d'Uganda, oest i centre de Kenya i nord-est de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Suimanga del Tekezé». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Tipasa

Tipasa o Tibaza, antiga Tefessedt (àrab: تيبازة, Tībāza; amazic chenoua: Basar) és una ciutat a la costa d'Algèria, capital de la província o wilaya homònima, a 68 km d'Alger.
Va ser declarada Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO l'any 1982.
A l'època romana era una ciutat de la Mauritània Cesariense a la que l'emperador Claudi va atorgar la ciutadania llatina, segons Plini el Vell, i després va ser una colònia romana, tal com consta a l'Itinerari d'Antoní. No era massa lluny de la ciutat de Cesarea. L'historiador Procopi diu que prop de Tipasa hi havia dues columnes que portaven una inscripció en llengua fenícia que deia: «Som fugitius de la cara de Josuè el lladre i del seu fill Nave».

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Tipasa» (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2021].
* ↑ Smith, William (ed.). «Tipasa». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 juliol 2022].

## Vegeu també

* Mauritània Cesariense
# Actinodendron arboreum

Actinodendron arboreum, coneguda comunament com a anemona arbòrea o anemona de foc de l'infern, és una espècie d'antozou hexacoral·li de la família Actinodendronidae. És originari de l'Indo-Pacífic, on creix a profunditats de fins a 28 metres. La majoria de les espècies d'anemones marines són inofensives per als humans, però A. arboreum és altament verinosa i la seva picada pot causar úlceres greus a la pell (com també suggereix el seu nom alternatiu, anemona del foc de l'infern).

## Descripció

El disc oral de Actinodendron arboreum té ratlles que irradien des de la boca i poden arribar a tenir un diàmetre de 10 a 20 centímetres. La columna s'allarga quan creix; té un disc pedal força petit i és més gruixut a l'extrem distal (superior). Els tentacles són incolors, d'uns 10 a 20 centímetres de llargada i es ramifiquen de forma fractal, i se subdivideixen en branques i branquillons, cosa que fa que tot el cap dels tentacles s'assembli a un bròquil. Els tentacles creixen en forma de cercles concèntrics mentre l'animal s'allarga; el primer cercle és de sis tentacles, seguit de cercles de sis, dotze i vint-i-quatre tentacles. El primer i el tercer cercle dels tentacles són endocèlics (situats entre els mesenteris a l'interior de la columna) i el segon i el quart cercle s'uneixen marginalment. L'anemona marina està ben armada amb cnidòcits de diferents longituds; els de la zona central dels tentacles són menys variables.

## Biologia

La reproducció de Actinodendron arboreum té lloc quan els gàmetes són vessats a la cavitat del cos i passats a la columna d'aigua. Després de la fecundació, la larva plànula forma part del plàncton abans de situar-se al fons marí, on pateix una metamorfosi per a convertint-se en una jove anemona marina.

## Galeria d'imatges

* Una Actinodendron arboreum al fons marí de Landaa Giraavaru (Maldives, atoll Baa)
* Un Periclimenes magnificus entre els tentacles d'una Actinodendron arboreum

## Referències

* ↑ Quoy, Jean René Constant; Gaimard, Joseph Paul. «Project Semakau - Actinodendron arboreum» (en anglès). Rmbr.nus.edu.sg, 1833.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Actinodendron arboreum (Quoy & Gaimard, 1833)» (en anglès). Marinespecies.org.
* 1 2 «Actinodendron arboreum - (Quoy & Gaimard, 1833)» (en anglès). SeaLifeBase.
* ↑ Haddad V., Jr., Lupi O., Lonza J.P., Tyring S.K. (2009). Tropical dermatology: Marine and aquatic dermatology. J. Am. Acad. Dermatol. 61: 733–750.
* ↑ Brush D.E. Marine Envenomations. In: Flomenbaum N.E., Goldfrank L.R., Hoffman R.S., Howland M.A., Lewin N.A., Nelson L.S., editors (2006). Goldfrank’s Toxicologic Emergencies. 8th. pp. 1629–1642. McGraw-Hill Medical, New York.
* ↑ «Ascidian species» (en anglès). Ascidians.com.
* ↑ Ardelean, Adorian; Fautin, Daphne Gail «Variability in nematocysts from a single individual of the sea anemone Actinodendron arboreum (Cnidaria: Anthozoa: Actiniaria)» (en anglès). Hydrobiologia, 530/531(1–3), 2004, pàg. 189–197. DOI: 10.1007/s10750-004-2662-8.
# Javier Villa García

Javier Villa García (Colunga, Astúries, 5 d'octubre de 1987) és un pilot d'automobilisme espanyol.

## Enllaços externs

* Javier Villa García - Lloc web oficial (castellà)
# Bufo lemur

Bufo lemur és una espècie d'amfibi que viu a Puerto Rico.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Hedges i cols. 2004. Bufo lemur. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006.