OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sang en la femta

L'aspecte de la sang en la femta és diferent depenent d'en quin moment entra al tracte digestiu i, per tant, de quanta acció digestiva ha estat exposada i de quant n'hi ha. El terme pot referir-se amb la melena, d'aspecte negre, originada típicament per hemorràgia digestiva alta; o a l'hematoquèzia, amb un color vermell, típicament originat per hemorràgia digestiva baixa. L'avaluació de la sang que es troba a la femta depèn de les seves característiques, pel que fa al color, la quantitat i altres característiques, que poden indicar la seva procedència, però, afeccions més greus poden presentar-se amb un quadre mixt, o amb la forma de sagnat que es troba en una altra secció del tracte. S'utilitza el terme sang oculta en femta quan aparentment no es veu i la seva determinació es per proves de laboratori químic.

## Referències

* 1 2 Wilson, Dodd. «85». A: Clinical Methods: The History, Physical, and Laboratory Examinations. Boston: Butterworths, 1990. ISBN 9780409900774.
* ↑ Cotter, Thomas G.; Buckley, Niamh S.; Loftus, Conor G. «Approach to the Patient With Hematochezia». Mayo Clinic Proceedings, vol. 92, 5, 2017, pàg. 797–804. DOI: 10.1016/j.mayocp.2016.12.021. PMID: 28473039.
# Sang a la lluna

Sang a la lluna (en anglès original: Blood on the Moon) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Wise, estrenada el 1948 i doblada al català Va ser rodada a Califòrnia i algunes de les fotografies més panoràmiques, a Red Rock Crossing, Sedona, Arizona. La pel·lícula està basada en la novel·la Gunman's Chance de Luke Short.

## Argument

De camí cap a Texas, Jim Garry és detingut pels homes del criador John Lufton en lluita contra els grangers que impedeixen al seu bestiar sortir de la reserva índia on amenaça ser confiscat per l'exèrcit. Sense estar convençut però de la neutralitat de Jim, Lufton el deixa marxar... De fet, Jim ha estat contractat com a home de confiança pel seu vell amic Rilling que ha combinat un pla astut amb l'agent dels assumptes indis Pindalest per apropiar-se dels animals de Lufton a baix preu. Rilling és ajudat en les seves maquinacions per la mateixa filla gran de Lufton, Carol, que està enamorada d'ell i no sospita l'objectiu que persegueix el seu amant...

## Repartiment

* Robert Mitchum: Jim Garry
* Barbara Bel Geddes: Amy Lufton
* Robert Preston: Tate Riling/Jacques
* Walter Brennan: Kris Barden
* Phyllis Thaxter: Carol Lufton
* Tom Tully: John Lufton
* Charles McGraw: Milo Sweet
* Tom Tyler: Frank Reardon

## Crítica

The New York Times va fer una bona crítica de la pel·lícula i va elogiar l'actuació de Robert Mitchum i el guió de Lilly Hayward. La pel·lícula també va rebre uns comentaris favorables per part de la revista Variety.

## Referències

* ↑ Sang a la lluna
* ↑ Blood on the Moon a Internet Movie Database (anglès).
* ↑ «Sang a la lluna». The New York Times.
* ↑ The New York Times. "Mitchum Carries New Cowboy Thriller," film review, November 12, 1948. Accessed: August 5, 2013.
* ↑ Variety. Film review, November 1948. Accessed: August 5, 2013.
# Scratch Jr

ScratchJr és un llenguatge de programació visual creat perquè nens i nenes de 5 a 7 anys puguin iniciar-se en els conceptes bàsics de la programació. ScratchJr s'ha dissenyat específicament per permetre aprendre a raonar sistemàticament i pensar de forma creativa a nens i nenes d'edats primerenques que no dominen encara la lecto-escriptura. Està disponible como a programari lliure per iOS, Android i Chromebook.
ScratchJr és una aplicació derivada del llenguatge de programació Scratch, que utilitzen més de 10 milions de persones d'arreu del món. La programació amb Scratch requereix d'habilitats bàsiques de lecto-escriptura, però els creadores van veure la necessitat d'un altre llenguatge que aportés una manera simplificada d'aprendre a programar a una edat més primerenca i sense saber llegir i escriure.

## Referències

* ↑ Dredge, Stuart «ScratchJr coding-for-kids project hits $25k Kickstarter goal in two days». The Guardian, 24-03-2014 [Consulta: 5 setembre 2017].
# Santuari de la Mare de Déu de Gràcia

El santuari de la Mare de Déu de Gràcia, a la Freixneda (Matarranya) és un conjunt d'edificis del segle xviii (alguns d'ells excavats a la roca) que actualment està en estat de ruïna. Entre les restes que es conserven destaquen l'església i l'hostatgeria, ja que la resta pràcticament ha desaparegut.
De l'hostatgeria, de planta rectangular i de quatre pisos, només en queden els murs de càrrega, de carreus.
De l'església en queden els murs perimetrals, que permeten veure que l'edifici era de tres naus i capçalera recta, al darrere de la qual hi havia el cambril de la Verge, que havia acollit la imatge de la Mare de Déu de Gràcia trobada en una cova per una pastoreta de Valljunquera. La construcció era de maçoneria, excepte la façana era l'única part de carreus, i s'estructurava en dos nivells: l'inferior amb tres seccions i ordre jònic i la superior d'una sola secció i ordre corinti, amb unes volutes entre els dos nivells; al damunt es rematava el conjunt amb un frontó triangular.
De l'interior només se'n sap que estava decorat amb estil barroc classicista i que probablement es cobria amb voltes de canó amb llunetes.

## Referències

* 1 2 3 4 «DECRETO 326/2001, de 4 de diciembre, del Gobierno de Aragón, por el que se declara Bien de Interés Cultural, en la categoría de Monumento, el denominado Santuario de la Virgen de Gracia en La Fresneda (Teruel)». Boletín Oficial de Aragón. Departamento de Cultura y Turismo. Govern Aragonès.. Arxivat de l'original el 12 d’octubre 2007. [Consulta: 5 octubre 2014].
* ↑ «Santuario de la Virgen de Gracia». Sistema de Información del Patrimonio Cultural Aragonés. Govern Aragonès. [Consulta: 5 octubre 2014].
# Planells

«Planells, Els Planells o Los Planells» té aquests significats:
* Topònims:
** Planells de Josep, plana agrícola de Castell de Mur (Pallars Jussà)
** Planells del Soldat, plans de Tremp (Pallars Jussà)
** Planells de Torredeflot, plans del poble de Brics (Olius, Solsonès)
** Els Planells (Artesa de Segre) accident orogràfic entre Els municipis d'Artesa de Segre i de Foradada (Noguera)
** Els Planells (les Valls d'Aguilar), accident orogràfic del municipi de les Valls d'Aguilar (Alt Urgell)
** Els Planells (Lladurs), masia del municipi de Lladurs (Solsonès)
** Els Planells (Pinell de Solsonès), accident orogràfic del municipi de Pinell de Solsonès (Solsonès)
** Els Planells (Rivert), plana agrícola de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Els Planells (Saus, Camallera i Llampaies), accident orogràfic del municipi de Saus, Camallera i Llampaies (Alt Empordà)
** Els Planells (Vilopriu), accident orogràfic del municipi de Vilopriu (Baix Empordà)
** Los Planells (Abella de la Conca), paratge d'Abella de la Conca (Pallars Jussà)
** Los Planells (Espluga de Serra), paratge de Tremp al (Pallars Jussà)
** Los Planells (Torallola), paratge de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Los Planells (la Torre d'Amargós), paratge de Sant Esteve de la Sarga (Pallars Jussà)
** Camí dels Planells, camí d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà)
** Camí dels Planells (Torallola), camí rural de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Casa Planells, edifici projectat per l'arquitecte Josep Maria Jujol l'any 1924
** Torrent de Planells, afluent per la dreta de l'Aigua de Valls a la Vall de Lord
* Biografies:
** Àngel Planells i Cruañas (Cadaqués, 1901 - Barcelona, 1989) va ser un pintor vinculat a l'Avantguarda i al Surrealisme
** Antoni Planells Tur (Sant Miquel de Balansat, Sant Joan de Labritja), ballador i músic eivissenc
** Josep Planells i Bonet (Sant Rafael, Eivissa), sacerdot i poeta
** Victorí Planells, diversos personatges
# Pic de Portavera

El pic de Portavera o tuc de Portavera és un cim de 2.256 metres que es troba entre el municipi de l'Alt Àneu (Pallars Sobirà) i França.

## Referències

* ↑ «Pic de Portavera - Peakbagger.com». [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ «pic de Portavera | enciclopedia.cat». [Consulta: 5 febrer 2024].
# Phrynosoma

Phrynosoma són un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família dels frinosomàtids coneguts com a llangardaixos cornuts, plora sangs o falsos camaleons. Es caracteritzen per tenir el cos aplanat en forma oval amb una filera d'espines envoltant els costats i una espècie de banyes en el cap, les quals estan fusionades amb els ossos del crani. La forma i nombre de les banyes en el cap vari segons l'espècie.
La major part de les espècies incloses a aquest grup s'alimenten quasi exclusivament de formigues, les quals cacen parant emboscades.

## Taxonomia

El gènere Phrynosoma inclou 21 espècies:
* Phrynosoma asio Cope, 1864
* Phrynosoma bauri Montanucci, 2015
* Phrynosoma blainvillii Gray, 1839
* Phrynosoma braconnieri Duméril & Bocourt, 1870
* Phrynosoma cerroense Stejneger, 1893
* Phrynosoma cornutum (Harlan, 1824)
* Phrynosoma coronatum (Blainville, 1835)
* Phrynosoma diminutum Montanucci, 2015
* Phrynosoma ditmarsi Stejneger, 1906
* Phrynosoma douglasii (Bell, 1828)
* Phrynosoma goodei Stejneger, 1893
* Phrynosoma hernandesi Girard, 1858
* Phrynosoma mcallii (Hallowell, 1852)
* Phrynosoma modestum Girard, 1852
* Phrynosoma orbiculare (Linnaeus, 1758)
* Phrynosoma platyrhinos Girard, 1852
* Phrynosoma sherbrookei Nieto-Montes et al., 2014
* Phrynosoma solare Gray, 1845
* Phrynosoma taurus Dugès, 1873
* Phrynosoma wigginsi Montanucci, 2004

## Referències

* ↑ The Reptile Database - Phrynosoma
# Phrynopus thompsoni

Phrynopus thompsoni és una espècie de granota de la família dels leptodactílids. Només es coneix a la seva localitat tipus al nord del Perú, 13 km al sud-est de Yamobamba, a la Província de Otuzco, Departament de La Libertad. Encara que probablement tingui una distribució escassa, els límits d'aquesta es desconeixen, així com la seva abundància.
No se sap l'hàbitat de l'espècie. És terrestre i presumiblement té un desenvolupament directe. És possible que es vegi amenaçada per l'agricultura.

## Referències

* 1 2 «Phrynopus thompsoni» (en anglès). IUCN Red List. Edgar Lehr, César Aguilar Puntriano. 2004. [Consulta: 31 agost 2014].
# Sauce de Portezuelo

Sauce de Portezuelo és un balneari del sud-est de l'Uruguai, ubicat al departament de Maldonado. Es troba sobre la costa del Riu de la Plata, 6 km a l'oest de Punta del Este i 7 km (per carretera) a l'est de Punta Negra. Limita a l'est amb el balneari d'Ocean Park, i al nord amb La Capuera.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, Sauce de Portezuelo tenia una població aproximada de 63 habitants i un total de 51 habitatges.
| Any | Població |
| 1963 | 41 |
| 1975 | 15 |
| 1985 | 19 |
| 1996 | 59 |
| 2004 | 63 |
| 2011 | 128 |

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament de Maldonado» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2013-03-09. [Consulta: 18 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / S» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2012-12-28. [Consulta: 18 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Sauce de Portezuelo i d'Ocean Park (castellà)
# Sant Pere de Gavet

Sant Pere de Gavet era una església romànica és el precedent de l'actual església parroquial del poble de Gavet, al terme municipal de Gavet de la Conca, dins de l'antic terme de Sant Serni. És esmentada el 1012, quan passa a ser possessió de Santa Maria de Gerri. És esmentada com a possessió d'aquest monestir el 1081, 1086, 1164 i 1197. El 1904 apareix ja desvinculada d'aquell monestir, i s'esmenta com a parròquia. Es diu, aquell any, que no té sagristia, i té un sol altar. Apareix en bon estat, però.

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Pere de Gavet", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
# Pisó (cònsol)

Luci Calpurni Pisó (en llatí Lucius Calpurnius Piso) va ser un magistrat romà que va viure al segle ii, durant els mandats dels emperadors Antoní Pius, Luci Ver i Marc Aureli i Còmmode.
Formava part de la gens Calpúrnia, una important família d'origen plebeu. Era fill de Gai Calpurni Pisó, que va ser cònsol l'any 111 durant el mandat de Trajà, i de Cornèlia Orfita, filla de Servi Escipió Orfit, cònsol l'any 149
L'any 175, va ser elegit cònsol amb Publi Salvi Julià, sota el regnat de Còmmode i Marc Aureli.

## Referències

* ↑ Pauly, August. Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft Vol. III. Stuttgart: A. Druckenmüller, 1897, p. 1386.
# Pilar d'Eliseg

El Pilar d'Eliseg, també conegut com a Croes Elisedd en gal·lès, és una columna de quatre metres d'alçada situat vora l'abadia de Valle Crucis, en el comtat gal·lès de Sir Ddinbych. A poca distància hi ha la vila de Llangollen. Va ser erigit per Cyngen ap Cadell (mort el 855), rei de Powys en honor del seu rebesavi Elisedd ap Gwylog. La forma Eliseg que du el pilar es creu que fou un error del gravador de la inscripció.
La inscripció llatina no només cita diversos individus esmentats en la Historia Britonum, sinó que la complementa. La transcripció més generalment acceptada, una de les més llargues de l'època previquinga de Gal·les és:
    † Concenn fill de Catell, Catell fill de Brochmail, Brochmail fill de Eliseg, Eliseg fill de Guoillauc.
    † i que Concenn, re-besnet d'Eliseg, erigí aquesta pedra pel seu re-besavi Eliseg.
    † El mateix Eliseg, que reuní l'herència de Powys... al llarg de nou (anys?) del poder dels Anglesos amb la seva espasa i el foc.
    † Qui llegeixi aquesta pedra gravada a ma, que beneeixi l'ànima d'Eliseg.
    † Aquest és aquell Concenn que capturà amb la seva ma mil cent acres [4.5 km²] que eren del seu regne de Powys ..i que ... la muntanya
[la columna està trencada ací. Una línia, o diverses, perdudes]
    ... la monarquia. .. Màxim. .. de Bretanya... Concenn, Pascent, Maun, Annan.
    † Britufill de Vortigern, a qui els Germanus beneïren, i a qui Sevira infantà, filla de Màxim el rei, que matà el rei dels romans.
    † Conmarch pintà aquest text a petició del rei Concenn.
    † La benedicció del Senyor sigui sobre Concenn i sobre tota la seva casa, i sobre l'entera regió de Powys fins al Dia del Judici.
El Pilar va ser aterrat pels Roundheads, soldats de Cromwell, durant la Guerra Civil Anglesa (1642-1646), i la tomba que hi havia al peu fou profanada. Edward Lhuyd examinà l'escultura i en copià la inscripció el 1696. La part inferior de la columna va desaparèixer, però l'extrem superior va ser reerigit en el 1779. La inscripció és il·legible en l'actualitat.

## Notes

* ↑ Cyngen fill de Cadell, Cadell fill de Brochfael, Brochfael fill d'Elisedd, Elisedd fill de Gwylog,
* ↑ El rei dels romans seria l'emperador Flavi Gracià
* ↑ Transcripció del nom gal·lès Cynfarch

## Enllaços externs

* Fotografia i reconstrucció ideal (anglès)
# Plana al·luvial

Una plana al·luvial és una formació geoformològica, en gran part plana, creada per la depositació de sediments al llarg d'un gran període. Una plana d'inundació és part d'aquest procés, essent una zona més petita, formada en un particular període, que queda inundada pels rius, en canvi la plana al·luvial és una zona més extensa que representa la regió on s'han succeït planes d'inundació al llarg del temps geològic.
A mesura que les terres altes s'erosionen per la meteorització i el flux d'aigua, el sediment dels turons es transporta a la plana més baixa i la altitud dels turons disminueix.
No s'aconsella usar el terme de "plana al·luvial" en general per a referir-se a una plana d'inundació àmplia o a un delta de baix gradient.

## Exemples

* Babilònia, Iraq
* Plana al·luvial de la Baixa Tordera.
* Plana al·luvial del Mississipi
* Plana Oxnard, Ventura County, Califòrnia
* Vall del Po, Itàlia.
* Plana al·luvial del Punjab
* Laguna de Santa Rosa
* Christchurch, Nova Zelanda

## Referències

* ↑ ftp://ftp-fc.sc.egov.usda.gov/NSSC/Soil_Survey.../629_glossary.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «Mississippi River alluvial plain». Arxivat de l'original el 2012-07-16. [Consulta: 10 setembre 2012].
* ↑ Punjab Plain, Encyclopædia Britannica
# Santa Eulàlia d'Estaon

L'església de Santa Eulàlia d'Estaon és l'antiga parroquial del poble d'Estaon, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme del mateix nom.

## Història

Consta documentada l'any 1146 quan ajudava al sosteniment de l'església de Sant Martí de Cardós, pertanyent al bisbat d'Urgell. Va ser església parroquial de la vila d'Estaon fins al segle xviii, que, per la construcció d'un nou temple, va passar a ser-ne simplement una capella. En els anys vint del segle xx, es va modificar: la nau va passar a ser rectoria i es va derrocar l'absis romànic.

## L'edifici

L'església romànica està datada de finals del segle xi o principis del xii, era d'una sola nau i un absis semicircular amb arc prebisterial. Una part inferior dels murs sud i oest estan tallats a la roca on s'assenta l'església.
Les pintures murals que la decoraven, van ser traslladades a diferents museus: al Museu Nacional d'Art de Catalunya, a Barcelona, hi ha les més completes, pertanyents a l'absis, que representen el Pantocràtor dintre d'una màndorla, envoltat pel tetramorf, dos arcàngels, un serafí i un querubí. Al Museu Diocesà d'Urgell, es guarden les que decoraven el mur nord, amb el tema de la Passió.

### Pintures

Les pintures mostren influències del Mestre de Pedret i certes semblances amb les decoracions murals de les esglésies d'Esterri de Cardós i Sant Pere de Sorpe. Les pintures d'Estaon i les de Surp, del segle xii, són una altra mostra de les obres influenciades pels tallers de més importància, executades per generacions de pintors locals. Així, l'absis d'Estaon s'ha relacionat llunyanament amb el Cercle de Pedret i amb Santa Maria de Taüll. Hi destaca la representació del Baptisme de Crist, així com la imatge de santa Eulàlia, a qui és dedicada l'església. El fragment de Surp prové de la decoració absidal, on hi havia també el Crist en majestat i un apostolat (conservats en part en altres museus); la decoració està relacionada amb el pintor del Judici Final de Santa Maria de Taüll.
Es troba en estat ruïnós.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Estaon». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
* Pladevall, Antoni. Guies Catalunya Romànica, Pallars Sobirà. Barcelona: Editorial Pòrtic, 2000 (Catalunya Romànica. Guies comarcals, 8). ISBN 84-7306-609-X.

## Referències

* ↑ Les pintures de l'absis d'Estaon i les de Surp Arxivat 2010-09-28 a Wayback Machine. al web del MNAC

## Enllaços externs

* Santa Eulàlia d'Estaon en El blog d'Estaon
* Santa Eulàlia d'Estaon Arxivat 2008-10-06 a Wayback Machine.
# Satellite Beach

Satellite Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 9.577 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Satellite Beach tenia 9.577 habitants, 3.952 habitatges, i 2.877 famílies. La densitat de població era de 1.553,7 habitants/km².
Dels 3.952 habitatges en un 26,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,3% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 21,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.571 $ i la renda mediana per família de 63.442 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.079 $ mentre que les dones 28.259 $. La renda per capita de la població era de 27.181 $. Entorn del 2,7% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Satellite Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Satellite Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Platja de Sant Esteve de la Fosca

La platja de Sant Esteve de la Fosca és una platja del municipi de Palamós (Baix Empordà), que forma part de la platja de la Fosca. Limita a ponent amb la Roca Fosca, una gran roca negra que s'endinsa al mar i dona nom a la platja, que la separa de l'altre tram de platja de la Fosca, i a llevant amb un tram de penya-segats, sobre els quals hi ha el castell de Sant Esteve de Mar, que també dona nom a la platja. Orientada al sud-est, té una longitud de 170 m i una amplada mitjana de 45 m.

## Referències

* ↑ «La Fosca-la Roca Fosca». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «La leyenda de la Fosca». Red Costa Brava.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
# Platja de San Martín

La Platja de San Martín és una de les platges de la parròquia de Celorio, en el concejo de Llanes, Astúries. S'emmarca a les platges de la Costa oriental d'Astúries, coneguda com a Costa Verda Asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació). Per aquest motiu està integrada, segons informació del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient, en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.

## Descripció

Es tracta d'una platja de sorra blanca amb afloraments rocosos. Presenta forma de petxina i enfront d'ella se situen dos illots (que formen part dels coneguts com a illes de Póo, a un dels quals s'uneix mitjançant un tómbol). L'entorn pot considerar-se verge, per ser de caràcter totalment natural, la qual cosa suposa no disposar d'equipaments ni serveis. Atès que presenta considerable onatge es fa apta per a la pràctica de surf. Durant la baixamar s'uneix a la platja de Portiello.
Com a dada curiosa a tenir en compte és l'existència d'un fenomen natural únic a la zona: en la baixamar, es pot veure com brolla aigua de la sorra de la platja. es tracta d'aigua dolça subterrània.
Pot també destacar-se l'existència d'unes petites cales. Realment es tracta de dos petits bancs de sorra que no poden considerar-se platges en si, a les quals només es pot accedir per les roques i que es diuen “La Nixón”, que és valorada perquè quan es duu a terme la recollida d'algues (ocle), queden al descobert dues coves conegudes com “els pous de la nixón” on es produïa una gran acumulació de material; i "la Penal", la qual només és accessible, durant unes poques hores, en baixamar, desapareixent en produir-se la pujada de la marea.

## Referències

* ↑ «Catálogo de playas. Playa de San Martín». Web del Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Arxivat de l'original el 2015-01-23. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ http://mas.lne.es/playas/llanes/297/playa-de-san-martin.html
* ↑ http://www.llanes.com/playas/playa-san-mart%C3%ADn Arxivat 2015-02-08 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.turismoasturias.es/descubre/costa/playas/playa-arenal-de-san-martin
* ↑ http://www.el-caminoreal.com/geo/playas/playasanmartin.htm Arxivat 2015-02-08 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.celoriu.com/celorio/las-playas/
* Ministeri de Medi ambient-platges de Arxivat 2011-06-03 a Wayback Machine. Llanes
# Sautairargues

Sautairargues (en francès Sauteyrargues) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Sari

«Sari» té aquests significats:
* Sari (Iran), ciutat iraniana
* Sari (roba), faldilla tradicional a l'Índia
* Sari, malnom de Kenan Pasha, (s. XVII), kapudan paixà otomà