OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simitarra de dors castany

La simitarra de dors castany (Pomatorhinus montanus) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i bambú de les terres baixes a la Península Malaia, Sumatra, Bangka, Java, Bali, Borneo.

## Referències

* ↑ «Simitarra de dors castany». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Ripton

Ripton és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 556 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ripton tenia 556 habitants, 210 habitatges, i 152 famílies. La densitat de població era de 4,3 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 29% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.583 $ i la renda mediana per família de 47.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 30.893 $. La renda per capita de la població era de 19.597 $. Entorn del 10,3% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Ripton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ripton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rosa Maria Garriga i Llorente

Rosa Maria Garriga i Llorente (Canet de Mar) és una antropòloga i sociòloga catalana. Llicenciada en antropologia i sociologia. El 1994 creà la Fundació Assistència i Gestió Integral (AGI), especialitzada en l'ajuda social a dones que pateixen violència de gènere i des de la que ha engegat programes d'integració social no sols de dones maltractades sinó també de reinserció dels maltractadors.
També ha estat directora de la revista Rufaca de la Cerdanya, membre del Patronat del Festival de Música de Llívia, vicepresidenta de l'Associació Catalana de la Premsa Comarcal (ACPC), presidenta de l'Associació Catalana de Dones Directives i Empresàries. També dirigeix diversos cursos de postgrau a la Universitat Ramon Llull i és col·laboradora dels Quaderns d'informació municipal de Llívia d'Els matins de Josep Cuní a TV3 i de Radio Intereconomía. El 2009 ha rebut un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla. El 2020 va ser guardonada amb la Creu de Sant Jordi.

## Obres

* Can Carbonell de Gorguja, tradició i innovació, publicat a Revista de Girona
* Vincles d'Unió entre els Cerdans, a Ceredània

## Referències

* ↑ Fundació AGI Arxivat 2016-12-03 a Wayback Machine. a ccfundacions.cat
* ↑ «Gràcies senyor Vinyet». Arxivat de l'original el 2016-07-01. [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ Rosa Maria Garriga Arxivat 2016-12-03 a Wayback Machine. al web de la Fundació Lluís Carulla
* ↑ «Govern.cat - Generalitat de Catalunya». [Consulta: 10 març 2020].

## Enllaços externs

* Rosa Maria Garriga a worldcat
# We (kana)

We o ゑ en hiragana o ヱ en katakana, és un kana japonès arcaïc que representa una mora obosoleta. Era pronunciat com «we».
Aquest kana ha quedat obsolet i rar en l'ús diari. De fet, en onomatopeia i paraules estrangeres, es prefereix el ウェ. Però malgrat això, és una mora freqüent en noms i cognoms (Wehara, que com és un cognom, no es pot escriure 'Uheara', Uwetsu, que és un nombre).

## Escriptura

* L'hiragana ゑ és fa en un traç. S'assembla a la る continuat amb una doble ん per abaix
* La ヱes fa amb tres traços:
* Una línia horitzontal amb un crop cap a baix a l'esquerra
* Una línia vertical al mig
* Una línia horitzontal a la base
En braille japonès:
Unicode :
* ゑ : U+3091
* ヱ : U+30F1

## Referències

* ↑ intergrid.cat. «Alfabets i escriptures del món». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Hai, Bui Hoang. «Meaning of ゑ in Japanese» (en anglès). Romaji Desu Japanese dictionary. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Bibliografia

* López i Vidal, Lluc López i. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
* Nolla i Cabellos, Albert. L’escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.
# Comitè Paralímpic Internacional

El Comitè Paralímpic Internacional (CPI) és la màxima organització esportiva mundial encarregada d'organitzar, coordinar i supervisar l'esport d'alta competició practicat per persones discapacitades. Creat el 1989, organitza cada quatre anys els Jocs Paralímpics, en coincidència amb els Jocs Olímpics. Té la seu a Bonn, Alemanya.

## Història

Els I Jocs Paralímpics, denominats Stoke Mandeville, es van celebrar el 1960 a Roma, com a jocs d'estiu. Des de llavors es van realitzar cada quatre anys sense interrupcions: Tòquio'64, Tel-Aviv'68, Heidelberg'72, Toronto'76, Arnhem'80, Nova York'84 i Seul'88.
El 1989 es va organitzar el Comitè Paralímpic Internacional (CPI) i la seva primera acció de relleu va ser l'organització dels Jocs Paralímpics de Barcelona el 1992. Des de llavors se'n van realitzar a Atlanta'96, Sidney'2000, Atenes'2004, Beijing'2008, Londres'2012 i el 2016 li toca al Barsil.
Des de 1988 es realitzen addicionalment els Jocs Olímpics d'Hivern: Innsbruck'88, Albertville'92, Lillehammer'94, Nagano'98, Salt Lake City'02, Turin'2006 i Vancouver'2010.

## Integració

El Comitè Paralímpic és dirigit per una Assemblea General integrada per tres categories de membres:
* Federacions nacionals: les associacions representatives de l'esport del persones amb discapacitats en cada nació, preferentment organitzades al seu torn en "comitès paralímpics" per país;
* Federacions internacionals especialitzades: cinc federacions internacionals específiques (Federació Internacional d'Esports per a Cecs; CP-ISRA Associació Internacional d'Esports i Recreació de Persones amb Paràlisi Cerebral; INAS-FID (Federació Internacional d'Esports per a Persones amb Discapacitat Intel·lectual; ISMWSF (Federació Internacional d'Esports en Cadira de Rodes Stoke Mandeville; ISOD (Organització Internacional d'Esports per a Discapacitats);
* Comitès per esport: existeixen 26 comitès internacionals per esport, que tenen veu i vot en l'Assemblea General.
* Governing board: format per 12 membres, inclosos el president i el vicepresident de l'IPC.

## Saló de la Fama

La CPI organitza un saló de la fama

## Vegeu també

* Comitè Paralímpic de les Amèriques
* Discapacitat
* Classificació paralímpica

## Enllaços externs

* «Comitè Paralímpic Internacional (IPC)» (en anglès).
* «Saló de la Fama del IPC».
# Fragile

* Per a altres significats, vegeu «Fragile (àlbum)».
Fragile Dreams: Farewell Ruins of the Moon és un videojoc de rol per a Wii de la companyia japonesa Bandai-Namco.
Va ser presentat oficialment el 22 de novembre de 2007 al Japó, i el seu llançament va ser el 22 de gener del 2009 al Japó, però no ha arribat a Europa fins al 19 de març del 2010. El joc no ha estat traduït al català, però si en anglès i francès, però existeix l'opció de jugar amb subtitols en castellà.

## Argument

En Seto és un noi a qui se li acaba de morir l'avi, que sempre l'ha cuidat. El problema és que és l'única persona que ha conegut en la seva vida, ja que tota la humanitat està extinta (tot i que no se sap el perquè). Seto s'adona que està totalment sol. A partir d'aquest punt, Seto empendrà un viatge cap a la "torre vermella i alta" en busca de supervivents, tal com li ha dit el seu avi en una carta que li ha deixat abans de morir, i començarà a conèixer coses que mai s'havia imaginat.

## Personatges

Seto: És un noi de 15 anys. Després que el seu avi morís, Seto emprèn un viatge en busca de supervivents com ell, tenint com una pista la carta que li ha deixat el seu avi.
La noia del cabell platejat: Una noia misteriosa, que vesteix robes molt lleugeres. El Seto la seguirà, en ser la primera persona que troba viva, a més de tocar-li la galta i veure que és real. Es podria dir que la història es desenvolupa al voltant de la cerca d'aquesta noia. Té molta afinitat amb els gats que troba, i també li agrada dibuixar per allà on passa, d'una manera molt infantil.
Crow: Noi del que se sap poca cosa, ja que és amnesic respecte al seu passat. Tot i això, és mostra prepotent, i confiat de si mateix, i ell també cerca alguna cosa: el seu passat. Vol saber-ne coses, ja que no en recorda absolutament res, i l'única cosa que té com a referència, és una fotografia on apareix amb un home gran.
Sai: És una ànima d'una noia. Té moltes cicatrius, i embenatges, el que fa pensar que ha passat per una operació quirúrgica. És irònica, i està avorrida del món per on volta, la qual cosa la porta a seguir en Seto per fer més amena el que queda de la seva existència.
Personal Frame: És una màquina, que ajuda en Seto tot el que pot aconsellant-lo. Estava abandonada a l'estació de tren, a punt d'espatllar-se a causa d'una fuga d'aigua que hi havia. En Seto la treu d'allà. És la primera amiga del protagonista, tot i ser una màquina, i sempre intentarà fer que el Seto no se senti sol.
El comerciant: Se'n sap poca cosa, d'ell. Va en busca de pedres precioses, i ell te les canvia per diners, amb els quals tu li pots comprar armes per defensar-te, i kits d'emergència.

## Enllaços externs

* Web oficial de Fragile
Viccionari
# Elsa Beatrice Kidson

Elsa Beatrice Kidson (Christchurch, 18 de març de 1905 - Nelson, 25 de juliol de 1979) fou una escultora i científica neozelandesa.
Va estudiar amb el seu pare Charles Kidson, també escultor i professor en el Canterbury College School of Art.

## Referències

* ↑ teara.govt.nz: Ressenya biogràfica d'Elsa Beatrice Kidson. (en anglès) Consultat el 27/2/2012

## Bibliografia

* Alexa M.Johnston, "Elsa Beatrice Kidson". Dictionary of New Zealand Biography. Ministry for Culture and Heritage. Consultat al desembre de 2011.
# Comitè Polític i de Seguretat de la Unió Europea

El Comitè Polític i de Seguretat de la Unió Europea (COPS) és l'òrgan intern permanent que a la Unió Europea té encomanat el seguiment continu de la situació internacional i de la seva evolució, en els àmbits relatius a la política exterior i de seguretat comuna, inclosa la política comuna de seguretat i defensa de la Unió Europea.

## Història

El Comitè Polític i de Seguretat va ser creat a propòsit de l'entrada en vigor del Tractat d'Amsterdam, el 1999, al Consell Europeu de Hèlsinki. Tanmateix, el COPS no va adquirir el seu caràcter permanent fins que el desembre de 2000 el Consell Europeu, reunit a Niça, va encomanar al Consell de la Unió la redacció del seu estatut intern. Amb el seu nou estatut, el COPS va substituir plenament l'antic Comitè Polític del Consell, les reunions del qual més o menys esporàdiques congregaven a determinats consellers polítics nacionals dels ministeris d'exteriors dels Estats membres.

## Composició i estructura

El Comitè està compost per representants dels governs dels Estats de la Unió, experts nacionals destacats amb rang d'ambaixador, i té la seu en Brussel·les, on acostuma a reunir-se dos cops per setmana. La seva presidència correspon a un representant designat per l'Alt representant de la Unió, i els seus membres estan obligats a guardar alt secret sobre el contingut de les reunions.
El Comitè Polític i de Seguretat, situat sota l'autoritat del Consell i de l'Alt representant, està nomenat a integrar-se al Servei Europeu d'Acció Exterior previst en el Tractat de Lisboa.

## Funcions

D'acord amb el Tractat de la Unió, reformat per Lisboa, al Comitè Polític i de Seguretat li corresponen les següents funcions:
* realitzar el seguiment permanent de la situació política global i dels esdeveniments internacionals concrets i la seva evolució, a l'àmbit referent a la política exterior i de seguretat comuna de la Unió;
* contribuir a la definició estratègica de la mencionada política mitjançant l'emissió de dictàmens dirigits al Consell a instància d'aquest, de l'Alt tepresentant, o per pròpia iniciativa;
* supervisar l'execució de la política exterior i de seguretat, deixant de banda la direcció que sobre la mateixa correspon a l'Alt representant, i informar d'ella al Consell d'Afers Estrangers.
Al marc específic de la política comuna de seguretat i defensa, i sense perjudici de l'aplicació a la mateixa de les funcions predites, el Comitè Polític i de Seguretat assumirà, sota la responsabilitat del Consell i de l'Alt representant, el control polític i la direcció estratègica de les operacions de gestió de crisi.

## Vegeu també

* Alt representant de la Unió Europea per a Afers exteriors i Política de Seguretat
* Comitè Militar de la Unió Europea
* Servei Europeu d'Acció Exterior

## Referències

* ↑ «Web oficial europa.eu» (en castellà). [Consulta: 9 març 2013].
* ↑ «Artículo 38 del Tratado de la Unión» (en castellà). [Consulta: 9 març 2013].

## Enllaços externs

* Decisió sobre la creació del Comitè Polític i de Seguretat (anglès) Arxivat 2009-06-12 a Wayback Machine.
# Ficció (desambiguació)

«Ficció» té aquests significats:
* Ficció
* Ciència-ficció, un gènere literari
* Ficció fantàstica o fantasia, un gènere literari
* Ficció filosòfica
* Ficció legal o ficció jurídica, una tècnica del dret
* Ficció interactiva, un joc d'aventura
Viccionari
# Solenopsis

«Solenopsis» té aquests significats:
* Solenopsis (formiga), gènere de formigues
* Solenopsis (planta), gènere de plantes de la família de les campanulàcies
# Romano

Romano és el nom dels següents personatges:
* Alfredo Ángel Romano (Montevideo, 1893 - 1972), futbolista internacional uruguaià
* Carlo Giuseppe Romano
* Giulio Romano (Roma ~1499 ? - Màntua, 1546), pintor, arquitecte i decorador del manierisme
* Jurgen Romano Colin (1981, Utrecht), futbolista neerlandès
* Paolo Romano (~1445-~1470), escultor del renaixement italià
* Ray Romano (Queens, Nova York, 1957), actor de cinema i TV estatunidenc
* Romano Gandolfi (1933 - Medesano, 2006), director d'orquestra i de cors italià
* Romano Prodi (Scandiano, Regne d'Itàlia, 1939), Primer Ministre d'Itàlia (1996 -1998 i 2006-2008) i President de la Comissió Europea (1999 -2004)
* Romano Scarpa (Venècia, 1927 - Màlaga, 2005), dibuixants de Disney
* Romano Sion (Paramaribo, 1971), futbolista holandès nascut a Surinam
Viccionari
# Fragatini western

El fragatini western és el nom que reben els films de tipus western rodats a la zona de Fraga i al despoblat de Cardell al llarg dels anys seixanta i setanta del segle passat. Balcázar Producciones en foren els principals impulsors, juntament amb altres productors i inversors italians.
Es van rodar gairebé 30 pel·lícules, entre les que destaquen:
* Pistoleros de Arizona (1965)
* Una pistola para Ringo (1965)
* El retorno de Ringo (1966)
* Yankee (1966)

## Referències

* ↑ «Cardell / Cardiel». PoblesAbandonats. Fundació Privada de Centres d'Estudis de Parla Catalana Institut Ramon Muntaner [Consulta: 27 octubre 2022].
* ↑ Ferrer, Pablo «Cardiel y el ‘fragatini western’, un viaje fílmico a los años 60» (en castellà). Heraldo de Aragón, 05-02-2020 [Consulta: 27 octubre 2022].
* ↑ Senar Canalís, Óscar «Cuando los Monegros fueron Arizona: la fiebre del 'spaghetti western' que conectó Roma, Barcelona y Candasnos» (en castellà). elDiario.es [Bellver de Cinca], 10-05-2019 [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ Aragón, Heraldo de. «Cardiel y el ‘fragatini western’, un viaje fílmico a los años 60» (en castellà), 05-02-2020. [Consulta: 29 juliol 2024].

## Vegeu també

* Spaghetti western
# Encyclopaedia Judaica

L'Encyclopaedia Judaica és una enciclopèdia en llengua anglesa que comprèn 26 volums i que es dedica al poble jueu i a la seva fe, el judaisme. Cobreix diverses àrees de la cultura i civilització judaiques, inclosa la història i la cultura del poble d'Israel, en les seves diverses eres, tradicions, celebracions, llengües, escriptures i ensenyaments religiosos, així com les diverses matèries vinculades amb els jueus i al judaisme. L' edició de 1972 va generar comentaris tant positius com negatius.

## Història

Va ser publicada per primera vegada el 1971-72 en 16 volums per dos editorials al mateix moment. A Jerusalem per Keter Publishing House i a Nova York per Macmillan Company. La Judaica en anglès també es va publicar en CD-ROM, una versió que ha estat millorada amb 100.000 hipervincles i diverses altres funcions, com vídeos, presentacions de diapositives, mapes, música i les pronunciacions hebrees. Es va deixar de publicar, tot i que encara està disponible. L'enciclopèdia va ser escrita per especialistes en temes professionals israelians, americans i europeus.
El juliol de 2003, Thomson Gale va anunciar que havia adquirit els drets de publicar una segona edició de l'Enciclopèdia Judaica amb Macmillan Reference USA. El treball de 22 volums es va publicar publicar el gener de 2007.

## Referències

* ↑ Levy, David B. (2002). "The Making of the Encyclopaedia Judaica and the Jewish Encyclopedia Arxivat 2017-08-08 a Wayback Machine.." Proceedings of the 37th Annual Convention of the Association of Jewish Libraries.
* ↑ «Encyclopaedia Judaica eBook version». Gale. Macmillan Reference USA. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2012. [Consulta: 25 setembre 2013].
* ↑ "Updated Judaica", Dateline World Jewry, World Jewish Congress Foundation, desembre 2006/January 2007

## Bibliografia

* Biella, Joan. "Authority Work in Ruritania". Proceedings of the 36th Annual Convention of the Association of Jewish Libraries, 2001. En una encantadora i instructiva fantasia, un bibliotecari estableix l'autoria d'una obra usant la Encyclopædia Judaica d'acord amb els procediments acceptats.
* Leiman, Shnayer. "The New Encyclopaedia Judaica: Some Preliminary Observations"
* Levy, David B. "The Making of the Encyclopaedia Judaica and the Jewish Encyclopedia" Proceedings of the 37th Annual Convention of the Association of Jewish Libraries, 2002. Una anàlisi i comparació d'aquestes dues enciclopèdies com a obres d'erudició i com a recursos d'informació bibliotecària.
* Thomson Gale Publishing. "Gale Acquires a Cultural Treasure: Gale to publish The Encyclopaedia Judaica - first new edition in more than 30 years", notícia de premsa, 29 de juliol de 2003, en Thomson Gale.

## Enllaços externs

* encyclopaediajudaica.com Website oficial Arxivat 2020-09-26 a Wayback Machine.
* 2007 edition online Arxivat 2014-03-05 a Wayback Machine.. Bureau of Jewish Education, Indianapolis.
* Ephross, Peter, "New Encyclopedia Judaica Hits Shelves", about the Second Edition. Jewish Telegraphic Agency, 24 Oct. 2006
* Coverage of the launch of the 2nd edition at the Frankfurt Book Fair, European Jewish Press, 9 Oct. 2006
# Mas de Cercós

El Mas de Cercós és una masia de l'Aleixar inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una gran masia, situada en un replà una mica alterós, vora el camí de carro de l'Aleixar a Castellvell i davant de la riera de Salvià o Suvià. És un edifici molt espaiós i, malgrat les reformes, hi ha indicis d'antiguitat. La planta és rectangular, i l'obra de paredat. Sembla que Isidre Pamies "Cercós" feu construir mines i passos secrets, com a sortides d'urgència del mas. Probablement fou el moment en què la casa es feu en certa manera forta. El més interessant de l'edifici vell són les golfes, obertes amb una sèrie d'arcs rodons correguts, la major part d'ells cegats amb maons, fets amb rajoles. Sota l'arrebossat es veu el parament, de paredat a la part inferior i de rajola a l'alta, sota el ràfec de poca volada, que s'ha mantingut en l'ampliació gran feta a l'esquerra de la porta, d'arc rodó.

## Història

La família Pamies habita el mas des d'antic. Un document de 1716 parla del "mas de Cercós, posseïda per Blay Pamies". El 1800, un altre Blai Pamies rep un censal. L'apoderat del comte de Medinaceli (el terme de l'Aleixar pertanyia al comtat de Prades, que heretà la casa castellana), el 1807, concedí al mateix Blai, pagès, permís per construir un molí fariner i per obrir una mina al barranc del Salt. A la guerra dels Malcontents (1827) hi participa Francesc Pamies, que potser també lluità a la dels Matiners (1846-49). A la primera guerra carlina (1833-39), hi participà Isidre Pamies, germà de l'avi de l'homònim guerriller "Cercós", que fou malferit en la batalla de Prades de 1873, i enterrat a la Mussara, on fou desenterrat el seu suposat taüt i afusellat el cadàver pels liberals.

## Referències

* 1 2 «Mas de Cercós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Mas de Cercós». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Viure a soles

El viure a soles o residència en solitari és una situació de vivència en la que una sola persona ocupa una llar. La situació és un fenomen creixent en les societats contemporànies que té una doble imatge: trencament de la solidaritat respecte les societats tradicionals mostrant una autonomia individual i una llibertat (representada especialment per joves) i alhora la identificació d'aquesta condició com la malaltia del segle xxi, associada a la vellea i la soledat.
El sociòleg Eric Klinenberg explica que abans de la dècada de 1950, cap societat havia tingut una gran quantitat de persones visquent sola. Històricament, açò ha ocorregut quan la gent major vivien després d'haver mort la seua parella i quan els homes havien migrat per qüestions de feina. En temps recents, grans nombres de gent ha començat a viure a soles feliçment a les ciutats amb l'ajuda de les tecnologies de la comunicació com el telèfon, el correu electrònic i els serveis de xarxes socials. Klinenberg descobrí que la capacitat de les dones per a treballar, ser propietàries i iniciar el divorci crea més oportunitats perquè visquen soles; a països com Aràbia Saudita on la dona no té autonomia, relativament poca gent hi viu a soles.

## Fenomen als Estats Units

El 2012, 1 de cada 4 llars eren ocupades per una sola persona. La ciutat de Nova York començà a partir d'eixa data de ser un lloc per a establir-se fàcilment en aquesta condició per l'augment dels preus de l'habitatge i la disponibilitat creixent d'habitatges grans.

## Fenomen al Regne Unit

Un informe del 2008 avisà que la quantitat d'aquest fenomen s'estava estenent, especialment entre la gent de vint i trenta anys.

## Referències

* ↑ López Villanueva, Cristina; Pujadas Rubies, Isabel «Vivir solo en España. Evolución y características de los hogares unipersonales en la vejez». Panorama social, 28, 2018, pàg. 93. ISSN: 1699-6852. Enllaç alternatiu
* ↑ Klinenberg, Eric. Going solo : the extraordinary rise and surprising appeal of living alone. Penguin Books, 2013. ISBN 978-0143122777.
* ↑ Kurutz, Steven «One Is the Quirkiest Number : The Freedom, and Perils, of Living Alone». The New York Times, 23-02-2012 [Consulta: 29 maig 2019].
* ↑ Duffy, Stephen «Size Matters: New York Used to Be Full of ‘Singletons,’ But Bigger Apartments and Rising Prices Means Living Alone Is Harder Than Ever». The Observer, 08-02-2012 [Consulta: 29 maig 2019].
* ↑ Staunton, Clare. The Singleton Society. nVision, 2008 [Consulta: 29 maig 2019]. Arxivat 2019-06-24 a Wayback Machine.
# Club Rubio Ñu

El Club Rubio Ñu és un club de futbol paraguaià del barri de Santísima Trinidad a la ciutat d'Asunción.

## Història

El club va ser fundat el 24 d'agost de 1913. Els seus colors fan referència a la puresa i l'esperança, blanc i verd respectivament. Després de la seva fundació el club s'afilià a la Liga Centenario, una lliga dissident de la Federació Paraguaiana. Els clubs Club Itá Ybaté i Club Flor de Mayo es fusionaren dins del club. El seu principal rival és el Club Sportivo Trinidense del mateix barri.

## Palmarès

* Segona divisió paraguaiana de futbol:
** 1926, 1941, 1954, 1961, 1963, 1972, 2008
* Tercera divisió paraguaiana de futbol:
** 1941, 1942, 2005

## Referències

* ↑ Web oficial
* ↑ Club Rubio Ňú Info
* ↑ Grandes momentos ñuenses Arxivat 2018-12-14 a Wayback Machine. - Diario ABC Color
* ↑ Rubio Ñu y su 94º aniversario Arxivat 2018-12-14 a Wayback Machine. - Diario ABC Color