OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruta Estatal d'Oklahoma 3

La Ruta Estatal d'Oklahoma 3, abreviada com a SH-3 o OK-3, és una autopista a l'estat d'Oklahoma, als Estats Units. Travessa diagonalment Oklahoma, i és la ruta estatal més llarga de l'estat; amb una extensió total de 990 quilòmetres (615 milles). A la població de Shawnee, l'autopista es divideix en la SH-3E i la SH-3W; tot afegint una E o una W al nom original de l'autopista per a indicar la direccionalitat cap a l'est (en anglès: east) o cap a l'oest (en anglès: west).
# Wests Tigers

Els Wests Tigers són un club professional de rugbi a 13 australià amb seu a Campbelltown i Lilyfield a Sydney. El club juga a la National Rugby League (NRL). És un dels dos únics clubs (l'altre és el Newcastle Knights) que mai ha perdut una gran final en la qual ha participat.

## Referències

* ↑ «NRL – Grand Finals». Rugby League Project. [Consulta: 24 març 2016].
# Francisco Terán Morales

Francisco Terán Morales (Jerez de la Frontera, 1863 - Madrid, c. 1931) va ser un enginyer de camins i polític espanyol.

## Biografia

Des de 1885 a 1900 va ser enginyer subaltern en Huelva, on va contreure matrimoni amb Antonia Galindo Andújar, amb la qual va tenir 6 fills. De Huelva va passar a Ciudad Real on va passar tres anys com a Cap de la Divisió dels treballs hidràulics que es feien en la conca del riu Guadiana.
Coneixedor del panorama hídric i hidràulic espanyol, així com de les comunicacions per ferrocarril, va ser nomenat Enginyer Cap de ferrocarrils de la província de Madrid en 1909. Va ser Director d'Enginyeria de la companyia Companyia dels Ferrocarrils de Madrid a Saragossa i a Alacant en 1918. En 1919 va ser President de l'Institut d'Enginyers Civils i mesos després Ministre de Proveïments sota el govern de Manuel Allendesalazar Muñoz.
Va escriure un drama en vers titulat Leyes contradictorias. Va morir als 68 anys, allunyat de la política, com a Sotsdirector General de M.Z.A. És autor de nombrosos estudis i articles, publicats en revistes especialitzades.

## Enllaços externs

* Vicente Machimbarrena Francisco Terán Morales Arxivat 2015-05-25 a Wayback Machine. a la Revista de Obras Públicas, 15 de febrer de 1931
Càrrecs públics :
| Precedit per: Fernando Sartorius Chacón | Ministre de Proveïments 1919 - 1920 | Succeït per: Luis Rodríguez de Viguri |
# Collada de Sant Martí

La Collada de Sant Martí és una collada situada a 1.409 m alt entre els termes comunal dels Banys d'Arles i Palaldà, a l'antic terme de Montalbà dels Banys (Vallespir, Catalunya del Nord) i municipal de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà).
És a l'extrem sud-est del terme, prop del límit amb Reiners, també. És a l'extrem nord del terme de Maçanet de Cabrenys. Queda a ponent del Roc de Fraussa i al nord-est del Roc de la Campana i del Roc de la Sentinella.
Aquesta collada és un lloc de pas habitual en les rutes excursionistes per aquest sector dels Pirineus.

## Referències

* ↑ «Collada de Sant Martí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ La Collada de Sant Martí en els ortofotomapes de l'IGN
# Sofíivka

* Per a altres significats, vegeu «Sofíievka».
Sofíivka (en ucraïnès: Софіївка, en rus: Софиевка, Sofíievka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, ocupada per Rússia, que el 2021 tenia 3.732 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Sant Jaume de Gramuntill

Sant Jaume de la Pobla de Segur és una antiga església romànica de la vila de la Pobla de Segur, a la comarca del Pallars Jussà. Només se'n conserven les ruïnes. Està situada prop, al nord-oest, de la Borda del Ros, al nord-est de la Pobla de Segur.
La Borda del Ros, la Barraqueta i Gramuntill havien constituït ajuntament propi, amb el nom de Gramuntill, entre 1812 i 1847.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Jussà. Inventari d'esglésies, vol. 8. Barcelona: Arxiu Gavín, 1980. ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Remugant (digestió)

* Per a altres significats, vegeu «Remugant (ordre)».
Els remugants són animals que digereixen l'aliment en dues etapes: primer el consumeixen i després el remuguen. El remugó consisteix a regurgitar el material semidigerit i mastegar-lo de nou per desfer-lo i afegir-li saliva. Els remugants inclouen els bòvids, cèrvids i altres famílies properes, igual que els camèlids, que tanmateix no es classifiquen a l'ordre taxonòmic dels remugants autèntics, car els falten altres característiques com la presència de banyes, preestómacs aglandulars, etc. De fet, se'ls considera "pseudoremugants", car només tenen tres compartiments a l'estómac.

## Referències

* ↑ Chen, Lei; Qiu, Qiang; Jiang, Yu; Wang, Kun; Lin, Zeshan; Li, Zhipeng; Bibi, Faysal; Yang, Yongzhi; Wang, Jinhuan; Nie, Wenhui; Su, Weiting; Liu, Guichun; Li, Qiye; Fu, Weiwei; Pan, Xiangyu; Liu, Chang; Yang, Jie; Zhang, Chenzhou; Yin, Yuan; Wang, Yu; Zhao, Yue; Zhang, Chen; Wang, Zhongkai; Qin, Yanli; Liu, Wei; Wang, Bao; Ren, Yandong; Zhang, Ru; Zeng, Yan; da Fonseca, Rute R.; Wei, Bin; Li, Ran; Wan, Wenting; Zhao, Ruoping; Zhu, Wenbo; Wang, Yutao; Duan, Shengchang; Gao, Yun; Zhang, Yong E.; Chen, Chunyan; Hvilsom, Christina; Epps, Clinton W.; Chemnick, Leona G.; Dong, Yang; Mirarab, Siavash; Redlef Siegismund, Hans; Ryder, Oliver A.; Gilbert, M. Thomas P.; Lewin, Harris A.; Zhang, Guojie; Heller, Rasmus; Wang, Wen (2019). «Large-scale ruminant genome sequencing provides insights into their evolution and distinct traits». Science 364 (6446
# Marrasquino

El marrasquino o marasquino és una licor molt delicada, incolor, un xic viscosa, dolça i fragant.
Es fa d'una varietat de cireres anomenades cireres marasques a les quals s'afegeix sucre, ametlles i mel. S'elabora especialment a Zadar, població de Dalmàcia, Croàcia d'on ve el més estimat. També es produeix a Torreglia (prop de Pàdua, Itàlia).
El marrasquino combina particularment bé amb certes darreries com la macedònia de fruites. Sol usar-se per a macerar cireres, per la qual cosa es fa dir cireres al marrasquino en cocteleria i rebosteria.
També s'empra en alguns còctels com ara en una variant del Manhattan dita Sweet Manhattan o Manhattan dolç.
El destil·lat es madura durant almenys dos anys en tines de fusta de freixe, puix que aquesta fusta no transfereix la color a la licor. Després és diluït i ensucrat.

## Marques històriques de marrasquino en Zadar (abans de 1943)

* Maraschino Luxardo (1821)
* Distilleria Romano Vlahov
* Fabbrica Maraschino Drioli Salghetti (1759-1943)
* Fabbrica Maraschino Stampalia
* Distilleria Calligarich
* Distilleria Millicich
* Distilleria Magazzin
* Distilleria Stanich

## Referències

* 1 2 Diccionario enciclopédico popular ilustrado Salvat (1906-1914)
* ↑ http://www.luxardo.it luxardo.it
* ↑ http://www.casoni.com/ casoni.com
* ↑ http://www.studimpresa.vi.it/a_30_IT_17_1.html studimpresa.vi.it

## Enllaços externs

* Maraschino liqueur should not be confused with the juice from Maraschino cherries (anglès)
* Maraschino cherry (anglès)
* Maraschino bottles (alemany)
# Consorci de Salut i Social de Catalunya

El Consorci de Salut i Social de Catalunya (CSC), anteriorment conegut com a Consorci Hospitalari de Catalunya, és una entitat pública de caràcter local i base associativa, fundada el 1983, que té el seu origen en el moviment municipalista.
El CSC, referència al sector sanitari i social, exerceix la representació i defensa del prop d'un centenar d'associats i 45.000 professionals que en formen part, als quals presta un marc de protecció, de reforçament i desenvolupament de les seves funcions en relació als serveis socials i de salut. Amb una clara vocació pública, el CSC presta serveis d'alt valor afegit als seus associats i col·labora en la definició del model, adaptant-se a les noves situacions dels centres sanitaris i d'atenció social i del món municipal.
Tots els associats al CSC són entitats públiques i/o privades sense ànim de lucre.
El CSC va néixer l'any 1980 i es va constituir formalment el 1983 amb el nom de Consorci Hospitalari de Catalunya (CHC). Els socis fundadors del Consorci van ser deu ajuntaments i nou hospitals municipals. L'entorn en què es va crear i opera el Consorci és el de l'associacionisme municipalista.
* President: Josep Mayoral i Antigas.
* Director General: José Augusto García Navarro.
El CSC representa els seus associats i els presta una sèrie de serveis de suport a la gestió. L'instrument per excel·lència de defensa dels interessos dels associats és la patronal CAPSS (Consorci Associació Patronal Sanitària i Social) que es va crear el 1995. A través de la seva patronal, el CSC participa en tots els àmbits sectorials de negociació en què tenen presència els seus associats.
Els serveis que presta el Consorci inclouen des de la formació continuada per als treballadors del sector (a través de l'empresa UCf a recursos de caràcter tècnic (Laboratori de referència de Catalunya) o al servei de contractactions que ofereix el Servei Agregat de Contractacions Administratives (SACAC), que facilita l'aplicació de la Llei de Contractes del Sector Públic en la contractació de subministraments, serveis, equipaments, inversions i obres.
El CSC ha tingut una forta influència en la definició i el desplegament del model de salut de Catalunya i la seva difusió a l'exterior. El coneixement sobre el model i la seva evolució es canalitza a través de la Consultoria Internacional (CSC-CiG) i del Servei d'Estudis i Prospectives en Polítiques de Salut (SEPPS), que des del 2009, està reconegut per la Generalitat de Catalunya com a grup de recerca emergent, amb el nom de "Grup de Recerca en Polítiques de Salut i Serveis Sanitaris".
El 2008 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Llibre del XXV aniversari del Consorci Hospitalari de Catalunya. CSC, 2008."

## Enllaços externs

* Consorci de Salut i Social de Catalunya - Lloc web oficial
# Sofíievka (Briansk)

* Per a altres significats, vegeu «Sofíievka».
Sofíievka (en rus: Софиевка) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 352 habitants. Pertany al districte de Zlinka.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Sant Jaume de Figuerola

Sant Jaume de Figuerola és l'església parroquial de Figuerola del Camp (Alt Camp). Està protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església barroca de planta de creu grega amb elements romànics integrats. L'interior presenta una cúpula semiesfèrica central que exteriorment es correspon amb un cimbori. Les estructures portants són pilars amb basament de pedra i acabats en capitells corintis, aquests pilars sostenen arcs de mig punt. El cor s'aixeca als peus de l'església
La façana recorda un temple clàssic. La porta d'arc rebaixat presenta brancals que imiten pilastres, amb grans basaments. Per damunt de la llinda hi ha un fris amb la inscripció "1789" i un frontó triangular amb un nínxol buit. La façana es troba coronada per un altre frontó resseguit per una cornisa de maó. El campanar s'aixeca als peus, a l'esquerra. Té planta quadrada amb dos cossos vuitavats damunt. L'edifici és de pedra i maçoneria.
En enderrocar-se la primitiva església, una part va ser utilitzada per a la construcció de la nova. L'espai que ocupava correspon actualment a la zona de l'altar, les dues sagristies i les dues capelles laterals. Se'n conserva la base de les dues parets laterals i la posterior, en les quals s'observen senyals de canters. Cal destacar la façana est on es troba una petita finestra d'arc de mig punt i, a la façana nord, un notable rosetó.

## Història

L'església romànica de Figuerola apareix ja esmentada a la butlla del 1194, temps en què Figuerola formava part del Castell de Prenafeta. Posteriorment, en augmentar considerablement la població, va ser modificada (1488) i, per acabar, enderrocada parcialment (en resten un arc de mig punt, una rosassa i una finestra, incorporats) per fer-ne una de nova i més gran al segle xviii. La nova església va ser construïda entre 1781 i 1789. Va ser incendiada durat la guerra civil (1936-1939) i el seu interior quedà completament malmès. Posteriorment va reconstruir-se mitjançant donatius, per subscripció pública i prestacions personals. El 1946 s'acabà d'enguixar l'església i se'n reconstruí el cor. El 1956 va construir-se l'altar major i el cambril de la Verge, amb pintures de M. Teresa Jou. El campanar va ser acabat el 1792.
Actualment, la parròquia és sufragània de Santa Maria del Pla de Santa Maria, adscrita a l'arxiprestat de l'Alt Camp; vicaria episcopal de l'Alt Camp, el Baix Penedès i el Tarragonès; arquebisbat de Tarragona.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Jaume de Figuerola». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona. [Consulta: 24 maig 2012].
* 1 2 «Església de Sant Jaume de Figuerola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].
* ↑ «Sant Jaume Apòstol». Cercador de parròquies. Arquebisbat de Tarragona. [Consulta: 15 maig 2012].
# Enric Dalmau i Carbonell

Enric Dalmau i Carbonell (Sant Antoni de Calonge, Baix Empordà, 1908 – Calonge, Baix Empordà, 1936) fou músic instrumentista català de violí i contrabaix.

## Biografia

Enric Dalmau va néixer el 7 de febrer del 1908 al poble de Sant Antoni de Calonge, terme municipal de Calonge. Els seus pares eren Martí Dalmau i Pla, taper, i Fermina Carbonell i Serís, tots dos naturals del municipi de Calonge.
No se sap pas amb qui va aprendre a tocar i amb quines agrupacions ho va fer. Una parenta seva encara guarda una camisa verda amb les seves inicials de l'època en què tocava. També era un gran aficionat al teatre. Però la seva feina principal, com molts músics era una altra. En el seu cas, seguint la del seu pare, la de taper. Tots dos treballaven a la fàbrica de taps de suro de Conrad Vilar, a Sant Antoni de Calonge.
A nivell personal, es diu que tenia unes grans condicions físiques. Es diu que anava nedant des de la platja de Sant Antoni a l'espigó de Palamós dues vegades seguides. El 21 de juny de 1936 es va casar amb Amàlia Fernández i Pascual, natural de Tossa de Mar. El 15 d'agost d'aquell mateix any va morir ofegat a la platja de Torre Valentina, quan intentava salvar el també músic Josep Colom i Molla, natural de Calonge.

## Referències

* ↑ Albert Vilar Massó, Calonge, terra de músics. Girona. 2009. pp 48
* ↑ [Llibre de naixements de l'arxiu parroquial de Sant Martí de Calonge]
# François Konter

François 'Bitzi' Konter (Lasauvage, 20 de febrer de 1934 – Bettembourg, 29 d'agost de 2018) fou un futbolista luxemburguès.

## Biografia

Konter inicià la seva carrera futbolística al Chiers Rodange de Luxemburg, però va passar la major part de la mateixa a Bèlgica, defensant la samarreta de l'Anderlecht i del Gent.
Konter també va jugar amb la selecció nacional de Luxemburg, coincidint amb el moment més rellevant de la història futbolística d'aquest país. Va debutar l'octubre de 1955 en un partit contra Suïssa, i va ser part integrant de l'equip que gairebé assoleix les semifinals del Campionat d'Europa de 1964.
En el transcurs de la seva carrera amb l'equip nacional, Konter va disputar un total de 77 partits, marcant 4 gols. Va disputar 16 partits de classificació per a la Copa del Món.
Entre novembre de 1966 i novembre de 1955, Konter va ser el jugador luxemburguès amb més partits disputats amb la selecció, gesta que fou superada en aquell moment per Carlo Weis. L'últim partit com internacional el va disputar l'abril de 1969 contra Bulgària.

## Palmarès

* Lliga belga: 4
       1962, 1964, 1965, 1966
* Copa belga: 1
       1965

## Referències

* ↑ François Konter gestorben a wort.lu
* ↑ Appearances for Luxembourg National Team - RSSSF
* ↑ Record at FIFA Tournaments Arxivat 2013-03-22 a Wayback Machine. - FIFA
# Marrakech-Medina

Marrakech-Medina (àrab: مراكش المدينة, Marrākux al-Madīna; amazic estàndard marroquí: ⴰⵎⵓⵔⴰⴽⵓⵛ ⵎⴷⵉⵏⴰ, Amurakuc Mdina) és un districte urbà (arrondissement) de la ciutat de Marràqueix, dins la prefectura de Marràqueix, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 120.643 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Zichem

Zichem és un antic municipi de Bèlgica a la província del Brabant Flamenc a la vall del Dèmer. Era un municipi independent fins a la fusió dels municipis de l'1 de gener de 1977 quan es va integrar en la nova entitat de Scherpenheuvel-Zichem.
El primer esment escrit data del 1141. Durant l'antic règim tenia drets de ciutat i pertanyia a Maria van Loon-Heinsberg, que descendia dels comtes de Loon. El 1301 és van erigir les primeres muralles. Després del seu matrimoni amb Jan IV de Nassau el 1440, Zichem va passar al comtat de Nassau-Dillenburg. Zichem tenia un comerç florent de drap i altres teixits. A més de la indústria del tèxtil s'hi va desenvolupar la vinya –conreu avui desaparegut– a les costes de la vall del Dèmer. Abans de la Guerra dels Vuitanta Anys, Zichem era una de les ciutats principals del ducat de Brabant. La pesta negra va tocar al segle xv i el lloc va decaure, ocàs del qual a poc a poc es va restablir al segle xvi.
El 1578 les tropes espanyoles sota el general Alexandre Farnese van conquerir la ciutat, que era aleshores un feu de Guillem de Nassau confiscat per Felip II, als republicans de les Províncies Unides. El 1580 Zichem va ser colpejat per un terratrèmol en què va caure la torre mestra del castell. El 8 d'octubre del mateix any les tropes de les Províncies Unides van reconquerir Zichem. El 1599 les tropes espanyoles van tornar, van saquejar i després incendiar tota la ciutat. La població va fugir i va tornar a poc a poc durant el segle xvii. Va convertir-se un petit poble rural que mai no va recobrar la magnificència d'antany. Noves guerres i epidèmies van fer estrals fins a la fi del segle xviii.

## Monuments

* L'antiga casa de postes «Het Witte Paard» (el cavall blanc) de 1617 a la plaça major. És l'edifici civil més vell que es va conservar. Antigament hi havia el peatge per els vaixells que passaven al Dèmer. Les boles de canó de la façana recorden la massacre que les tropes espanyoles van provocar durant la guerra dels vuitanta anys. Un desastre que gairebé va suposar la fi de la ciutat.
* L'església de Eustaci acabadada al segle xvi amb uns elements del segle xiii
* El molí d'aigua
* La torre «Maagdentoren» (1386-1388), restes de l'antiga torre de defensa de la frontera entre el ducat de Brabant i el comtat de Loon.

## Persones conegudes

* Ernest Claes (1885-1968), escriptor de novel·les regionals

## Referències

* ↑ Bydragen, 1845, p. 5.
* ↑ Bydragen, 1845, p. 6.
* ↑ Bydragen, 1845, p. 13.
* ↑ Bydragen, 1845, p. 17.
* 1 2 «Maagdentoren» (en neerlandès). Agentschap Onroerend Erfgoed, 2021. [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ Bydragen, 1845, p. 27-28.
* ↑ «Zichem» (en neerlandès). Ajuntament de Scherpenheuvel-Zichem. Arxivat de l'original el 2021-07-24. [Consulta: 23 juliol 2021].

## Bibliografia

* «Historische oogslag op het steedje Zichem». A: Bydragen tot de geschiedenis van Diest en omstreken (en neerlandès). Diest: Havermans, 1845, p. 5-28.
# Francesc d'Assís Picas Pons

Francesc d'Assís Picas Pons (l'Ametlla de Merola, 2 d'octubre de 1921 - la Jonquera, 13 de juliol de 2018) va ser un escriptor i agent de duanes.

## Biografia

Nascut a l'Ametlla de Merola (Berguedà), es va traslladar a l'Alt Empordà quan es va casar amb Sara Genís Font i va establir una agència de transitaris a La Jonquera.
Era un aficionat a la literatura i al periodisme, cosa que el va portar a escriure diverses obres, com Els Pastorets que es representen a l'Ametlla de Merola i que porten el nom Els Pastorets de l'Ametlla o La Flor de Nadal. Aquesta obra va ser estrenada l'any 1954.
Al llarg de la seva vida va escriure diverses obres relacionades amb el món religiós, donat que tenia unes profundes idees religioses. Entre els títols destaquen Baldiró i Badoret, Història de la persecució religiosa a Catalunya (1936-1939) o L'heroica dona catalana durant la persecució religiosa a Catalunya (1936-1939), entre d'altres. Com a resultat d'aquesta activitat literària, l'any 1957 va guanyar el Premi Folch i Torres, entre altres guardons.
També va escriure diverses lletres per a sardanes així com poesies en la seva època adolescent, fet que el va portar a guanyar l'Englantina als Jocs Florals Infantils de Barcelona l'any 1935 amb Oda a la Bandera. Com articulista va col·laborar en diversos diaris i publicacions com l'Empordà, l'Hora Nova o Vida Cristiana.
Va morir a La Jonquera el 13 de juliol de 2018.

## Referències

* ↑ «La Jonquera acomiada l'escriptor i transitari de duanes Francesc d'Assís Picas». Empordà, 16-07-2018 [Consulta: 28 octubre 2019]. «Nascut a l'Ametlla de Merola, tenia noranta-sis anys i va ser autor d'una vintena d'obres de teatre, prosa i poesia»
* ↑ Padrosa i Gorgot, Inés. Diccionari biogràfic de l'Alt Empordà. Girona: Diputació de Girona, 2009, p. 618-619. ISBN 9788496747548.
* ↑ «Mor, a noranta-sis anys, l'escriptor i transitari de duanes, Francesc d'Assís Picas». Empordà, 17-07-2018, pàg. 22.
* ↑ «Francesc d'Assís Picas Pons». Hora Nova, 17-07-2018, pàg. 52.
* ↑ «Adéu a Francesc d'Assís Picas, escriptor de llarga trajectòria als Pastorets». VilaWeb, 03-08-2018.

## Enllaços externs

* «Bibliografia de Francesc d'Assís Picas Pons». Biblioteca de Catalunya.
* «Bibliografia de Francesc d'Assís Picas Pons». Catàleg Col·lectiu ARGUS.
# Consorci de Promoció Comercial de Catalunya

El Consorci de Promoció Comercial de Catalunya (COPCA) és una entitat pública creada el 1987 per la Generalitat de Catalunya per afavorir les exportacions a través de la formació, informació, assessorament i promoció. Va estar en actiu fins a l'any 2010, quan es fusiona amb el Centre d'Innovació i Desenvolupament Empresarial (CIDEM) per crear l'Agència de Suport a l'Empresa Catalana (ACCIÓ). Aquest nou organisme és l'encarregat d'executar les polítiques d'internacionalització que desenvolupava el COPCA i les d'innovació que desenvolupava el CIDEM.

## Història

El COPCA estava format per la Generalitat de Catalunya, les Cambres de Comerç i Indústria catalanes, les principals associacions sectorials i d'exportadors, així com per entitats relacionades amb el món empresarial, financer i de la formació en l'àmbit del comerç exterior. En total, gairebé 100 eren les entitats membres.
El Consorci volia ser el referent de l'empresa catalana com a centre prestador de serveis de qualitat per afrontar amb èxit el repte de la internacionalització.
El COPCA va arribar a disposar d'una xarxa de 38 oficines pròpies situades a les capitals comercials de 31 països, que tenien un àmbit d'actuació de més de 50 països i que van quedar integrades en la xarxa exterior de l'Agència de Suport a l'Empresa Catalana, que en compta 40 (2019).

## Referències

* ↑ «Consorci de Promoció Comercial de Catalunya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Xarxa d'Oficines Exteriors». [Consulta: 18 desembre 2019].
# Sofíievka

«Sofíievka» té aquests significats:

## Crimea

* Sofíievka (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna

## Rússia

* Sofíievka (Briansk), localitat de l'óblast de Briansk, a Rússia