OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elsa Oblitas Roselio

Elsa Oblitas Roselio (Catavi, 1966 - Barcelona, 7 de novembre de 2017) va ser una sindicalista i promotora cultural catalanoboliviana.
Va titular-se en Enginyeria agrònoma, i hi va treballar a Bolívia i a la Unió Soviètica. L'any 1995 va traslladar-se a Barcelona, on va formar part de la Taula en Defensa dels Drets de les Treballadores de la Llar, Neteja i Cura de Persones i va col·laborar amb el Centre d’Informació per a Treballadors Estrangers i amb Comissions Obreres de Catalunya. Va fundar diverses entitats, com el Centre Bolivià Català, el Ballet Tinkuna i el Grup de dones Libélulas. També va llicenciar-se en Disseny i moda, creant peces de vestir que incorporava l'estil tradicional de les cholas bolivianes.
El 18 de desembre de 2017, poques setmanes després de la seva mort i coincidint amb el Dia Internacional de la Persona Migrant, va ser recordada en un acte conjunt del consistori barceloní i de la Generalitat de Catalunya. Elsa Oblitas va ser una de les personalitats homenatjades per l'Ajuntament de Barcelona en la campanya Ciutat de Dones, el març de 2023. També està valorant batejar un carrer amb el seu nom.

## Referències

* ↑ Ergueta, Drina. «Barcelona: El grup Las libélulas i altres organitzacions estàn de dol per la mort d’Elsa Oblitas». La Independent, 09-11-2017. Arxivat de l'original el 2023-04-14. [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «Elsa Oblitas Roselio». Dones i feminismes. Drets Socials, Justícia Global, Feminismes i LGTBI. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-14. [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «CCOO lamenta profundament la mort d’Elsa Oblitas, portaveu del grup Las Libélulas». CC.OO., 07-11-2017. Arxivat de l'original el 2023-04-14. [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ Diputació de Barcelona. Agenda octubre 2015 ( PDF), 2015-10 [Consulta: 14 abril 2023]. Arxivat 2023-04-14 a Wayback Machine.
* ↑ «Barcelona reclama al govern espanyol ratificar el Conveni 189 de l'OIT i equiparar els drets laborals de les treballadores de la llar al de totes les persones». Canal Ajuntament, 18-12-2017. Arxivat de l'original el 2023-04-14. [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «Biografies». Ciutat de Dones. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-03-25. [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «Barcelona vol posar nom de migrants a carrers i places». betevé, 25-03-2021. Arxivat de l'original el 2023-04-14. [Consulta: 14 abril 2023].

## Vegeu també

* Viquiprojecte:Ciutat de dones

## Enllaços externs

* Panyella, Jordi. «Adelita ho som totes». El Punt Avui, 08-04-2019. [Consulta: 14 abril 2023].
# Stéphanie Frappart

Stéphanie Frappart (Le Plessis-Bouchard, 14 de desembre de 1983) és una àrbitra de futbol francesa.
Internacional des de 2009, el 2014 es va convertir en la primera àrbitra de la Segona divisió francesa masculina. Va ser la primera àrbitra a dirigir un partit de competició europea de futbol masculí. El 14 d'agost de 2019 va arbitrar la final de la Supercopa d'Europa de futbol de 2019 entre el Liverpool FC i el Chelsea FC. El 2019 va ser elegida, de forma majoritària, per l'IFFHS, com la millor àrbitra del món. El novembre de 2020 es va estrenar a la Lliga Europa amb el partit entre el Granada CF i l'AC Omonia Nicòsia. El 3 de desembre de 2020, es va convertir en la primera dona a la història que arbitrava un partit de la Lliga de Campions, concretament el que va disputar el Juventus FC i el FC Dinamo de Kíev.

## Referències

* ↑ «Stéphanie Frappart será la primera mujer en arbitrar un partido de Champions» (en castellà). Mundo Deportivo, 30-11-2020. [Consulta: 30 novembre 2020].
* 1 2 Prado, Alejandro «Una árbitra para la Supercopa de Europa» (en castellà). El País, 03-08-2019. ISSN: 1134-6582 [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ Pascual, Roger. «Stéphanie Frappart, primera àrbitra que dirigirà un partit de Champions». El Periódico, 30-11-2020. [Consulta: 1r desembre 2020].
* 1 2 «Stéphanie Frappart es converteix en la primera dona a xiular un partit de Champions». CCMA.cat, 03-12-2020. [Consulta: 4 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Stéphanie Frappart - Fédération Française de Football Arxivat 2019-04-10 a Wayback Machine. (francès)
# Baza de Jerdon

El baza de Jerdon (Aviceda jerdoni) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita zones de bosc i selva a l'Índia meridional i nord-oriental, Sri Lanka, Bangladesh, Sud-est Asiàtic, sud de la Xina, Sumatra, Borneo, Sulawesi i Filipines. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Baza de Jerdon». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 8 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 269. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Jerdon's Baza. Aviceda jerdoni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Blasco d'Alagón

Blasco d'Alagón és el nom dels següents personatges:
# Yokuts casson

Cassons o Casson és el nom d'una tribu yokuts del centre-est de Califòrnia. Els cassons també eren anomenats gashowu. El territori yokut casson Yokut s'estenia per la banda oriental de la vall de San Joaquin baixa cap a l'est fins a els contraforts superiors, entre el riu San Joaquin al nord i riu Kings al sud. Els cassons signaren el tractat de Camp Barbour sota Tom-quit, al riu San Joaquin, estat de Califòrnia, 19 d'abril de 1851. El tractat fou signat per nombroses tribus yokuts i entre Redick McKee, George W. Barbour, i O. M. Wozencraft, comissionats per part dels Estats Units d'Amèrica.
El territori dels yokuts casson inclou el comtat de Madera i parts del comtat de Fresno. Els tres caps que signaren pels cassons foren Domingo Perez, Tom-mas i Jose Antonio. Molts nadius californians havien adoptat noms espanyols durant el període les Missions espanyoles a Califòrnia.
Els cassons, com altres yokuts, i els grups nadius de Califòrnia central, foren expulsats de llurs llars a la vall de San Joaquin a reserves després que signaren nombrosos tractats, inclòs el de Camp Babour. El tractat de Barbour, el tractat de Fremont i altres tractats a Califòrnia mai no foren ratificats.
Moltes famílies yokuts casson marxaren a treballar a Yosemite a començaments del 1900. Com les tribus veïnes monos paiutes i Miwoks, residien allà la meitat de l'any i retornaven a les seves àrees tribals. Més tard, en la dècada de 1920, es construïren llars al Parc Nacional Yosemite per als seus treballadors nadius americans.

## Vegeu també

* Gashowu
* Llengües yokuts

## Referències

* ↑ «Tachi Yokut Tribe» (en anglès). [Consulta: 30 juliol 2021].

## Enllaços externs

* The California State Military Museum - Camp Barbour History with treaty
* Contes Gashowu (Casson) Yokut
# Nurmekund

Nurmekund (baix alemany: Nurmegunde, també Normegunde, Normigunde, Norumegunde) va ser un petit país independent (antic comtat estonià) a la costa nord del Llac Võrtsjärv a Estònia central, limitat per Sakala, Alempois, Järvamaa, Mõhu, i Ugandi. Nurmekund tenia una superfície aproximada de 600 cuirs.

## Vegeu també

* Història d'Estònia

## Referències

* ↑ Evald Tõnisson. Keskmine rauaaeg. Noorem rauaaeg. Teoses Eesti esiajalugu, kaasautorid Lembit Jaanits, Silvia Laul, Vello Lõugas. Eesti Raamat, 1982. Lk 404
* ↑ Enn Tarvel. Sakala ja Ugandi kihelkonnad. Keel ja Kirjandus 1968, 10 Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., lk 586
* ↑ Paul Alvre. Eesti ja liivi keeleaines Henriku Liivimaa kroonikas, III : Kohanimed. Keel ja Kirjandus, 1985, nr 2, lk 104
* ↑ Kristjan Oad, Eestlaste lepingud üksteisega enne 13. sajandit, Juridica 2012, IV, lk 151–158.

## Enllaços externs

* Kuidas elasid inimesed vanasti, möödunud sajandil ja praegu Arxivat 2010-01-22 a Wayback Machine. (estonià)
* 9. - 13. saj.pärinevad Eesti aardeleiud Arxivat 2008-04-18 a Wayback Machine. (estonià)
* Eesti haldusjaotus ja võõrvõimude vaheldumine läbi aegade) Arxivat 2013-03-29 a Wayback Machine. (estonià)
* Põltsamaa linnus (estonià)
# Markus Strömbergsson

Markus Strömbergsson (nascut el 26 d'abril de 1975) és un àrbitre de futbol suec. Va ser àrbitre internacional absolut de la FIFA entre 2006 i 2012. Es va convertir en àrbitre professional l'any 1996 i és àrbitre de l'Allsvenskan des de 2003. Strömbergsson ha arbitrat 147 partits a l'Allsvenskan, 63 partits a la Superettan i 47 partits internacionals a partir del 2013. És el germà de Martin Strömbergsson.

## Referències

* ↑ «Elitdomare i herrfotboll». svenskfotboll.se. [Consulta: 23 febrer 2013]..

## Enllaços externs

* Fitxa de Markus Strömbergsson a la FIFA
* Fitxa de Markus Strömbergsson a la SvFF
# Energia alternativa

En principi es considera com energia alternativa a les energies que s'obtenen de formes alternatives a les utilitzades majoritàriament, com són: petroli, carbó, gas natural, energia nuclear, i d'altres. És important diferenciar entre els conceptes energia alternativa, energia renovable i energies no contaminants. Una energia alternativa o renovable no té per què ser no contaminant. Així, per exemple, la biomassa es considera una font d'energia alternativa, però és una energia que també contamina (potser en menor mesura que d'altres). El concepte "renovable" fa referència a la possibilitat de regeneració natural que ofereixen aquestes fonts d'energia, convertint-les en virtualment inesgotables.
Com a fonts d'energia alternatives es poden citar:
* Energia solar
* Energia geotèrmica
* Energia eòlica
* Energia mareomotriu
* Biomassa
La discussió energia alternativa/convencional, no s'ha d'entendre com una mera classificació de les fonts d'energia, ja que el terme es gesta de la mà de científics i moviments ecologistes i socials amb el propòsit de proposar un model energètic alternatiu a l'imperant en l'actualitat.
Aquest model energètic es basa en les següents premisses:
* L'ús de fonts d'energies renovables, ja que les fonts fòssils actualment explotades acabaran esgotant-se segons els pronòstics actuals en el transcurs d'aquest segle xxi.
* L'ús de fonts netes, i l'abandonament progressiu dels processos de combustió convencionals i la fissió nuclear.
* L'explotació extensiva de les fonts d'energia, proposant-se com a alternativa el foment de l'autoconsum per tal d'evitar en la mesura del que sigui possible la construcció de grans infraestructures de generació i distribució d'energia elèctrica.
* La disminució de la demanda energètica, mitjançant la millora del rendiment dels dispositius elèctrics (electrodomèstics, llums, etc.)
Aquest model s'emmarca dintre de l'estratègia denominada Desenvolupament sostenible.

## Vegeu també

* Energia (societat)
* Energia renovable
* Energia no renovable
* Ecologisme

## Enllaços externs

* PESWiki.com - Pure Energy Systems Wiki Arxivat 2021-06-18 a Wayback Machine. Viquipèdia sobre solucions d'energies alternatives, netes, pràctiques i renovables (anglès)
# Suelli

Suelli (en sard, Sueddi) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 1.171 habitants. Es troba a la regió de Trexenta. Limita amb els municipis de Gesico, Mandas, Selegas, Senorbì i Siurgus Donigala.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Roberto Aru | Llista cívica |
# Blasco Ibáñez

«Blasco Ibáñez» té aquests significats:
* Biografies:
** Libertad Blasco-Ibáñez Blasco (València, 1895-1988), exiliada valenciana
** Sigfrido Blasco-Ibáñez Blasco (València, 1902 - 1983), polític vinculat al moviment republicà i periodista valencià, fill petit de Vicent Blasco Ibáñez
** Vicent Blasco Ibáñez (València, 1867- Menton, 1928), escriptor, periodista i polític valencià
** Vicente Blasco-Ibáñez Tortosa (València, 1932), polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la II Legislatura
* Toponímia:
** Avinguda de Vicent Blasco Ibáñez (desambiguació), diversos indrets
** Campus de Blasco Ibáñez o campus de l'avinguda de Vicent Blasco Ibáñez, campus de la Universitat de València als barris de Ciutat Universitària i l'Exposició de la ciutat de València
** Casa-Museu de Blasco Ibáñez, habitatge de l'escriptor valencià Vicente Blasco Ibáñez
# Words and Music

Words and Music és una pel·lícula musical estatunidenca de Norman Taurog rodada el 1948. Està inspirada en la vida del compositor Lorenz Hart.
Els protagonistes són Mickey Rooney com a Hart i Tom Drake com a Rodgers, juntament amb Janet Leigh, Betty Garrett, Ann Sothern i nombroses estrelles musicals. Va ser la segona d'una sèrie de biòpics de la MGM sobre compositors de Broadway; va ser precedida per Till the Clouds Roll By (Jerome Kern, 1946) i seguida per Three Little Words (Kalmar i Ruby, 1950) i Deep in My Heart (Sigmund Romberg, 1954).
La pel·lícula és recordada per presentar el final entre Rooney i Judy Garland, i per la generosa presentació del catàleg de cançons de Rodgers i Hart. El guió, com el de moltes pel·lícules semblants, era fictici. Es van suavitzar els problemes psicològics complexos i el comportament autodestructiu de Hart, que va trencar la societat i van contribuir a la mort prematura de Hart. Mantenint amb els mitjans de comunicació els tabús de l'època, la pel·lícula va evitar completament qualsevol esment de l'homosexualitat de Hart . (Gràcies als mateixos tabús, el crític del New York Times Bosley Crowther va ridiculitzar la pel·lícula amb un inexacte retrat de Hart però no va especificar què era inexacte.)
El començament de la pel·lícula és una mica inusual per un biopic. Drake apareix sol, presentant-se a l'audiència com a Richard Rodgers i explicant que van a veure la història de la seva col·laboració amb Lorenz Hart. És com si Rodgers jugués amb ell mateix.
Encara que la pel·lícula va actuar molt bé al box office, va ser una producció bastant cara i, com a resultat, tot just va recuperar el seu cost en la seva exhibició.

## Argument

Phil i Pete s'inscriuen en un concurs d'estudiants que premia el participant que compongui la millor cançó. A més, competiran també per l'amor de Mary.

## Repartiment

* Mickey Rooney: Lorenz Hart
* Janet Leigh: Dorothy Feiner Rodgers
* Tom Drake: Richard Rodgers
* Perry Como: Eddie Lorrison Anders
* Ann Sothern: Joyce Harmon
* Cyd Charisse: Margo Grant
* Betty Garrett: Peggy Lorgan McNeil
* Marshall Thompson: Herbert Fields
* Jeanette Nolan: Sra. Hart
* Richard Quine: Ben Feiner Jr.
* George Meeker (no surt als crèdits): El productor
Actors en el seu propi paper:
* June Allyson
* Judy Garland
* Lena Horne
* Gene Kelly
* Vera Ellen

## Referències

* ↑ H. Mark Glancy, 'MGM Film Grosses, 1924–28: The Eddie Mannix Ledger', Historical Journal of Film, Radio and Television, Vol 12 No. 2 1992 p127-144 at p140
* ↑ «Words and Music». The New York Times.
# Octanal

L'octanal, aldehid caprílic o aldehid C-8, és un compost orgànic, un aldehid alifàtic, amb la fórmula química CH₃(CH₂)₆CHO. És un líquid perfumat incolor i amb olor de fruita que es produeix de manera natural en olis essencials de cítrics. S'utilitza comercialment com a component en perfums i en la producció de sabors per a la indústria alimentària. Generalment es produeix per hidroformilació d'heptè i per la deshidrogenació de l'1-octanol.

## Referències

* ↑ Kohlpaintner, Christian; Schulte, Markus; Falbe; Jürgen; Lappe, Peter; Weber, Jürgen. «Aldehydes, Aliphatic». A: Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry. Wiley-VCH, 2008. DOI 10.1002/14356007.a01_321.pub2.
# Marquès de Pascual-Bofill

Marquès de Pascual-Bofill és un títol nobiliari concedit pel papa Pius X el 1905 a Manuel Pascual de Bofarull sota la denominació de Pascual, extensiu a la seva filla Soledat Pascual i de Llanza, muller de Ramon Bofill i Gallès.
L'1 de desembre del 1917 va ser canviada la denominació a Pascual-Bofill. El darrer titular fou Santiago Bofill i Pascual, hereu d'Noguer de Viladrau. Actualment el títol és vacant.

## Titulars

* Manuel Pascual i de Bofarull (c.1849-1911), 1er marquès de Pascual-Bofill.
* Soledat Pascual i de Llanza, 2a marquesa de Pascual-Bofill.
* Santiago Bofill i Pascual, 3r Marquès de Pascual-Bofill.
* Antonio Mª Claret Bofill Portabella, 4t Marquès de Pascual-Bofill.

## Bibliografia

* Diversos autors. Els Bofill de Viladrau, Barcelona, 2005.

## Enllaços externs

* «Repertori de títols nobiliaris de Catalunya». Arxivat de l'original el 13-04-2009.
* de Fluvià i Escorsa, Armand. «títols pontificis concedits a catalans». Arxivat de l'original el 13-09-2014.
# Albereda

* Per a altres significats, vegeu «l'Albereda».
Una albereda és un comunitat vegetal de ribera predominantment d'àlbers. A moltes viles i ciutats, l'albereda és també un passeig amb àlbers a cada costat: com ara l'Albereda de València o la de Xàtiva.

## Referències

* ↑ «Albereda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Universitat de Utah

La Universitat de Utah (University of Utah també dita com The U, the U of U o Utah) és una universitat de recerca en coeducació i publica, que té la seu a Salt Lake City, Utah, Estats Units.
És la universitat bandera (flagship university) de l'estat de Utah i ofereix més de 100 undergraduate majors i més de 90 programes graduate degree. Els estudis de graduació incloune el S.J. Quinney College of Law i l'Escola de Medicina. Per al 2011, hi havia 23.371 estudiants ‘'undergraduate i 7.448 estudiants ‘'postgraduate, per un total d'alumnes de 30.819; amb un 84% que provenien de Utah i un 6% provinents de l'estranger. Un 10% dels estudiants viuen al campus.
Els equips atlètics universitaris, els Utes, participen en la NCAA Division I (FBS pel football) com a membres de la Pacific-12 Conference.
Aquesta universitat es va fundar l'any 1850 com University of Deseret per l'Assemble general del provisional State of Deseret, Va rebre el seu nom actual el 1892, i es traslladà on és ara el 1900.

## Organització

Aquesta universitat és part del Utah System of Higher Education. Cap a 2009, la universitat ingressà 668 milions de dólars. The primary colleges at the university are:
| College d'Arquitectura i planificació College of Dentistry College of Education College d'Enginyeria College of Fine Arts College of Health College of Humanities College of Mines & Earth Sciences College of Nursing | College of Pharmacy College of Science College of Social & Behavioral Science College of Social Work David Eccles School of Business S.J. Quinney College of Law School of Medicine |

## Referències

* 1 2 3 «Fast Facts» (PDF). University of Utah. Arxivat de l'original el 11 de gener 2013. [Consulta: 28 desembre 2010].
* ↑ «Member Medical Schools». Association of American Medical Colleges. Arxivat de l'original el 15 de juny 2013. [Consulta: 15 maig 2009].
* ↑ As of January 17, 2012. «U.S. and Canadian Institutions Listed by Fiscal Year 2012 Endowment Market Value and Percentage Change in Endowment Market Value from FY 2010 to FY 2011». 2011 NACUBO-Commonfund Study of Endowments. National Association of College and University Business Officers. Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 2 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Universitat de Utah - Lloc web oficial
# Blasco V d'Alagón (1r comte de Sástago)

Blasco V d'Alagón (1r comte de Sástago) (? - 10 de maig del 1529, Saragossa) Noble valencià d'origen aragonès, Majordom del Regne d'Aragó, Camerlenc del Regne d'Aragó, Capità General del Regne de València, 11è Senyor de Sástago i 1r Comte de Sástago, (1511), 10è senyor de Pina de Ebro i Alcubierre.

## Orígens familiars

Fill de Pero I d'Alagón i de Blanca d'Híxar.

## Núpcies i descendents

El 15 d'octubre del 1515 signà capítols matrimonials amb Ana d'Espés i Fabra, filla de Ramón d'Espés i Espés i d'Isabel Fabra. El matrimoni tingué els següents fills:
* Artal d'Alagón (2n comte de Sástago)
* Ramón d'Espés (batejat com a Francesc d'Alagón)
* Johana d'Alagón i Espés
* Beatriu d'Alagón i Espés

## Referències

* ↑ En aquesta data feu testament
* ↑ Grandes de España: Condes de Sástago
* ↑ Cuadernos de Historia Jerónimo Zurita, vols. 51-52 (1985). Pergaminos aragoneses del fondo Sástago
* ↑ Geneall.es: Condes de Sástago
Blasco V d'Alagón (1r comte de Sástago) Mort: 1529 :
| Precedit per: Pero I d'Alagón (pare) | Senyor d'Alagón (Llista de senyors d'Alagón) (?-?) | Succeït per: Artal d'Alagón (2n comte de Sàstago) (fill) |
| Precedit per: Pero I d'Alagón (pare) | Senyor de Sástago (Llista de senyors de Sástago) (?-?) | Succeït per: Artal d'Alagón (2n comte de Sàstago) (fill) |
| Precedit per: Pero I d'Alagón (pare) | Senyor de Pina de Ebro (Llista de senyors de Pina de Ebro) (?-?) | Succeït per: Artal d'Alagón (2n comte de Sàstago) (fill) |
| — Nova creació: — Títol creat per Ferran II d'Aragó (1511) | Comte de Sástago (Llista de comtes de Sástago) (?-?) | Succeït per: Artal d'Alagón (2n comte de Sàstago) (fill) |
# L'astròleg que caigué dins un forat

L'astròleg que caigué dins un forat és una història que té com a protagonista Tales de Milet i que va aparèixer per primer cop al diàleg platònic Teetet. Va ser reelaborada per Isop i posteriorment per altres narradors, entre ells Jean de La Fontaine.

## Argument

Tales estava mirant cap al cel, meditant sobre la composició del cosmos, i estava tan abstret que va caure dins un forat. Una dona que passava per allà va riure's d'ell preguntant-se com podia ser que algú que comprenia tan bé el que passava a les estrelles no pogués entendre el que succeïa sota els seus peus.

## Anàlisi

Aquest acudit antic és una de les primeres mostres del tòpic del savi despistat i insta els experts a ocupar-se tant dels aspectes quotidians com dels grans afers del món. Il·lustra sobre les conseqüències d'obsedir-se amb la pròpia recerca o teoria fins al punt d'oblidar-se de la vida quotidiana. La dona que riu, per contra, representa la saviesa popular i el sentit comú. El forat simbolitza els perills i allò inesperat que requereix atenció, estar dins del món.

## Referències

* ↑ Andrados F. R., History of the Graeco-Latin Fable vol.3, Brill 2003
* ↑ [Absent-minded professor a TvTropes http://tvtropes.org/pmwiki/pmwiki.php/Main/AbsentMindedProfessor]
# Odette Pinto

Odette Pinto (Bordeus, 18 de març de 1932 - Barcelona, 21 de febrer de 2010) fou una comunicadora radiofònica i de televisió catalana.
Filla de mare catalana, Teresa Gassó, i pare portuguès, Basilio Pinto, va néixer a Bordeus, encara que la seva família va retornar a Sabadell en la seva infantesa. Es va iniciar a la ràdio a Catalunya, en diverses emissores fins que l'any 1957 va debutar a Ràdio Barcelona. Posteriorment va treballar a Radio España de Barcelona, Radio Juventud, Cadena Catalana, Radio Miramar, Radio Salud, fins que a la COPE Miramar de Barcelona va crear el programa Las tardes de Odette, que es va emetre durant més de 30 anys.
També va participar en diversos programes de televisió local com:
* Els diumenges amb Odette (Canal Català)
* Odette, de tú a tú (25 TV)
L'any 2005 va publicar la seva autobiografia Odette Pinto: pasión por las ondas.
El 21 de febrer de 2010 va morir a l'Hospital Clínic de Barcelona a conseqüència de les complicacions derivades d'una pneumònia.

## Autobiografia

* Pinto, Odette. Odette Pinto: pasión por las ondas. Córdoba: Arcopress, 2005. ISBN 978-84-933769-2-5.

## Referències

* ↑ Sandoval, Josep. «Muere Odette Pinto, la reina rubia de la palabra y las ondas amables». La Vanguardia, 22-12-2010. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ «Odette Pinto». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Odette Pinto, histórica voz de la radio española». El Mundo, 22-02-2010. [Consulta: 29 desembre 2015].
* ↑ «Mor a Barcelona la locutora i presentadora de ràdio Odette Pinto». CCMA, 22-02-2010. [Consulta: 3 març 2010].
# Mascarell del Perú

El mascarell del Perú (Sula variegata) és un ocell marí de la família dels súlids (Sulidae). D'hàbits pelàgics cria sobre penya-segats a illes properes a la costa del Perú i nord de Xile, dispersant-se a la llarga de la costa sud-americana del Pacífic, des de Colòmbia fins al sud de Xile.