OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sevillanas

Sevillanas és una pel·lícula espanyola realitzada pel director Carlos Saura, en 1992, que suposa un homenatge al cant i al ball per sevillana. És una combinació entre documental i musical en el qual es reuneixen molts dels majors talents musicals que s'han acostat al gènere de les sevillanes, entre els quals destaquen Camarón de la Isla, Rocío Jurado, Paco de Lucía o Manolo Sanlúcar.

## Repartiment

* Manuela Carrasco
* Matilde Coral
* Paco de Lucía
* Merche Esmeralda
* Lola Flores
* Camarón de la Isla
* Rocío Jurado
* Manuel Pareja Obregón
* Rafael "El Negro"
* Los Romeros de la Puebla
* Salmarina
* Manolo Sanlúcar
* Tomatito
* Paco Toronjo
* Carlos Vilán

## Banda sonora

* "Viva Sevilla", de Rey i Quintero, "Rosa de Pitimini", "Lo tiré al pozo", "Mi novio es cartujano", "Tiene una cinturita", sevillanes populars interpretades per Rocío Jurado
* "Sevillanas Flamencas· interpretades per Manolo Sanlúcar
* "Dame la mano", "Toma que toma", "Pa qué me llamas prima", "Mi barrio", d'Isidro Muñoz Alcón i José Miguel Evon, interpretades per El Camarón de la Isla
* "Que también es de Sevilla", "La Flor del Romero llora", "Sevillanas de Triana", "Sevillanas de la Reina", de Clavero, Manuel Pareja Obregón i Beltrán, interpretada per Manuel Pareja Obregón
* "Sevillanas Boleras", arranjaments de Manolo Sanlúcar, interpretada per Pulso y Púas del Puerto
* "La liebre" de Pedro Peña Peña, interpretada per Las Corraleras de Lebrija
* Sevillanas a dos guitarras, interpretada per Paco De Lucia i Manolo Sanlucar
* "La vio el Rey David", de Paco Toronjo
* "Fue en Sevilla", d'Isidro Muñoz Alcón i José Miguel Evon, interpretada per Salmarina
* "Solano de las Marismas", d'Aurelio Verde i José Manuel Moya, "Tiempo detente", de Padre Quevedo i José Manuel Moya i "Rociero hasta que muera", de Francisco Coria i Juan Díaz Rodríguez, interpretades per Los Romeros de la Puebla
* "La vuelta del camino", d'A. Santiago y J. Hurtado, interpretada per "Música, Pito y Tambor". Hermanos Tenazas i Jose Antonio Vazquez: Sevillanas De Pito Y Tambor / Lloran Los Pinos Del Coto / Las Del Manuel / Flores A Ella / Per Las Sierra De Armenia
* "Están bailando", de Pedro Peña Peña, interpretada per Las Corraleras de Lebrija

## Premis

Va guanyar la Rose d'Or al Festival de la Televisió de Montreux de 1994.

## Referències

* ↑ Carlos Saura, termina de rodar 'Sevillanas' El País 10/01/1992
* ↑ Saura estrena 'Sevillanas', con Camarón y Rocío Jurado, El País, 27 d'abril de 1992
* ↑ Sevillanas a Discogs
* ↑ Carlos Saura triunfa en el Festival de Montreux con "Sevillanas", El País, 27 d'abril de 1994

## Enllaços externs

* Carlos Saura: Una trayectoria ejemplar Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Susana

Susana, també coneguda com a Demonio y carne és una pel·lícula mexicana de Luis Buñuel Portolés dirigida el 1950, just després de Los olvidados, i estrenada el 1951. És una comèdia dramàtica, de la qual Buñuel lamentava el final massa moral.

## Argument

Per una terrible nit de tempesta, on l'euga Lozana acaba de fer un fals avortament, una noia escapada d'un correccional (Rosita Quintana) arriba a la hacienda de Don Guadalupe (Fernando Soler). Hi és ben acollida, només la vella serventa Felisa la considera com una enviada del diable. Susana sedueix en principi Jesús, l'intendent (Víctor Manuel Mendoza), després Alberto, el fill de la família, i finalment Don Guadalupe mateix. Aconsegueix fer acomiadar l'intendent, que s'ha assabentat de la veritat sobre ella, i està a punt de fer fora la mare de família, Dona Carmen (Matilde Palou), quan venen finalment a detenir-la. Amb la seva expulsió, la hisenda coneix la calma, a la qual respon la guarició de l'euga.

## Repartiment

* Fernando Soler: Don Guadalupe
* Rosita Quintana: Susana
* Víctor Manuel Mendoza: Jesus, l'intendent
* Matilde Palou: Dona Carmen, dona de Don Guadalupe
* María Gentil Arcos: Felisa, la serventa
* Luis López Somoza: Alberto, el fill de la família
* Rafael Icardo: Don Severiano, el veterinari
* Enrique del Castillo: El guarda del correccional
# Supercopa d'Espanya de futbol 2002

La Supercopa d'Espanya de futbol 2002 va ser un matx disputat a dos partits els dies 18 i 25 d'agost de 2002. La van disputar el RC Deportivo de La Coruña, que havien guanyat la Copa del Rei 2001–02, i el València CF, que havien guanyat la Lliga 2001–02. El Deportivo de La Corunya es va adjudicar el títol per tercera vegada en la seva història en la seva tercera participació després de vèncer en el còmput global per 4-0.

## Detalls del matx
### Anada

| RC Deportivo de La Coruña | 3–0 | València CF |
| Valerón 12' Víctor 21' Naybet 31' | Informe | |
| RC Deportivo de La Coruña | València CF |
José Molina :
| RB | 12 | Lionel Scaloni |
| CB | 5 | César | | 71' |
| CB | 4 | Noureddine Naybet |
| LB | 3 | Enrique Romero | 38' |
| DM | 6 | Mauro Silva | 8' |
| DM | 16 | Sergio |
| RM | 18 | Víctor | 90+2' |
| AM | 21 | Juan Carlos Valerón | | 79' |
| LM | 10 | Fran (c) | | 67' |
| CF | 7 | Roy Makaay |
| Substituts: ||||
| MF | 23 | Aldo Duscher | | 67' |
| DF | 14 | Jorge Andrade | | 71' |
| MF | 8 | Djalminha | | 79' |
| Entrenador: ||||
| Javier Irureta ||||
Santiago Cañizares (c) :
| RB | 23 | Curro Torres | 90+2' |
| CB | 4 | Roberto Ayala |
| CB | 2 | Mauricio Pellegrino |
| LB | 15 | Amedeo Carboni | 7' |
| DM | 22 | Gonzalo de los Santos | 20' | 46' |
| DM | 12 | Carlos Marchena | | 75' |
| RM | 19 | Francisco Rufete | | 46' |
| AM | 21 | Pablo Aimar |
| LM | 14 | Vicente |
| CF | 10 | Miguel Ángel Angulo |
| Substituts: ||||
| MF | 8 | Rubén Baraja | 90+1' | 46' |
| FW | 7 | John Carew | | 46' |
| FW | 11 | Juan Sánchez | | 75' |
| Entrenador: ||||
| Rafael Benítez ||||

### Tornada

| València CF | 0–1 | RC Deportivo de La Coruña |
| | Informe | Víctor 90' |
| València CF | RC Deportivo de La Coruña |
Santiago Cañizares (c) :
| RB | 23 | Curro Torres |
| CB | 4 | Roberto Ayala | 2' |
| CB | 2 | Mauricio Pellegrino |
| LB | 3 | Fábio Aurélio | 30' |
| RM | 21 | Pablo Aimar | 48' | 75' |
| CM | 8 | Rubén Baraja |
| CM | 12 | Carlos Marchena | 35' | 46' |
| LM | 14 | Vicente | | 70' |
| CF | 9 | Salva |
| CF | 10 | Miguel Ángel Angulo |
| Substituts: ||||
| MF | 19 | Francisco Rufete | | 46' |
| DF | 15 | Amedeo Carboni | | 70' |
| FW | 11 | Juan Sánchez | | 75' |
| Entrenador: ||||
| Rafael Benítez ||||
José Molina :
| RB | 12 | Lionel Scaloni |
| CB | 5 | César |
| CB | 4 | Noureddine Naybet |
| LB | 3 | Enrique Romero |
| DM | 6 | Mauro Silva | 34' |
| DM | 16 | Sergio |
| RM | 18 | Víctor |
| SÓC | 21 | Juan Carlos Valerón | | 73' |
| LM | 10 | Fran (c) | 12' | 70' |
| CF | 7 | Roy Makaay | | 85' |
| Substituts: ||||
| DF | 15 | Joan Capdevila | | 70' |
| MF | 23 | Aldo Duscher | | 73' |
| FW | 17 | Walter Pandiani | | 85' |
| Entrenador: ||||
| Javier Irureta ||||

## Campió

* Campió de la Supercopa d'Espanya 2002
* RC Deportivo de La Coruña 3r títol

## Referències

* Llista de finals de la Supercopa RSSSF.com
# Tanatori de Navarcles

El Tanatori de Navarcles és un edifici del municipi de Navarcles (Bages) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular. La part inferior, fins gairebé un metre, és construïda amb carreus de pedra i la resta és de maó arrebossat. L'estructura és molt senzilla i adaptada a l'ús de l'edifici. Té una gran nombre d'obertures rectangulars, a sobre el portal hi ha una finestra termal d'arc rebaixat. La part més interessant de l'edifici és la coberta feta a doble vessant força pronunciat, trencada a la façana per una nova inclinació sobre el portal. El carener està ornamentat amb un petit pinacle. Sota la teulada hi ha cabirons ornamentals que trenquen la monotonia del ràfec.

## Història

L'any 1922 l'ajuntament ja tenia intenció de fer un escorxador municipal i es començaren a fer les primeres diligències. L'any 1927 es fa una subhasta pública per tal d'adjudicar la construcció de l'escorxador. L'obra serà encarregada a l'arquitecte Xavier Turull.
Va funcionar fins als anys 80 quan els nous reglaments sanitaris obligaven a fer-hi reformes difícils d'assumir. El local va quedar abandonat durant un bon temps fins que el 1999 es va treure a concurs l'ús del local i s'hi va fer un tanatori.

## Referències

* 1 2 «Tanatori de Navarcles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
* ↑ Ferrer Alòs, Llorenç. La Història de Navarcles : de quan era un mar fa milions d'anys a l'actualitat. Navarcles: Societat Coral Harmonia, 2010.
# Tanatocresi

La tanatocresi, o Metabiosi, és un tipus d'interacció biològica comensalista. La relació interespecífica s'esdevé de l'aprofitament de cossos, o parts de cossos, d'individus morts sense finalitat nutritiva. Aquesta estratègia evolutiva la podem observar, per exemple, en els bernats ermitans, que empren les closques buides d'altres animals marins morts com a refugi.

## Referències

* ↑ «Tanatocresi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Tanatocresis, per J-L. Mera
* ↑ RELACIONES INTERESPECÍFICAS ENTRE LOS SERES VIVOS
# Susan Scutti

Susan Scutti és una escriptora, poeta i periodista de ficció estatunidenca que actualment escriu sobre temes mèdics per Newsweek, CNN CBS Philly i Medical Daily.
Scutti va obtenir el seu títol de pregrau a la Universitat de Yale. Després va obtenir un màster en estudis americans a CUNY. Com a poeta, ha publicat un volum de versos The Commute (Paper Kite Press 2011)ISBN 0-9831606-0-0) i va incloure els seus poemes en diverses antologies, com Aloud: Voices from the Nuyorican Poets Café (Holt Paperbacks 1994). i The Outlaw Bible of American Poetry (Thunder's Mouth Press 1999), entre d'altres.
Com a escriptora de ficció ha publicat un llibre de relats; The Renaissance Began with a Muted Shade of Green (Linear Arts 1999-ISBN 1-891219-65-0) i tres novel·les, començant per A kind of Sleep el 2004 (ISBN 0595335993), Second Generation a (ISBN 0595268803) el 2008, independentment, i The Deceptive Smiles of Bredmeyer Deed (2011– disponible com a descàrrega digital de Raven Rock Press). Membre fonamental del col·lectiu literari "The Unbearables", Scutti té obres en diverses de les seves col·leccions.

## Referències

* ↑ «Susan Scutti». Arxivat de l'original el 2013-10-23. [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ CNN, By Susan Scutti. «What are heart failure, heart attack and cardiac arrest?» (en anglès), 26-12-2016. [Consulta: 30 abril 2021].
* ↑ «Pregnancy Changes A Mother's Brain For Years, Study Shows» (en anglès americà), 22-12-2016. [Consulta: 30 abril 2021].
* 1 2 «Susan Scutti». Medicaldaily.com. Arxivat de l'original el 2013-06-27. [Consulta: 27 octubre 2013].
* ↑ Algarin, Miguel. Aloud: Voices from the Nuyorican Poets Cafe - Google Books, 15 agost 1994. ISBN 9780805032574.
* ↑ Kaufman, Alan. The Outlaw Bible of American Poetry - Google Books, 27 octubre 1999. ISBN 9781560252276.

## Enllaços externs

* Biografia de la New York Quarterly Foundation Arxivat 2010-08-15 a Wayback Machine.
# Susan Saint James

Susan Jane Miller, coneguda artísticament com a Susan Saint James (Los Angeles, Califòrnia, 14 d'agost de 1946), és una actriu i activista nord-americana, coneguda especialment pels seus treballs en televisió entre les dècades dels 60 i 80.

## Biografia

Va créixer a la ciutat de Rockford, Illinois on va començar a treballar com a model quan encara era adolescent. A l'edat de 20 anys, es va traslladar a Califòrnia on va començar la seva carrera artística. Entre les seves primeres aparicions a televisió figuren dos episodis de la primera temporada de la popular sèrie Ironside, el 1967.
Més tard va intervenir en la sèrie The Name of the Game, que li va valer un Premi Emmy el 1969. Però el personatge que més popularitat li va proporcionar va ser el de Sally McMillan en la sèrie McMillan & Wife, que va interpretar entre 1971 i 1976, al costat de l'estrella de Hollywood Rock Hudson. Gràcies a aquest personatge, va rebre quatre nominacions per als Premis Emmy.
Va abandonar la sèrie per emprendre la seva carrera cinematogràfica, destacant en la pel·lícula Amor a la primera mossegada (1979), al costat de George Hamilton.
Després d'alguns fracassos cinematogràfics, va tornar a televisió amb la popular sèrie Kate and Allie al costat de Jane Curtin entre 1984 i 1989, en el paper de Kate McArdle, una dona que ha de criar la seva filla amb l'única ajuda de la seva amiga Allie. Va rebre tres noves nominacions per als Premis Emmy per aquest paper.
Després de la cancel·lació de Kate and Allie es va retirar del món de la interpretació, encara que a vegades ha realitzat intervencions especials en diferents sèries de televisió.
# Tataresu

El Tataresu és una regió de la Sardenya septentrional. Limita amb les subregions de Nurra, Anglona, Romangia, Montacuto, Meilogu i Planargia. Comprèn els municipis propers a la ciutat de Sàsser.
# Sutullena

Sutullena és una localitat i pedania espanyola pertanyent al municipi de Llorca, a la part central de la comarca de l'Alt Guadalentí, a la Regió de Múrcia. Prop d'aquesta localitat es troben els nuclis de Tiata, Campillo i Torrecilla. És la pedania més poblada del municipi.

## Referències

* ↑ «El AVE llegará a Lorca con un edificio para viajeros junto a la estación de Sutullena» (en castellà). [Consulta: 9 abril 2023].
* ↑ «La Plaza de Sutullena, más cerca de su inauguración» (en castellà), 28-09-2022. [Consulta: 9 abril 2023].

## Vegeu també

* Estació de Llorca-Sutullena
# Sucre perlat

El sucre perlat, també anomenat sucre candi, és un sucre blanc refinat amb aspecte de cristalls molt gruixuts (entre 1 i 3 mm), durs, de color blanc opac i que no fon a les temperatures usades habitualment en pastisseria. També es fa servir en l'elaboració de confitures.
Es coneix com a pärlsocker (‘sucre perla’) a Suècia, i perlesukker en altres països escandinaus, excepte Finlàndia, on es diu helmisokeri (també ‘sucre perla’) o més comunament raesokeri (‘sucre pedrego’). En aquests països, el sucre perlat es fa servir extensivament per decorar diversos pastissos, dolços i galetes, especialment pulla, magdalenes i congrets, com els kanelbullar (rotllos de canyella) i chokladbollar.
A Alemanya es coneix com a hagelzucker i es fa servir tradicionalment en dolços nadalencs i rotllos de canyella.
A Bèlgica es fa servir en els gofres belgues, mentre en Frisia (Països Baixos) es fa servir en el sûkerbôle (pa de sucre).
Pot ser obtingut de forma casolana mitjançant una saturació de sucre en aigua i un cop solidificat, trencar la massa de sucre.

## Característiques Generals

- Baixa capacitat de dissolució en aigua.
- Gran dificultat d'integració en emulsions: ni amb temperatura ni amb acció mecànica. Afegint aquest sucre a unes clares d'ou semimontades i deixant batre per un llarg període (6 minuts) no quedaven integrats amb el merengue. Després de la cocció trobem un merengue sense cos, trencadis i amb poc gust.
- Poder edulcorant igual al del sucre comú (1).

## Mètodes d'obtenció

El mètode més fiable per obtenir aquest sucre i el que més es fa servir és preparar una dissolució saturada amb sacarosa i deixant condensar la evaporació produïda. És un procés molt lent però l'únic amb el qual pots extreure cristalls grossos de diàmetres mes o menys regulars (entre 1 i 3 mm). És important que la sacarosa tingui el mínim d'impureses possibles, ja que aquestes ens poden donar colors groguencs no desitjats en el resultat final.
Pot ser obtingut de forma casolana mitjançant una saturació de sucre en aigua i un cop solidificat trencar la massa de sucre.

## Notes

* 1 2 3 Error en el títol o la url.«».
# Suzuki Alto Lapin

El Suzuki Alto Lapin (スズキ・アルトラパン, Suzuki Aruto Rapan) és un kei car de la marca japonesa Suzuki. El Alto Lapin ha vingut sent produït des de 2002 i actualment i des de 2015 es troba a la seua tercera generació. Aquest model només es produeix per al mercat domèstic japonés. Des de 2002 fins a 2008, la primera generació, va ser comercialitzada també per la marca Mazda amb el nom de Mazda Spiano. El Suzuki Alto Lapin està basat en el model estrela dels kei car Suzuki, el Suzuki Alto. El nom del model fa referència a la relació d'aquest amb el Suzuki Alto i el mot Lapin vol dir "conill" en francés.

## Primera generació (2002-2008)

La primera generació de l'Alto Lapin va ser presentada el gener de 2002 amb tres versions: "G", "X" i "X2". El model duia un motor de producció pròpia de 660 cc atmosfèric de 54 cavalls de potència amb tracció al davant o tracció a les quatre rodes. La transmissió es tractava d'una caixa automàtica de quatre velocitats.
A l'octubre del 2002, Suzuki llança al mercat la versió "Turbo". Es tracta d'una versió amb turbocompressor que fa que el cotxe arribe als 60 cavalls i amb una caixa de transmissió manual de cinc velocitats. El setembre de 2003 es presenten dues noves versions, la "L" i la "SS", de caràcter esportiu. A l'octubre de 2004 es deixa de produir la versió "L". El desembre de 2005 es deixa de produir amb el sostre descapotable. L'abril de 2006 es presenta la nova versió "L" amb uns fars davanters de forma redona. La versió "X2" es deixa de produir. El maig de 2007 es fa un re-estilitzat del model, amb una nova graella davantera i altres canvis menors. El 25 de novembre de 2008 finalitza la producció de la primera generació de l'Alto Lapin.

## Segona generació (2008-2015)

La segona generació de l'Alto Lapin va ser presentada el novembre de 2008 amb quatre versions: "G", "X", "T" i "TL". Aquesta generació va comptar amb la mateixa motorització que l'anterior, tot i que es va afegir una transmissió CVT i es va deixar d'oferir la manual.
El maig de 2010 tots els models passen a tindre transmissió CVT i es deixa d'oferir les transmissions automàtiques de quatre marxes que duia ja la primera generació. L'agost del mateix any es presenta la segona versió d'aquesta generació i el maig de 2012 es presenta la tercera versió. El 2013 es presenta l'Alto Lapin Chocolat, una versió amb acabats diferents, tant interiors com a exteriors de caràcter més vintage. El 2 de juny de 2015 finalitza la producció de la segona generació de l'Alto Lapin.

## Tercera generació (2015-present)

La tercera generació de l'Alto Lapin va ser presentada el juny de 2015 amb quatre versions: "G", "L", "S" i "X". En aquesta tercera generació tornen a oferir-se una caixa de transmissió manual de cinc velocitats, en concret per a la versió "G". La resta de versions equipen una caixa CVT.
El desembre de 2018, Suzuki presenta l'Alto Lapin MODE, una variant de l'Alto Lapin comú que es distingeix d'aquest per un estilisme diferent, amb pintures, tapissats i detalls de carrosseria propis.
# Taylors Falls

Taylors Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.011 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Taylors Falls tenia 951 habitants, 369 habitatges, i 247 famílies. La densitat de població era de 98,7 habitants per km².
Dels 369 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,2% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.250 $ i la renda mediana per família de 39.886 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.357 $ mentre que les dones 24.250 $. La renda per capita de la població era de 17.615 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 20% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Taylors Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Taylors Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Taylorsville

Taylorsville és el nom dels següents llocs:
* Taylorsville (Califòrnia)
* Taylorsville (Carolina del Nord)
* Taylorsville (Geòrgia)
* Taylorsville (Indiana)
* Taylorsville (Kentucky)
* Taylorsville (Mississipi)
* Taylorsville (Ohio)
* Taylorsville (Tennessee)
* Taylorsville (Texas)
* Taylorsville (Utah)

## Vegeu també

* Taylorville (Illinois)
# Taylors

Taylors és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 20.125 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Taylors tenia 20.125 habitants, 7.978 habitatges i 5.720 famílies. La densitat de població era de 715,5 habitants/km².
Dels 7.978 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.986 $ i la renda mediana per família de 55.241 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.458 $ mentre que les dones 28.057 $. La renda per capita de la població era de 21.463 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Taylors». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Taylors». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Visibilitat (geometria)

La visibilitat és una abstracció matemàtica de la noció existent en la vida quotidiana de visibilitat. S'empra en geometria i es defineix com aquell segment de línia que no genera una intersecció amb qualsevol altra figura. La visibilitat de figures geomètriques és un problema a resoldre en el camp de la geometria computacional, en la presentació d'aplicacions de computació gràfica (en la determinació de la cara oculta) i en el domini de la planificació de moviment de la robòtica.

## Referències

* ↑ Francisco Javier Rodríguez de Abajo, (2012), Geometría descriptiva, Madrid, Tomo III. Sistema Axonométrico. - Página 81
* ↑ Ghosh, Subir Kumar (2007). Visibility Algorithms in the Plane. Cambridge University Press. ISBN 0-521-87574-9.
# Hun Kal (cràter)

Hun Kal és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 0,93 km de diàmetre. Porta el nom de «20» en llengua maia, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.
Aquest cràter va ser escollit, d'acord amb el conveni adoptat la Unió Astronòmica Internacional, com a punt de referència per a tot el sistema de coordenades geogràfiques de Mercuri; el meridià que passa a través d'ell es considera, per definició, el 20è meridià oest de Mercuri.

## Referències

* ↑ «Hun Kal». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-03-2011. [Consulta: 7 juny 2017].
* ↑ USGS Astrogeology: Rotation and pole position for the Sun and planets (IAU WGCCRE)

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri