OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esteve Fradera i Serrat

Esteve Fradera i Serrat (Santa Coloma de Farners, 7 de maig de 1963) és un futbolista català, retirat. La seua posició era de defensa central. I més tard va treballar com a entrenador. Va ser un dels primers jugadors formats a La Masia en debutar en el primer equip del Barça, i va jugar un total de 225 partits a la Lliga amb el FC Barcelona, el Sabadell, el Reial Mallorca i l'Albacete Balompié.

## Trajectòria

Fradera va començar en el món del futbol en el planter del Barça. La temporada 84/85 forma part de la plantilla del Barcelona Atlètic, i a l'any següent debuta en el primer equip, precisament davant el gran rival, el Reial Madrid. Va ser un dels primers jugadors formats a La Masia, després d'Ángel Pedraza, en debutar amb el primer equip. No aconsegueix fer-se un lloc en l'equip blaugrana i el 1987 marxa al CE Sabadell, on ja serà titular.
Amb el descens de l'equip arlequinat eixe mateix any, Fradera fitxa pel RCD Mallorca, de primera divisió. Al Lluís Sitjar es converteix en un dels puntals de la defensa illenca dels principis dels 90, tant en els tres anys de Primera, com l'any a Segona Divisió.
En 1993 s'incorpora a les files de l'Albacete Balompié. Està dues temporades en l'equip manxec, en les quals només es perd quatre partits de Lliga. Tot arrossegant una lesió de genoll, torna cap al Mallorca la campanya 95-96, però no es recupera i disputa només dos partits amb el filial. Al final de la temporada 96/97 es retira del futbol professional a causa d'aquesta lesió, que li ha impedit jugar cap partit d'eixe any.

## Temporades

* 84-85 Barcelona Atlètic (2a)
* 85-86 FC Barcelona 6 / 0
* 86-87 Barcelona 11 / 0
* 87-88 CE Sabadell 30 / 1
* 88-89 Mallorca (2a)
* 89-90 Mallorca 35 / 2
* 90-91 Mallorca 35 / 0
* 91-92 Mallorca 36 / 3
* 92-93 Mallorca (2a) 36 / 0
* 93-94 Albacete Balompié 37 / 0
* 94-95 Albacete 35 / 1
* 95-96 Mallorca B (2a) 2 / 0
* 96-97 Mallorca B (2a) 0 / 0

## Palmarès

* 1 Copa de la lliga (1985-1986)

## Referències

* 1 2 «Fradera». worldfootball.net. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Campió de la famosa Lliga de l'Urruti». Diari de Girona, 27-04-2010. [Consulta: 25 gener 2021].
* 1 2 3 4 «Fradera». BDFutbol. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ Álvarez, Robert «Pedraza, el primero de La Masía que debutó con el Barça» (en castellà). , 09-01-2011 [Consulta: 9 gener 2011].
* ↑ «Un Mallorca Feliz y un Triste Español». Mundo Deportivo. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ «El Mallorca roza la proeza, pero se salva el Albacete». Mundo Deportivo. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ «Esteve Fradera podría colgar las botas». Mundo Deportivo. [Consulta: 26 gener 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a BDF
* Estadístiques a Primera divisió - LFP (castellà)
# Estadi Nuevo Vivero

L'Estadi Nuevo Vivero és un recinte esportiu per a la pràctica del futbol situat a Badajoz, Extremadura. Va ser inaugurat el 2 de desembre de 1998 en un partit amistós disputat entre el Club Deportivo Badajoz i el CF Extremadura finalitzat amb 0-0 en el marcador. L'estadi va ser construït i finançat per la Junta d'Extremadura entre setembre de 1997 i novembre de 1998 per substituir a l'antic Estadio Vivero.
Es troba a la Ciutat Esportiva de "La Granadilla", a l'avinguda del Club Deportivo Badajoz, a uns 2 km del nucli urbà. Té una capacitat total de 14898 espectadors amb totes les localitats de seient i el terreny de joc compleix amb les exigències de la FIFA quant a les dimensions (105x68 metres).
Consta de dos amfiteatres de graderies no gaire altes que discorren al llarg del perímetre de joc. La tribuna principal és l'única que disposa de coberta per als espectadors i és on es troben la seu del club, la llotja d'honor, els vestuaris, la sala de manteniment, sala de premsa, cabines de premsa... L'estadi té un marcador electrònic i quatre torres d'il·luminació situades en les cantonades. També una de les característiques del Nuevo Vivero és la comoditat d'aparcament a la rodalia, amb unes 1000 places, necessàries perquè està allunyat del nucli urbà.
L'estadi acull els partits com a local del Club Deportivo Badajoz, que ha participat en la Copa del Rei, Segona Divisió, Segona Divisió B, Tercera Divisió d'Espanya, Regional Preferent i Primera Regional. El primer partit oficial que s'hi va disputar va tenir lloc el 6 de desembre de 1998 i va ser un Club Esportiu Badajoz - CD Toledo de Segona Divisió, que va acabar amb victòria visitant per 0 a 1. La primera victòria local va tenir lloc el 20 de desembre de 1998, quan el Club Deportivo Badajoz va derrotar el Real Sporting de Gijón per 2 a 0.
El recinte a més ha acollit dos partits internacionals: el primer es va disputar el 8 de setembre de 1999 entre Espanya i Xipre, que va finalitzar amb golejada local per 8-0 (partit de classificació per l'Eurocopa 2000); i el segon es va disputar el 30 d'agost de 2006 entre Espanya i Liechtenstein, que va acabar novament amb victòria espanyola (4-0) i va servir de classificació per l'Eurocopa 2008.
A més, formava part dels estadis seleccionats per a la candidatura Ibèrica d'Espanya-Portugal per al Mundial 2018, que finalment va guanyar Rússia. En cas que hagués estat triada Badajoz com una de les seus s'hagués dut a terme una remodelació projectada per la qual el seu aforament s'incrementaria fins als 48 000 espectadors.
El 2019 amb l'arribada del nou propietari del Club Deportivo Badajoz l'empresari Joaquín Parra l'estadi renova pràcticament tota la seva estructura que es trobava bastant abandonada per part del consistori municipal.

## Referències

* ↑ «El Nuevo Vivero, blanquinegrocomo nunca». [Consulta: 20 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Galeria de fotos de juny de 2007
* Galeria de fotos de setembre de 2019
# Estadi Nuevo Mirador

L'Estadi Nuevo Mirador és l'estadi municipal de la ciutat d'Algesires, a Andalusia.
S'hi juguen els partits l'equip de la ciutat, l'Algesires CF. L'estadi amb capacitat per a 7.000 espectadors és un modern complex esportiu on es troben també les oficines de l'Algesires CF.

## Història

L'estadi es crea en substitució de l'antic estadi, anomenat "El Mirador", situat en la famosa "Cuesta del Rayo" (Costa del Llamp en català) d'Algesires.
El Nuevo Mirador es va inaugurar l'any 1999 en el Polígon Industrial de "La Menacha". Un equip de primera divisió va inaugurar l'estadi enfront de l'Algesires CF: el Reial Betis.
# Eteonos

Eteonos (en grec, Έτεωνός) és un topònim que apareix al Catàleg de les naus, de la Ilíada, referit a una de les ciutats de Beòcia de les que va sortir el contingent dels beocis que es dirigiren cap a Troia; i on se la qualifica de "molt muntanyosa".
La localització d'Eteonos no ha estat establerta amb certesa.
Una tradició recollida per Lisímac d'Alexandria deia que, quan Èdip va morir, els habitants de Tebes i d'una població beòcia anomenada Ceos no volgueren que les seves despulles quedessin enterrades als seus territoris i transportaren el seu cos a Eteonos, on fou sebollit, de nit, en un recinte consagrat a Demèter. Quan els habitants d'Eteonos se n'assabentaren, consultaren l'oracle sobre el que havien de fer i la resposta fou que no s'havia de pertorbar a l'adorador de la deessa i, per tant, les seves despulles quedaren enterrades allí.

## Notes

* ↑ «... els beocis, que habitaven Híria, la rocosa Àulida, Esquenos, Escolos, la molt muntanyosa Eteonos…». Ilíada, II, 496-497. Traducció de Montserrat Ros, pàg. 73

## Referències

* ↑ Ilíada, FBM, Traducció de Montserrat Ros, nota 46, pàgina 73, de Joan Alberich i Mariné
* ↑ Conti 1988, pàgs. 78-79

## Bibliografia

* Homer; Ros i Ribas, Montserrat (trad.); Alberich i Mariné, Joan (notes). «Cant II (catàleg de les naus)». A: Ilíada. Vol. I. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2005, pàgs. 73 a 92. ISBN 9788472258570 [Consulta: 8 octubre 2017].
* Conti, Natale. Mitología. Murcia: Universidad de Murcia, 1988, pàgs. 78-79. ISBN 84-8371-599-6.
# Eteri (desambiguació)

«Eteri» té aquests significats:
* Eteri, tipus de fruit carnós
* Eteri del Quersonès, un dels Set Màrtirs del Quersonès, bisbe de Crimea
* Eteri de Barcelona, personatge llegendari inexistent, suposat primer bisbe de Barcelona
# Esteroide

Un esteroide és un lípid caracteritzat per un nucli tetracíclic de carboni amb quatre anells fusionats.
En fisiologia humana i medicina els esteroides més importants són el colesterol les hormones esteroides, els seus precursors i els seus metabòlits.
La síntesi dels esteroides té lloc principalment en el reticle endoplasmàtic llis de les cèl·lules.

## Categories d'hormones esteroides

* Esteroides anabolitzants.
* Els corticoesteroides.
* Les hormones sexuals: andrògens, estrògens i progestàgens.
* Les prohormones.

## Referències

* ↑ «IUPAC-IUB Joint Commission on Biochemical Nomenclature (JCBN). The nomenclature of steroids. Recommendations 1989». Eur. J. Biochem., 186, 3, December 1989, pàg. 429–58. DOI: 10.1111/j.1432-1033.1989.tb15228.x. PMID: 2606099.
# Exiti

Exiti (en llatí Exitius) va ser un magistrat romà del segle i aC.
Va ser qüestor l'any 43 aC i un dels partidaris de Marc Antoni. Ciceró l'esmenta com el frater (que voldria probablement el cosí germà) de Filadelfes sobrenom que el mateix Ciceró va donar a Gai Anni Cimbre.

## Referències

* ↑ Ciceró. M.T. Ciceronis Orationes Philippicae in Antonium (en llatí). vol.2. apud G. Fleischerum, 1822, p. 502.
# Ezequiel Torroella i Mató

Ezequiel Torroella i Mató (Palamós, 1921 - 1998) va ser un pintor que va centrar la seva obra en el paisatge, les marines i els racons de Palamós i el seu entorn. Es va formar prop del pintor palamosí Francesc Vidal Palmada. Després de la Guerra Civil va freqüentar el Cercle Artístic de Barcelona i es va dedicar, preferentment, al conreu de l'aquarel·la. El 1951 va guanyar la medalla Roig Ensenyat de l'Agrupació d'Aquarel·listes de Catalunya. Va fer la primera exposició individual el 1947 i ho va seguir fent de manera regular fins al 1971. Gradualment va anar familiaritzant-se amb la tècnica de la pintura a l'oli. El 1967 i el 1968 va ser guardonat al premi de pintura Vila de Palamós. La seva obra és de caràcter figuratiu i d'inspiració impressionista, atenta a la intensitat del color, els efectes atmosfèrics i els punts de vista naturalistes. L'any 2008 un conjunt important de la seva obra va ser donat a l'Ajuntament de Palamós i es troba exposat a l'espai municipal d'art i patrimoni de la capella del Carme.

## Referències

* ↑ Girona, Diari de. «Donen 780 obres del pintor Ezequiel Torroella a Palamós - Diari de Girona». [Consulta: 9 octubre 2017].
* ↑ User, Super «Capella del Carme, Espai d'Art i Patrimoni». Museu de la Pesca. Arxivat de l'original el 2017-10-09 [Consulta: 9 octubre 2017].

## Bibliografia

* .J.F. RÀFOLS (dir.): Diccionario biogràfico de artistas de Cataluña, desde la época romana hasta nuestros días. Volum 3. Barcelona: Millà, 1954
# Fakarava

Fakarava és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Està situat al centre i a l'oest de l'arxipèlag, a 488 km al nord-est de Tahití. És el cap de la comuna de Fakarava que inclou set atols.

## Geografia

Fakarava és un atol rectangular de 60 km de llarg i 25 km d'ample. És el segon atol més gran de les Tuamotu, després de Rangiroa, amb una superfície de 31 km² i una llacuna de més de 1.000 km². L'atol disposa de dos passos a l'interior, un al nord i un altre al sud. El pas nord de Garuae és el més gran de la Polinèsia Francesa. És molt ric en fauna marina amb rajades, mantes, barracudes, meros, tortugues i dofins. És un centre important del submarinisme esportiu.
| Toau 15 km | Aratika 48 km | Kauehi 43 km |
| Niau 53 km | | Raraka 49 km |
| Mehetia 301 km | Anaa 86 km | Faaite 21 km |
La vila principal és Rotoava, situada al nord-est prop del pas de Garuae. Al pas sud hi ha la vila de Tetamanu, antiga capital de l'illa i residència de l'administrador de les Tuamotu durant el segle xix. La població total era de 699 habitants al cens del 2002. El desenvolupament del turisme, amb la construcció d'un hotel, ha incrementat la població els darrers anys. A més del turisme al voltant del submarinisme, l'economia es basa en l'explotació de la copra i el cultiu de nacre i perles.
L'atol compta amb un aeroport al nord, i un port.

## Història

Antigament era conegut com a Havaiki o Havai'i, i Farea. El nom sagrat Havaiki es troba en altres indrets com ara Savai'i, Raiatea i Hawaii. Un altre nom colonial era Wittgenstein. L'atol va ser descobert per Fabian Bellinghausen, el 1820. Va ser evangelitzat pel catòlic Laval, el 1849, i es va construir la primera església, el 1850, a Rotoava. Al final del segle xix va ser el centre administratiu de les Tuamotu.

## Enllaços externs

* (francès) Imatges de Fakarava.
# Eureka (Missouri)

Eureka és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 7.676 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eureka tenia 7.676 habitants, 2.487 habitatges, i 2.064 famílies. La densitat de població era de 294,9 habitants per km².
Dels 2.487 habitatges en un 0% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,6% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 17% no eren unitats familiars. En el 13,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 34,4% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 8,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 74.301 $ i la renda mediana per família de 80.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.799 $ mentre que les dones 33.269 $. La renda per capita de la població era de 27.553 $. Entorn de l'1,3% de les famílies i el 2,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
Viccionari
# Expedició 53

L'Expedició 53 va ser la 53a estada de llarga durada a l'Estació Espacial Internacional, que va començar a partir de la sortida de la Soiuz MS-04 el 3 de setembre de 2017 i va arribar a la conclusió amb la sortida de la Soiuz MS-05 el 14 de desembre de 2017. Randolph Bresnik, Paolo Nespoli i Sergey Ryazansky van ser transferits de l'Expedició 52, amb Randolph Bresnik prenent el paper de comandant. La transferència de comandaments de l'Expedició 53 a l'Expedició 54 es va fer el 13 de desembre de 2017. L'expedició 53 va finalitzar oficialment el 14 de desembre de 2017 5:14 UTC, amb el desacoblament de la Soiuz MS-05.

## Tripulació

| Posició | Primera Part (Agost a setembre de 2017) | Segona Part (Setembre a desembre de 2017) |
| Comandant | Randy Bresnik, NASA Segon vol espacial | Randy Bresnik, NASA Segon vol espacial |
| Flight Engineer 1 | Sergey Ryazansky, RSA Segon vol espacial | Sergey Ryazansky, RSA Segon vol espacial |
| Flight Engineer 2 | Paolo Nespoli, ESA Tercer vol espacial | Paolo Nespoli, ESA Tercer vol espacial |
| Flight Engineer 3 | | Alexander Misurkin, RSA Segon vol espacial |
| Flight Engineer 4 | | Mark T. Vande Hei, NASA Primer vol espacial |
| Flight Engineer 5 | | Joseph M. Acaba, NASA Tercer vol espacial |

## Referències

* ↑ «Expedition 53 Leaves Station, Begins Ride Home». NASA. Arxivat de l'original el 9 de gener 2022. [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ «Upcoming ISS Expeditions». spacefacts.

## Enllaços externs

* Pàgina de la NASA sobre les Expedicions a l'Estació Espacial
# FIFA Manager 10

FIFA Manager 10 serà un videojoc basat en l'entrenament i control d'equips del futbol real, el proper de la saga FIFA Manager en sortir a la venda. La seva desenvolupadora és la companyia Bright Future i el seu publicador EA Sports. La data exacta de llançament encara s'ha d'anunciar però probablement es produirà al voltant de la tardor del 2009. És el videojoc successor de FIFA Manager 09. Per primera vegada, el mode online estarà inclòs.

## Enllaços externs

* Trailer Oficial de FIFA Manager 10 (anglès)
# Estenicler

Estenicler (grec antic: Στενύκλαρος o Στενύκληρος; llatí: Stenyclarus; gentilici Στενυκλήριος) fou una ciutat del nord de Messènia i capital dels conqueridors doris, construïda per Cresfontes. L'anterior capital era Andània. La ciutat desaparegué aviat, però el seu nom restà en dues planes del nord de Messènia.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1552. ISBN 9788441224223.
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia, 4.3.7.
* ↑ Smith, William 8ed.). «Stenyclarus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 27 febrer 2021].
# Estennis

Estenis o Estennis (Sthenis o Sthennis, Σθένις, Σθέννις fou un escultor grec d'Olint, esmentat per Plini com a contemporani de Lisip i altres vers l'olimpíada 114 (323 aC). Fou contemporani també de Leòcares que va florir vers 370 aC-335 aC
Les seves obres foren:
* Estàtues de Ceres, Júpiter i Minerva al temple de la Concòrdia a Roma
* Flentes matronas, et adorntes, sacrificantesque
* Estàtua d'Autolycus (a Sinope, portada per Lucul·le a Roma)
* Estàtues de Pital i Queril vencedors olímpics
Resten algunes inscripcions; una d'elles a una estàtua del filòsof Bió, porta gravat ΣΘΝΝΙΣ ΕΠΟΙΕΙ. Una altra trobada a Atenes el 1840 porta dues inscripcions: ΣΘΕΝΝΙΣ ΕΠΟΗΣΕΝ, i ΛΕΩΧΑΠΗΣ ΕΠΟΗΣΕΝ.
# Estratus

Un estratus, estrat o stratus (del llatí «estès, eixamplat») és un tipus de núvols baixos que formen un mantell nuvolós estès i força uniforme, de color gris, que pot ocupar tot el cel. Estan situats a poca altura del sòl, però mai en contacte, perquè aleshores es tracta d'una boira.
Sovint s'originen en estratocúmuls quan la seva superfície inferior baixa en altura, perden el relleu i deixen d'estar fragmentats per formar un tot uniforme. També es poden originar en boires enlairades quan avança el dia i la radiació solar aconsegueix fer augmentar la temperatura i disminuir la humitat relativa. Els formen capes horitzontals amb una base uniforme, en oposició als núvols «convectius», que són tan alts com amples (els cúmulus).
El terme estratus (abreujat St) s'usa, concretament, per descriure núvols aplanats, sense formes, de baixa altitud (per de sota dels 2,4 km) i que van del color gris fosc fins al gris perla. Aquests núvols són, essencialment, boira que està per damunt del nivell 0, formats tant per les boires ascendents o per quan l'aire fred es mou a baixes altituds damunt d'una regió. Aquests núvols no solen crear precipitacions, transformant-se, si estan prou baixos, en boirina, boira, o en plugim.
Les formacions d'estratus venen acompanyades de precipitacions amb els nimbostratus. Aquestes formacions a les altituds d'estratus inclouen els altostratus i els cirrostratus.

## Referències

* 1 2 Servei Meteorològic de Catalunya. «Estrats». Web. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 30 març 2015]. CC-BY-SA-3.0

## Bibliografia

* Ackerman, Steven A. and John A. Knox, Meteorologia: entenent l'Atmosfera. Brooks Cole, 2003.
* Sitio "USA Today Weather" sobre estratus
# Fal·lotoxina

Les fal·lotoxines són un grup de micotoxines produïdes pel fong tòxic Amanita phalloides entre d'altres. Hi ha almenys set compostos amb estructura de pèptid cíclic tots dins el grup d'heptapèptids bicíclics (set aminoàcids). La fal·loïdina és el representant més conegut del grup i les sis fal·lotoxines restants són la profal·loïna, fal·loïna, fal·lisina, fal·lacidina, fal·lacina i fal·lisacina. La fal·loïdina va ser aïllada el 1937 per Feodor Lynen, deixeble i gendre de Heinrich Wieland, i Ulrich Wieland de la Universitat de Múnic. Encara que les fal·lotoxines són altament tòxiques per les cèl·lules del fetge s'ha demostrat que contribueixen poc en la toxicitat de l'A. phalloides, ja que l'intestí no les absorbeix. En tot cas, aquestes micotoxines es troben en espècies comestibles com Amanita rubescens.

## Estructura química

* Fal·loïdina
* Profal·loïna
* Fal·loina
* Fal·lisina
* Fal·lacidina
* Fal·lacina
* Fal·lisacina

## Vegeu també

* Amatoxina,
* Micotoxina

## Referències

* ↑ Wieland T, Govindan VM «Phallotoxins bind to actins». FEBS Lett., 46, 1, 1974, pàg. 351-3. DOI: 10.1016/0014-5793(74)80404-7. PMID: 4429639.
* ↑ Theodor Wieland «50 Jahre Phalloidin». Naturwissenschaften, 74, 8, 1987, pàg. 367–373. DOI: 10.1007/BF00405464. PMID: 3309681.
* ↑ Feodor Lynen, Ulrich Wieland «Über die Giftstoffe des Knollenblätterpilzes». Justus Liebig's Annalen der Chemie, 533, 1, 1938, pàg. 93–117. DOI: 10.1002/jlac.19385330105.
* ↑ Karlson-Stiber C, Persson H «Cytotoxic fungi - an overview». Toxicon, 42, 4, 2003, pàg. 339-49. DOI: 10.1016/S0041-0101(03)00238-1. PMID: 14505933.
* ↑ Litten, W. «The most poisonous mushrooms». Scientific American, 232, 3, març 1975, pàg. 90–101. PMID: 1114308.
# Filharmònica de Luxemburg

La Filharmònica de Luxemburg és una sala de concerts situada en l'altiplà de Kirchberg, a Ciutat de Luxemburg. Inaugurada el 2005, acull unes 400 actuacions anualment i és una de les principals sales de concerts d'Europa. El 1997, el projecte de Christian de Portzamparc va ser seleccionat al final d'una competició internacional d'arquitectura posada en marxa per l'Administració d'Edificis Públics nacional. Els treballs de construcció de la nova sala de concerts es van dur a terme entre la primavera de 2002 i l'estiu de 2005.

## Vegeu també

* Orquestra Filharmònica de Luxemburg

## Referències

* ↑ «Orchestre Philharmonique Luxembourg» (en francès). [Consulta: 3 juliol 2015].