OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wilkeson

Wilkeson és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 395 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilkeson tenia 395 habitants, 140 habitatges, i 100 famílies. La densitat de població era de 311,2 habitants per km².
Dels 140 habitatges en un 38,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,6% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.375 $ i la renda mediana per família de 46.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.250 $ mentre que les dones 31.458 $. La renda per capita de la població era de 17.481 $. Aproximadament el 2% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilkeson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilkeson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Iius

Iius (en rus: Июс) és un poble de la República de Khakàssia, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.201 habitants. Pertany al districte d'Ordjonikídzevski.

## Referències

* ↑ Почтовые индексы России. Регионы России → Республика Хакасия → Боградский район → село Абакано-Перевоз
# Can Calders

Can Calders és una obra noucentista de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de planta quadrada, construïda en desnivell. Té un primer pis amb balconera sobre mènsules, i esgrafiats que decoren finestres i portes. Presenta una torre de base quadrada amb finestres biforades esglaonades a la part lateral, que divideix per una banda els dos cossos de la construcció que, a la part posterior, presenta una terrassa sobre un porxo amb el sostre esgrafiat.
El sostre és de teules vidrades, el de la torre és a quatre vessants.

## Referències

* 1 2 «Cal Pep de les Oques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Adilotar

Adilotar (en rus: Адильотар) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 1.284 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ Село Ортатюбе на карте
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24.
* ↑ Село Кандаураул на карте
# Matràs de coll de cigne

El matràs de coll de cigne és un aparell inventat per Louis Pasteur al segle xix. Pasteur que volia demostrar amb aquell invent que els brous, sopes, purés… es podrien per culpa dels microorganismes que hi queien, així que va idear el matràs de coll de cigne perquè el seu mecanisme impedia que els microorganismes poguessin entrar dins i generessin la putrefacció. Pasteur va posar damunt d'una taula dos matrassos, tots dos amb el mateix brou, però un dels matrassos es va trencar, fet que va facilitar l'aparició de microorganismes. Al cap d'unes hores va veure que el contingut del matràs trencat estava podrit i el del matràs no trencat encara no; el matràs no trencat es podriria igual, però tardaria molt més a fer-ho.

## Referències

* ↑ Antecedents històrics de l'origen de la vida a blocs.xtec.cat
* ↑ John L. Ingraham, Catherine A. Ingraham Introducció a la microbiologia, p. 13
* ↑ Pasteur i la generació espontània a seramix.blogs.uv
# Matràs (eina)

Un matràs és un piló de fusta de forma cilíndrica i d'uns vint centímetres de gruixa, reforçat amb cercles de ferro i utilitzat en les construccions de pedra en sec. La part superior de l'eina, molt més prima, fa de mànec. La seva finalitat és pitjar les pedres d'un empedrat.
# Znàmenski (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Znàmenski».
Znàmenski - Знаменский (rus) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, al nord de l'embassament de Krasnodar del riu Kuban, a 12 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Pàixkovski.
# Quatre Fronts

Quatre Fronts (en castellà: Cuatro Frentes) és un joc de taula creat el 2012 per Gabriel Baldi Lemonnier.

## Història

Aquest professor uruguaià, el va inventar i patentà com a «Escacs Uruguaià» ("Ajedrez Uruguayo").
El joc és una variació dels escacs, per a dos, tres o quatre contrincants que juguen en parelles o de forma individual. Encara que es jugui en parelles, els companys no poden parlar. Consisteix a moure les peces a través dels quadres negres o blancs d'un tauler, amb la intenció de capturar-les. Al tauler estàndard de vuit per vuit quadres, se li va agregar quatre seccions per les respectives formacions.
Les peces són dotze per cada jugador: el rei, la reina, l'alfil, el cavall, torre i peons, als quals s'agrega el príncep (peça que combina en cada jugada el moviment de l'alfil i la torre). Les peces són de color: blanc, negre, groc i vermell.

## Noms de les peces

| Idioma | Rei | Reina | Torre | Alfil | Cavall | Peó | Príncep | Joc | Escac | Escac i mat |
| Figuratiu | ♔ | ♕ | ♖ | ♗ | ♘ | ♙ | 180% | ... | + | # |
| Anglès | K king | Q queen | R rook | B bishop | N/Kt knight | (P) pawn | prince | Four Fronts | check | checkmate |
| Castellà | R rey | D reina | T torre | A alfil | C caballo | (P) peón | principe | Cuatro Frentes | jaque | jaque mate |
| Català | R rei | D reina | T torre | A alfil | C cavall | (P) peó | príncep | Quatre Fronts | escac / xec | escac i mat |

## Vegeu també

* Variacions dels escacs
* Escacs hexagonals

## Referències

* ↑ El Observador. «Se necesitan cuatro para jugar al ajedrez» (en castellà), 20-07-2013. Arxivat de l'original el 2013-07-26. [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ Metro. «Four fronts: ajedrez a lo grande» (en castellà), 25-07-2013. Arxivat de l'original el 2013-11-13. [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ Canal 10. «Invento uruguayo: ajedrez para cuatro» (en castellà), 15-06-2013. Arxivat de l'original el 2013-07-20. [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ Prensa Latina. «Uruguayo inventa variante de ajedrez para cuatro jugadores» (en castellà), 14-07-2013. [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ El País. «Uruguayo patentó ajedrez con principes» (en castellà), 14-07-2013. [Consulta: 14 agost 2013].
# Can Calderó Vell

Can Calderó Vell és una masia de Riudellots de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situada entre camps de fruiters dins d'un tancat de reixa metàl·lica. És un edifici de planta rectangular i tres pisos amb vessant a façana del que es distingeixen diverses fases de construcció.
La construcció primitiva era de tres naus amb vessant a laterals. Actualment es conserva el portal adovellat de mig punt i la finestra gòtica d'arc conopial dentat amb arquets sobre impostes amb motius vegetals. Al costat dret trobem una altra obertura més petita amb relleu d'arc conopial i motiu floral al centre. També trobem un contrafort perpendicular a la façana que probablement es va fer en realitzar l'ampliació i modificació del cos original.
Al segle xviii es va portar a terme l'ampliació afegint un altre pis, allargant el cos de la construcció i canviant el sentit de la coberta per unificar tota l'edifici. Aquest nou cos presenta un portal amb llinda monolítica amb la inscripció “JOAN CHALDERO. 1707” i el dibuix d'un calderó. Al primer pis hi ha tres obertures amb balcó de barana de ferro forjat i les del segon són rectangulars senzilles. A l'interior hi ha la capella de la Mare de Déu del Roser, identificable des de l'exterior gràcies al campanar d'espadanya d'arc de mig punt de rajol, i a la que s'hi accedeix per una escala adossada al mur.
En aquest mateix costat dret encara hi trobem un altre cos de dues plantes destinat a serveis que segurament ja és del segle xix.

## Història

Can Calderó Vell era la casa pairal dels Calderó que van ser uns dels grans propietaris de Riudellots al segle xviii i que posteriorment van fer a pocs metres la gran casa senyorial avui coneguda com a Can Calderó Nou.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Calderó Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Alzi

Alzi fou una regió entre Amida (Diyarbekir) i Kharpurt) denominada pels urartians i assiris. Els assiris esmenten un país de nom Alzi al que van fer una primera incursió en temps de Tukultininurta I (vers 1235-1196 aC) i dels texts assiris resulta que estava situat entre Munnu i Madani (probablement el mateix territori que apareix sota Assurnasirpal II com Madni). Aquest darrer territori estava al nord del Tigris superior. En temps de Teglatfalassar I estava ocupat pels muskhis junt amb el Purukkuzu però el rei els va expulsar; va arribar al país procedent de la terra de Shubari que és l'antecedent del país de Shubria.
El país fou sotmès per Salmanassar III que hi va arribar des de Pitiura que probablement estava situada al nord del riu Tigris prop del riu Kallama (a l'oest d'aquest riu i al nord de la ciutat d'Arbaki).
En un document d'una reunió de governadors on el d'Alzi, de nom Siplia, va estar present, s'indica aquesta regió estava entre Kanium i Armiraliu, nom de dues regions d'Urartu de situació exacta incerta però en tot cas a l'est-nord del Tigris superior.
Streck va proposar identificar Alzi amb Enzi (Enzite o Inziti) la regió de la fortalesa d'Enzi (després Hanzith) que va donar nom a l'Anzitene, ja que el canvi d'"e" per "a" i de "m" per "l" és freqüent en armeni, però Belck va estudiar la qüestió i va determinar que els armenis van tenir dues províncies diferents, Enzi i Alzi, i que la segona no fou inclosa a l'Enzitene (Anzitene) fins a l'època hel·lenística.

## Bibliografia

* Olaf Alfred Toffteen Researches in Assyrian and Babylonian Geography
* René Grousset, Histoire d'Armenia
# José Vicente Villaescusa Blanca

José Vicente Villaescusa Blanca (Mislata, 9 de juny de 1955) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la IV Legislatura.
Llicenciat en història per la Universitat de Granada i crític d'art, durant els seus anys d'estudiant va militar a l'Organització d'Esquerra Comunista, partit que deixà per ingressar al PSOE, però el 1990 es va afiliar al Partit Popular. En 1989 va ingressar com a membre del consell assessor de RTVV. Des de 1993 ha estat encarregat de la redacció del programa de cultura del PP i director de comunicació del partit a les eleccions generals espanyoles de 1993, a les eleccions al Parlament Europeu de 1994 i a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995, en les que ell mateix fou elegit diputat.
El setembre de 1995 va renunciar al seu escó i el 19 de juny de 1996 fou nomenat director de Radiotelevisió Valenciana en substitució d'Amadeu Fabregat i Manyes, càrrec que va ocupar fins a setembre de 2004, quan fou substituït per Pedro García Gimeno. El seu mandat es va caracteritzar la seva supeditació total a Eduardo Zaplana i al PP de València, així com per la falta de transparència i una despesa incontrolada.
En 1996 també fou nomenat director de Continguts de la Ciutat de les Arts i les Ciències de València. De 2004 a 2007 fou director del Museu del Segle XIX.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-07-04. [Consulta: 2 juliol 2015].
* ↑ Villaescusa elude comparecer en una comisión de las Cortes para explicar la política informativa de Canal 9, 25 de febrer de 2000
* ↑ Los populares impiden que el comité de Canal 9 acuda a las Cortes, El País, 30 de maig de 2000
* ↑ La Sindicatura de Comptes detecta falta de transparencia en la gestión de RTVV, 23 de desembre de 2001
* ↑ La dirección de RTVV impide la entrada a varios diputados socialistas, El País, 29 de juny de 2002
* ↑ RTVV firma contratos que implican un blindaje encubierto a sus cargos, El País, 20 de febrer de 2003
* ↑ La juez dice que Villaescusa pudo tener una 'actuación política repudiable' que no es sancionable por vía penal, El País, 24 de febrer de 2003
* ↑ Currículum Arxivat 2015-07-03 a Wayback Machine. a academiatv.es
* ↑ Miró tendrá que explicar la destitución de Villascusa, el País 28 d'octubre de 2007

## Enllaços externs

* Notícies sobre José Vicente Villaescusa a El País
# José Vicente Riera Calatayud

José Vicente Riera Calatayud (Murla, 1867 - Elx, 1954), el Nel de Murla, és considerat com el primer geni de la pilota valenciana.
Amb 23 anys ja s'anunciava com a cap de cartell als trinquets de Pelayo i de Juan de Mena (València), i també atreia centenars d'aficionats en les partides de llargues i de galotxa al carrer, on les apostes eren un sobresou important. El Nel de Murla va ser un dels pocs pilotaris en rebre atenció dels mitjans de comunicació de l'època, com un ample article del literat Azorín al diari ABC, a qui conegué quan El Nel regentava el trinquet de Monòver.
La Federació de Pilota Valenciana concedí, a títol pòstum, el 1987, la Insígnia d'or en la seua memòria. I cada 4 d'agost, en la "Festa del Nel" a Murla els jugadors li reten una corona de llorer com a homenatge.

## Escala i corda

Però la gran aportació del Nel a la pilota valenciana va ser la introducció de la corda central als trinquets, el 1910. Fins aleshores s'hi jugava a ratlles, amb la consegüent polèmica en molts quinzes. Amb la xarxa, s'anul·laven les ratlles i es dividia la canxa en dos meitats, la qual cosa afegí claredat a les puntuacions i plasticitat a l'estil de joc.
El Nel és recordat al Trinquet de Pelayo (a València) com un dels 5 pilotaires més importants, amb una imatge presidint la galeria del dau.

## Referències

* ↑ «Galeria d'honor del Trinquet de Pelayo». Arxivat de l'original el 2011-07-14. [Consulta: 7 gener 2009].
# José Vicente Muñoz Gómez

José Vicente Muñoz Gómez (La Puebla de Cazalla, província de Sevilla, 1 de març de 1956) és un polític català d'origen andalús, diputat al Congrés dels Diputats en la IX Legislatura.

## Biografia

El 1966 es va traslladar amb la seva família a l'Hospitalet de Llobregat. Estudià a la Universitat Laboral de València i Oficialia Industrial, en la branca d'electricitat, a la Universitat Laboral de Tarragona, fins a 1r de Mestratge Industrial. Des de 1984 és tècnic d'organització de Transports Metropolitans de Barcelona.
El 1978 s'afilià a la UGT de Catalunya i el 1982 al PSC-PSOE. Des de les eleccions municipals espanyoles de 1987 és regidor de l'Ajuntament de l'Hospitalet de Llobregat, i ha estat primer Tinent d'Alcalde el 1994-1999 i regidor de Benestar Social fins a 2007. També ha estat Diputat adjunt a Benestar Social i Diputat de Cultura Popular de la Diputació de Barcelona 1999-2007, conseller comarcal del Barcelonès i coordinador sectorial de Política Social del PSC.
A les eleccions generals espanyoles de 2008 fou escollit Diputat a les Cort Generals per la província de Barcelona. Fins a 2011 va estar adscrit a la Comissió de Foment del Congrés dels Diputats.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Bloc de J.V. Muñoz Gómez
# Julio Baylón

Julio Baylón (10 de setembre de 1950 - 9 de febrer de 2004) fou un futbolista peruà.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1970. Jugà als Estats Units a Rochester Lancers de la North American Soccer League (NASL) i New York Arrows de la Major Indoor Soccer League.

## Referències

* ↑ Pierrend, José Luis. «Peru – Record International Players». RSSSF, 29-02-2012. Arxivat de l'original el 2 febrer 2009. [Consulta: 7 març 2012].
* ↑ «Julio Baylon». nasljerseys.com. [Consulta: 7 març 2012].
* ↑ Julio Baylón a National-Football-Teams.com (anglès)
# Junta Suprema de Govern del Regne de València

Junta Suprema de Govern del Regne de València fou un organisme constituït el 25 de maig de 1808 al País Valencià durant la Guerra del Francès per a organitzar la lluita contra els francesos. Era composta per gent procedent de diferents estaments socials tant nobles com clergues (el franciscà Joan Rico) i representants popular (l'advocat Manuel Cortés i Sanç). El seu primer president fou el capità general Rafael Vasco i Vargas, comte de la Conquista, i el seu vicepresident l'arquebisbe Josep Company i Soler.
Tal com va ocórrer amb la Junta Superior d'Aragó i part de Castella, les seues primeres mesures foren el reconeixement de Ferran VII com a rei d'Espanya i començar negociacions amb Anglaterra per a obtenir armes i suport per la lluita contra els francesos, així com enviar ambaixades al Regne de les Dues Sicílies i al Regne de Sardenya. Alhora que organitzava la defensa de la ciutat de València contra l'assetjament francès, va fer executar el frare Baltasar Calvo, autor de la matança de francesos durant la primera batalla de València (5 de juny de 1808). Va donar suport a la Junta Suprema Central constituïda a Aranjuez el setembre de 1808 i canvià el seu nom pel de Junta Superior d'Observació i Defensa del Regne de València.
El 3 de març de 1810 el capità general i diputat a les Corts de Cadis Josep Caro i Sureda va ordenar la seva supressió.
| President | Durada | Afiliació |
| Rafael Blasco i Vargas | 25 de maig de 1808-25 de setembre de 1809 | Il·lustrat |
| Ramon de Castro i Gutiérrez | 25 de setembre de 1809-10 d'octubre de 1809 | Liberal |
| Josep Caro i Sureda | 10 d'octubre de 1809-3 de març de 1810 | Absolutista ferranista |

## Referències

* ↑ Institució presidida pel liberal Valentín Solanot i Ferrer entre 1809 i 1813.
* ↑ «Junta Superior d'Aragó i part de Castella-Gran Enciclopedia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2021-02-04. [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ Els presidents eren els Capitans Generals de València
* ↑ La Guerra de la Independència a través dels fons de l'Arxiu Històric Nacional-Ministeri de Cultura i Esport
* ↑ Ficha documental-Memoria de Madrid
* ↑ La València de Suchet: Ep! Millor francesos que espanyols-La Veu del País Valencià

## Enllaços externs

* «Junta Suprema de Govern del Regne de València». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Fu Haifeng

Fu Haifeng - en xinès: 傅海峰; en pinyin: Fù Hǎifēng; en cantonès: Fu6 Hoi2 Fung1 - (Jieyang, província de Guangdong, República Popular de la Xina, 23 d'agost de 1983) és un jugador de bàdminton xinès, guanyador de dues medalles olímpiques. Al llarg de la seva carrera ha guanyat cinc medalles en el Campionat del Món de bàdminton, quatre d'elles d'or; i dues medalles d'or en els Jocs Asiàtics.
Va participar, als vint anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on fent parella amb Cai Yun fou eliminat als quarts de final. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) aconseguí, al costat de Yun, guanyar la medalla de plata en perdre la final de la competició olímpica davant la parella indonèsia formada per Hendra Setiawan i Markis Kido. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit) va aconseguir, novament amb Yun, la medalla d'or en guanyar en la final el danesos Mathias Boe i Carsten Mogensen.
# Kharsua

Kharsua és un riu d'Orissa que corre en direcció sud-est travessant el districte de Cuttack fins a desaiguar per la banda esquerra al riu Brahmani a poca distància damunt del punt on el Baitarani i el Brahmani desaigüen a la badia de Bengala a l'estuari del riu Dhamra.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Estació de la Força Espacial de Cap Canaveral

L'Estació de la Força Espacial de Cap Canaveral (CCSFS, per les sigles en anglès Cape Canaveral Space Force Station) és una instal·lació de la 45.ª Ala Espacial (45 SW, de l'anglès Space Wing) de la Força Espacial dels Estats Units, amb seu a la próxima Base de la Força Espacial Patrick. Localitzada en Cap Canaveral a l'estat de Florida, la CCSFS és el principal lloc de llançament de míssils del rang est. La base Patrick proporciona les casernes generals i les funcions de suport per al 45 SW, així com un aeròdrom, lideratge logístic en l'aire i les funcions de suport complet pròpies d'una base de la força aèria. A més de les instal·lacions a la base Patrick, la CCSFS també té el seu propi aeròdrom separat, el Cape Canaveral AFS Skid Strip, que té una pista de 3 quilòmetres propera als complexos de llançament per a l'ús d'avions militars que portin les pesades i enormes càrregues útils fins al cap.
A més, la CCSFS està situada juntament amb el Centre espacial John F. Kennedy de la NASA a illa Merritt, amb les dues instal·lacions connectades per ponts i passos elevats.

## Referències

* ↑ «Patrick Air Force Base — FAQ Topic». Patrick Air Force Base. Arxivat de l'original el 9 de maig de 2012.
* ↑ CAST 1999, p. 1-12.
* ↑ «World Aero Data: Cape Cnaveral AFS Skid Strip — XMR». Arxivat de l'original el 9 de maig de 2012. [Consulta: 31 agost 2008].
# Carmen (pel·lícula de 1915 de DeMille)

Carmen és una pel·lícula dirigida per Cecil B. Demille, estrenada el 1915.

## Argument

La cigarrera Carmen es baralla amb una de les seves col·legues. És confiada a la vigilància del soldat Don José.

## Repartiment

* Geraldine Farrar: Carmen
* Wallace Reid: Don José
* Pedro de Cordoba: Escamillo
* Horace B. Carpenter: Pastia
* William Elmer: El Capità Morales
* Raymond Hatton

## Anècdota

* El mateix any surt un projecte rival, que porta el mateix títol.

## Referències

* ↑ La pel·lícula es va tornar a muntar per a una segona estrena el 1918. Higashi, Sumiko (1994). Cecil B. DeMille and American Culture: The Silent Era (University of Califòrnia Press), pàg. 217. Isbn 0-520-08557-4.
Viccionari
# Adrenèrgic d'acció central

Els adrenèrgics d'acció central són hipotensors.
Fàrmacs comercialitzats al mercat espanyol:
* Clonidina (Catapresan)
* Metildopa (Aldomet)

## Referències

* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2016.

## Vegeu també

* Antihipertensius
# Aberasturi

Aberasturi és un poble (concejo) de la Zona Rural Est de Vitòria, al territori històric d'Àlaba.

## Geografia

Aquesta situat a l'est del municipi, a 8 km del centre urbà, a la vora del riu Ertekaberri al peu d'una muntanya i sobre un turó. Travessa la localitat la carretera local A-4126 que enllaça amb la comarcal A-132 que comunica Irunberri amb Vitòria.

## Demografia

Té una població de 150 habitants. L'any 2010 tenia 139 habitants.
Evolució demogràfica :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 121 | 119 | 115 | 121 | 123 | 121 | 127 | 143 |

## Història

Un dels 43 llogarets que es van reunir a Vitòria en diferents temps i ocasions i que en segregar-se en 1840 la Quadrilla d'Añana roman en la Quadrilla de Vitòria. Anteriorment va pertànyer al municipi d'Elorriaga.

## Patrimoni

Església parroquial catòlica sota l'advocació de Sant Esteve, amb pòrtic neoclàssic, obra de Justo Antonio de Olaguíbel, principis del segle xix.

## Referències

* ↑ INE, Unidad Poblacional, 000200 ABERASTURI
* ↑ Sebastián Miñano, Diccionario geográfico y estadístico de España y Portugal (1826-1829), volumen 11.