OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ajuntament de Guissona

L'Ajuntament de Guissona és una obra del municipi de Guissona (Segarra) protegida com a bé cultural d'interès local. Es tracta d'una obra de l'arquitecte noucentista Ignasi de Villalonga i Casañés, iniciat segons projecte de 1922 per acollir la casa de la vila i les escoles.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de dues plates amb murs de pedra arrebossats. La planta baixa té un sòcol de pedra, que s'allarga fins a un pati.
A la façana principal una portada rectangular emmarcada per dues pilastres, que sustenten una llinda amb un medalló rectangular amb la data "1925". Apareixen dues finestres rectangulars amb motllura de pedra llisa. Al primer pis un balcó corregut que ocupa la totalitat de la façana, amb tres obertures rectangulars amb motllura i guardapols. Unes grans lletres pintades a la façana ens indiquen que aquesta és la "CASA DE LA VILA"
Una línia d'imposta divideix la resta de la façana, coronada per un frontó ovalat, al centre del qual hi ha l'escut de la vila de Guissona. Al damunt del frontó, hi ha elements decoratius en forma de pinyes. Tota la façana està arrebossada i pintada amb un color rosat.

## Referències

* ↑ «Col·legi d'Arquitectes de Catalunya. Arxiu Històric».
* 1 2 3 4 5 6 «Ajuntament de Guissona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Bni Oukil

Bni Oukil (àrab بني وكيل) és una comuna rural de la província de Fquih Ben Salah de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.260 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Mascarell d'Abbott

El mascarell d'Abbott (Papasula abbotti) és un gran ocell marí de la familia dels súlids, que cria únicament a l'Illa Christmas, a l'oceà Índic. És l'únic membre viu del gènere Papasula (Olson et Warheit, 1988). Antany era classificat al gènere Sula.

## Morfologia

* Fa uns 79 cm de llargària, amb un pes d'uns 1.460 grams.
* El seu plomatge blanc i negre el fa diferent de la resta de mascarells de la regió. La major part del plomatge és blanc, i són negres la cua, la cara dorsal de les ales i la punta de la cara inferior. Té una taca negra a les cuixes.
* Pell negra a la cara. Anell ocular fosc.
* Bec amb punta negra, gris pàl·lid els mascles i rosa les femelles. Potes blau grisenc.
* Joves semblants als adults.

## Hàbitat i distribució

El mascarell d'Abbott cria només a l'illa Christmas, encara que antany es reproduïa en altres illes de l'oceà Índic. Al mar, es veu principalment a les aigües del voltant de l'illa Christmas. Hi ha evidència fòssil de la seva antiga presència al Pacífic sud, i cites d'albiraments en la seva antiga àrea de cria a les Illes Mascarenyes.

## Conducta
### Reproducció

Aquesta espècie nia als arbres en la selva humida, on ponen un únic ou entre els mesos de juny i juliol. El creixement del pollet és lent, i la major part fan el seu primer vol entre els mesos de desembre i gener. Romanen amb els seus pares, i en depenen per a l'alimentació, encara durant els següents 230 dies aproximadament.
No es reprodueixen fins als vuit anys, i podran fer-ho cada dos anys, amb una vida potencialment fèrtil de 40 anys.

### Alimentació

Els adults s'alimenten de peixos i calamars. Alimenten les cries per regurgitació.

## Conservació

La major part dels hàbitats de reproducció del mascarell d'Abbott va ser destruïda per la mineria dels fosfats entre les dècades dels 1960 i 1970 i avui és classificada com "en perill". S'estima una població del voltant de 3.000 individus. A l'illa Christmas, les amenaces inclouen els ciclons, la degradació de l'hàbitat de reproducció i les formigues boges grogues (Anoplolepis gracilipes). A més, hi ha altres amenaces potencials com la sobrepesca i la contaminació marina.

## Referències

* 1 2 Justificació d'estatus i distribució en BirdLife Rev. 30-12-2010
* 1 2 3 Marchant, S.; & Higgins, P.J. (Eds). (1990). Handbook of Australian, New Zealand and Antarctic Birds. Volume 1: Ratites to Ducks. Oxford University Press: Melbourne. ISBN 0-19-553068-3
* ↑ Nelson, J. Bryan. (1978). The Sulidae. Gannets and Boobies. Oxford University Press: Oxford. ISBN 0-19-714104-8
* ↑ Nelson JB (1977) report and recommedations on the status and prospects of Abbott's Booby in relation to the British Phosphate Commissioner's mining and conservation policy. Unpublished report. British Phosphate Commission
* ↑ Garnett, S. (1993) Threatened and Extinct Birds Of Australia. RAOU. National Library, Canberra. ISSN 0812-8014
# Barrera del so

En aerodinàmica, la barrera del so és un suposat límit físic que impediria que objectes de mida gran es desplacessin a una velocitat supersònica. El terme es va començar a utilitzar durant la Segona Guerra Mundial, quan un cert nombre d'avions supersònics van començar a tenir problemes de compressibilitat (així com altres problemes no relacionats) en volar a grans velocitats, i va caure en desús als anys 1950, quan els avions van començar a trencar aquesta barrera de manera rutinària.

## Primeres teories i experiències

Inicialment, es pensava que l'augment de la resistència seguia un creixement exponencial, per la qual cosa un avió no podria superar-la encara que augmentés substancialment la potència dels motors. D'aquí surt el nom de barrera del so.
De tota manera, aquesta idea ja havia estat descartada pels artillers del segle xix. Des d'Ernst Mach, se sabia que, a partir d'un cert punt, la resistència ja no augmenta més i, de fet, es redueix. De manera que, per a travessar la barrera del so, n'hi hauria prou amb disposar de major propulsió i millor aerodinàmica per a vèncer aquest punt màxim de resistència. Amb la introducció de noves formes d'ala que disminueixen la resistència, i els motors de reacció per a la propulsió, va ser possible des dels anys 1950 viatjar més ràpid que el so amb relativa facilitat.
Chuck Yeager va ser el primer humà a travessar oficialment la barrera del so, el 14 d'octubre del 1947, volant amb l'avió experimental Bell X-1 a velocitat Mach 1 i a una altitud de 45.000 peus (13.716 metres) i el 18 de maig de 1953, a bord d'un F-86 Sabre, Jacqueline Cochran va ser la primera dona en travessar-la.
De tota manera, Hans Guido Mutke afirmava haver travessat la barrera del so abans que Yeager, el 9 d'abril del 1945, en un Messerschmitt Me 262, encara que no existeixen proves científiques d'aquesta fita.

## Vegeu també

* Nombre de Mach.
* Avió supersònic.
* Velocitat del so.
* Bell X-1.
* Singularitat de Prandtl-Glauert.

## Referències

* ↑ Marck, Bernard. Ellas conquistaron el cielo: 100 mujeres que escribieron la historia de la aviación y el espacio (en castellà). Blume, 2009, p. 156-165. ISBN 9788498014181.
# Nicator (gènere)

Nicator és l'únic gènere d'ocells de la família dels nicatòrids (Nicatoridae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per tres espècies:
* Nicator chloris - nicàtor occidental.
* Nicator gularis - nicàtor oriental.
* Nicator vireo - nicàtor gorjagroc.
# Ond

Ond fou un dels set caps tribals hongaresos que mobilitzaren el poble hongarès al segle x des d'Àsia fins a Europa.
Ond era cap de la tribu hongaresa dels Tarján i un dels set cap tribals hongaresos juntament amb Előd, Tas, Töhötöm, Huba, Kond, sota el comandament del Príncep Álmos.
La crònica medieval Gesta Hungarorum afirma que Ond era pare d'Ete. També que, quan els hongaresos arribaren a la conca dels Carpats, Ond es trobava entre els líders que es disposaren a ocupar-la. Després que Árpád mantingués una reunió amb els seus comandants, Ond envià una ambaixada al cabdill Salán que vivia en una regió de la conca. Els portadors d'aquella ambaixada foren Ond i Ketel, qui tornaren aviat davant d'Árpád portant-li regals enviats per Salán. Entre els regals hi havia terra, aigua i pells, cosa que significava simbòlicament que li estava obsequiant tot el territori sota el seu comandament.
Quan les tropes hongareses avançaren i ocuparen aquelles regions, Árpád atorgà a Ond els territoris des del riu Tisza fins al llac de Botva, i des del Körtvély fins a Alpár. Més endavant, Ete, el fill d'Ond, reuní molts eslovens i organitzant-los construí un castell sòlid entre la fortalesa d'Alpár i el camp de Bőd.
# Espinosa de los Monteros

* Per a altres significats, vegeu «Iván Espinosa de los Monteros».
Espinosa de los Monteros és un municipi de la província de Burgos, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Inclou les entitats locals menors de Bárcenas, Las Machorras, Para, Quintana de los Prados i Santa Olalla; així com Cuatro Ríos Pasiegos i les localitats de:
* Barcenilla
* El Bernacho
* El Bordillo
* Callijuelas
* La Empresa
* Fuenterrabiosa
* El Horno
* Las Hoyas
* La Lamosa
* Lunada, estació d'esquí
* La Lusa
* Las Nieves
* Río Seco
* Río Trueba
* Pardo
* La Rasa
* La Reguera
* Salcedillo
* La Unguera
* Las Vegas

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1987 | 1991 | 1995 | 1999 | 2003 | 2007 |
| 2.495 | 2.464 | 2.460 | 2.236 | 2.042 | 2.027 |
# Afrixalus spinifrons

Afrixalus spinifrons és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Sud-àfrica i, possiblement també, a Lesotho.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Minter, L., Schiøtz, A. & Pickersgill, M. 2004. Afrixalus spinifrons. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Bni Lent

Bni Lent (àrab بني لنث) és una comuna rural de la província de Taza de la regió de Fes-Meknès. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.866 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Col·lectiu Ovidi Montllor

El Col·lectiu Ovidi Montllor de música en valencià (COM) es crea l'any 2005 per a donar presència pública als músics que utilitzen el valencià en les creacions i per defensar la llibertat i els drets dels músics així com mostrar-se solidari amb causes d'arrelament en la cultura del País Valencià. Convoquen anualment els Premis Ovidi Montllor de música en valencià.
Eixe mateix any es va elaborar la primera Guia de músics i cantants en valencià, publicada com a llibre per L'Avanç i acompanyada d'un CD amb 25 cançons. L'acte fundacional del col·lectiu pot considerar-se la tancada al Palau de la Música de València al març del mateix any.
En 2010 se'n va fer una segona versió de la guia, àmpliament repartida en institucions i associacions i en àmbits professionals com el Mercat de Música Viva de Vic i la Fira Mediterrània de Manresa.
Va crear els Premis Ovidi per promocionar i donar prestigi a la nostra cultura, i de fet ha permés la creació de l'arxiu discogràfic en valencià molt complet.
Col·labora amb associacions cultural d'arreu dels Països Catalans, Xarxa de Proximitat #TuEncenslaCultura, Ca Revolta, Teatre Micalet, Centre Ovidi Montllor d'Alcoi, Angelets de la Terra, El Tempir, Folksona, CIM de Benimaclet, Escola Valenciana, El Temps de les Arts..., i a l'àmbit professional amb la Fira Trovam–Pro Weekend, ACICOM, BarnaSants...
El COM al maig de 2016, fou l'associació convocant de l'assemblea que va propiciar la creació del Sindicat de la Música Valenciana (SIMUV). El 2020 l'associació el Tempir va reconéixer la seua tasca atorgant-li, a la seua huitena edició, el premi de País.
A l'actualitat (2022) compta amb més de 100 grups integrants i tracta d'aglutinar el sector dels músics i cantants que s'expressen en valencià, facilitant el foment del treball en xarxa i les relacions entre els professionals d'aquesta plataforma.

## Artistes del COM

| Andreu Valor Apologia Arse Folk Atlàntic Borja Penalba Cactus Carles Enguix Corbella | David Vid Doctor Dropo El Cantautoret El Diluvi Enric Casado Gent del Desert Ina Martí Josep Alemany | Lola Bou i Manel Brancal Mans de Destral & els Oratges Canviants Mireia Vives Musicants Pau Alabajos Pupil·les Rafa Xambó RETOCS | Tiko Esteve Tomàs de los Santos Urbàlia Rurana Va de Dones VerdCel Vicen-T VOL Xavi Sarrià |

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Qui som». Col·lectiu Ovidi Montllor. [Consulta: 8 març 2023].
* ↑ «El Tempir reconeix Agustí Agulló, la Muixeranga d'Alacant i el Col·lectiu Ovidi Montllor». El Temps, 30-11-2020. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ «El Col·lectiu Ovidi Montllor sona a la Fira del Llibre». Valencia Plaza, 18-10-2021. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ «Artistes». Col·lectiu Ovidi Montllor. [Consulta: 15 març 2023].
# Lizzie Williams

Elizabeth "Lizzie" Williams (Melbourne, 15 d'agost de 1983) és una ciclista australiana. Professional des del 2015 amb l'equip Orica-AIS, el 2017 fitxa per la formació estatunidenca del Hagens Berman-Supermint.

## Palmarès

* 2014
** Vencedora d'una etapa a l'Adelaide Tour
* 2015
** 1a al Gran Premi Cham-Hagendorn
* 2016
** Vencedora d'una etapa al Santos Women's Tour

## Referències

* ↑ «Orica-AIS extend with Sarah Roy and Lizzie Williams». cyclingnews.com, 12-11-2015 [Consulta: 4 desembre 2017].
* ↑ «Hagens Berman-Supermint announces roster». cyclingtips.com, 22-12-2016 [Consulta: 4 desembre 2017]. Arxivat 5 de desembre 2017 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa 2 a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Oecologia

Oecologia és una revista internacional en anglès avaluada per experts publicada per Springer des de 1968 (alguns articles es van publicar en alemany o francès fins a 1976). La revista publica investigacions originals sobre una sèrie de temes relacionats amb l'ecologia vegetal i animal.
Oecologia té un enfocament internacional i presenta treballs, mètodes, ressenyes i temes especials originals. Els articles se centren en l'ecologia de poblacions, les interaccions planta-animal, l'ecologia dels ecosistemes, l'ecologia de la comunitat, l'ecologia del canvi global, l'ecologia de la conservació, l'ecologia del comportament i l'ecologia fisiològica.
Oecologia va tenir un factor d'impacte de 3.298 (2021) i ocupava el lloc 37 de 136 a la categoria «ecologia».

## Referències

* ↑ «Oecologia» (en anglès). Springer.
* ↑ «Oecologia» (en anglès). Web of Science.
* ↑ «Journal Rankings on Ecology, Evolution, Behavior and Systematics» (en anglès). SCImago Journal & Country Rank.
# Estadi Gamla Ullevi

* No s'ha de confondre amb Estadi Ullevi.
El Gamla Ullevi és un estadi de futbol de Göteborg, Suècia, inaugurat el 5 d'abril de 2009. L'estadi ocupa l'emplaçament de l'anterior estadi de la ciutat, també anomenat Gamla Ullevi, la construcció del qual datava de 1916. El nou estadi és la seu de tres equips de futbol de la ciutat: el GAIS, l'IFK Göteborg i l'Örgryte IS. També és l'estadi nacional de la selecció femenina de futbol de Suècia. La construcció de l'estadi va estar envoltada de certa controvèrsia sobre el cost del projecte, el presumpte baix nivell de l'estadi acabat, així com el nom del mateix.

## Referències

* ↑ «Stoppa rivningen av Gamla Ullevi» (en suec). Expressen.se, 26-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-09-26. [Consulta: 29 agost 2020].
# Afrixalus schneideri

Afrixalus schneideri és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu al Camerun.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Amiet, J.-L. 2004. Afrixalus schneideri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Bni Oual

Bni Oual (àrab بني وال) és una comuna rural de la província de Sidi Kacem de la regió de Rabat-Salé-Kenitra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.485 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Mas de Mestre

El Mas de Mestre, Mas Baldrich o Mas de Calvo és una masia al municipi del Morell protegida com a bé cultural d'interès local. El mas de Mestre és un edifici de grans proporcions i que passà al llarg de la seva història per diferents mans, que com es veu, li donaren diferents noms. La part més important de la masia correspon a la casa pairal. Aquest edifici té tres pisos. La planta baixa presenta finestres quadrades amb petits balconets de forja que tenen la part exterior pintada amb blanc per a ressaltar la geometria de la façana. Els murs són arrebossats. El pis alt té les golfes típiques de les cases de pagès. La teulada sobresurt de la façana. El mas està emmurallat i a la porta d'entrada es pot veure la data de 1729, però això no obsta perquè no es pugui afirmar que la seva factura pugui ser més antiga. La casa conserva un bonic jardí orientat cap al sud, de proporcions força artístiques.

## Història

Un dels hereus dels Baldrich es casà amb Tecla Mestre Calvó. Aquesta era hereva dels Calvó de Vilallonga i de El Morell i, a més, propietaris de mas Calvó, conegut també com a "Mas de Mestres". Els capítols matrimonials foren atorgats a Tarragona el 26 de maig de 1836.

## Referències

* 1 2 3 «Mas de Mestres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Mas de Mestre». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Bill (Boevange-sur-Atter)

Bill (en luxemburguès i alemany: Bill) és una vila de la comuna de Boevange-sur-Attert situada al districte de Luxemburg del cantó de Mersch.

## Història

Bill està situat en el costat nord-est d'Helperknapp, un boscós pujol de 388 metres d'alt i important lloc de pelegrinatge. A una altra banda d'aquest pujol es troba un túmul suposadament del segle iii amb un diàmetre de 24 metres.

## Referències

* ↑ «Gallo-Römischer Grabhügel bei Bill». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14 octubre 2015].
Viccionari
# Col·lectiu Wilson

El Col·lectiu Wilson és una entitat formada per sis catedràtics catalans de renom mundial que té com a vocació «contribuir al debat sobre l'autodeterminació a Catalunya a fi que els seus ciutadans puguin decidir el seu futur lliurement, sense por ni amenaces». Fou fundada pels catedràtics d'economia Pol Antràs (Harvard), Jordi Galí (UPF), Gerard Padró (LSE), Xavier Sala i Martín (Colúmbia), Jaume Ventura (UPF) i el catedràtic de política i afers públics Carles Boix (Princeton) per intentar aportar informació veraç que desmentís les amenaces i exageracions que els sectors contraris a la independència de Catalunya feien sobre aquesta. El seu web fou presentat al programa El món a RAC 1 el 16 de novembre de 2012. El nom del Col·lectiu s'inspira en el president estatunidenc Woodrow Wilson que rebé el Premi Nobel de la Pau el 1919 i fou un dels promotors més vehements del dret a l'autodeterminació.
El 20 de març de 2013 es va presentar el col·lectiu al Cercle d'Economia. El Col·lectiu Wilson defensa que els possibles problemes que es puguin produir de la secessió de Catalunya d'Espanya són atribuïbles a les incerteses polítiques i no pas a elements econòmics.

## Referències

* 1 2 «"En defensa de Catalunya al món"». RAC1, 16-11-2012. Arxivat de l'original el 19 de novembre 2012. [Consulta: 25 març 2013].
* ↑ «Manifest fundacional del col·lectiu». Col·lectiu Wilson, 11-11-2012. Arxivat de l'original el 4 de setembre 2018. [Consulta: 25 març 2013].
* ↑ «Carles Boix descriu el col·lectiu com un «moviment d'acadèmics indignats amb les mentides i exageracions» que es van produir poc abans de les eleccions de novembre de 2012». Àgora, TV3, 19-03-2013. Arxivat de l'original el 26 de març 2013. [Consulta: 25 març 2013].
* ↑ «La Iniciativa Wilson explica per què 'Catalunya continuarà dintre Europa'». VilaWeb, 16-11-2012. Arxivat de l'original el 19 de novembre 2012. [Consulta: 22 març 2013].
* 1 2 «Sala i Martín: 'Espanya és un gran Homer Simpson'. Vídeo íntegre de l'acte al Cercle d'Economia». VilaWeb, 21-03-2013. Arxivat de l'original el 24 de març 2013. [Consulta: 22 març 2013].
* ↑ «El Colectivo Wilson defiende la independencia en el Círculo» (en castellà). El País, 21-03-2013. Arxivat de l'original el 5 de maig 2013. [Consulta: 25 març 2013].
* ↑ «Gerard Padró: "El problema per a la sobirania és amb el govern Espanyol, no amb Europa"». Catalunya Ràdio, 25-03-2013. Arxivat de l'original el 29 de març 2013. [Consulta: 25 març 2013].

## Enllaços externs

* Web del Col·lectiu Wilson
# Llau de les Collades

Llau de les Collades és el nom dels següents llocs:
* Llau de les Collades (Herba-savina), llau de l'antic poble d'Herba-savina, en el terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà,
* Llau de les Collades (Orcau), llau del poble de Basturs, en el terme municipal d'Isona i Conca Dellà, al Pallars Jussà.
# Oreocnemis phoenix

Oreocnemis phoenix és una espècie d'odonat zigòpter de la família Platycnemididae.
Viu a les sabanes humides, pantans i fonts d'aigua dolça a 1.800-2.200 m d'altitud. És un endemisme del sud de Malawi.

## Estat de conservació

Es troba amenaçada per la pèrdua del seu hàbitat natural a causa de l'expansió agrícola, les extraccions mineres i el drenatge i la destrucció dels hàbitats pantanosos.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Encyclopedia of Life (anglès)
* 1 2 Clausnitzer, V. (2018). "Oreocnemis phoenix." 2018 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2018. [Consulta: 7 abril 2023]

## Enllaços externs

* www.africa-dragonfly.net Arxivat 2011-10-11 a Wayback Machine. (anglès)
# Estadi Gelora Bung Karno

L'Estadi Gelora Bung Karno o Estadi GBK (indonesi: Stadion Utama Gelora Bung Karno; literalment "Principal Estadi Esportiu Bung Karno"), anteriorment Estadi Senayan i Estadi Gelora Senayan, és un estadi esportiu de la ciutat de Jakarta, a Indonèsia.
Va ser inaugurat el 21 de juliol de 1962 amb motiu dels Jocs Asiàtics del mateix any. Tenia una capacitat per a 110.000 espectadors, posteriorment reduïda a 88.306 el 2006 i a 77.193 l'any 2018.
En l'estadi disputen els seus partits la selecció d'Indonèsia i el club Persija Jakarta.
Va ser seu dels Jocs del Sud-est Asiàtic de 1979, 1987, 1997 i 2011; del Campionat de l'AFF de 2002, 2004, 2008, 2010 i 2018; i de la Copa d'Àsia de futbol de 2007.

## Galeria

* L'estadi en construcció, abril de 1962
* L'estadi en un segell commemoratiu dels Jocs Asiàtics de 1962.
* L'estadi en un segell commemoratiu dels Jocs del Sud-est Asiàtic de 1979.
* L'estadi GBK va acollir el partit de la Copa Asiàtica de 2007 (Indonèsia contra Corea del Sud).
* A la façana de l'estadi es va instal·lar un sistema d'il·luminació LED multicolor.
* Plaça oest de l'estadi.
* Durant la cerimònia d'obertura dels Jocs Asiàtics de 2018.
* Estadi una nit dels Jocs Asiàtics de 2018.
* Durant el partit del Campionat Sub-19 de l'AFC 2018 entre Indonèsia i els Emirats Àrabs Units
* L'estadi amb nous seients, gener de 2018

## Referències

* ↑ «Bung Karno Stadium in Jakarta, Bung Karno Stadium, Bung Karno Stadium in Jakarta, Indonesia». Arxivat de l'original el 2009-06-05. [Consulta: 18 juliol 2008].
* ↑ Laksmi, Brigitta Isworo; Handayani, Primastuti. M.F. Siregar, matahari olahraga Indonesia. Penerbit Buku Kompas, 15 juny 2008. ISBN 9789797093884.
* ↑ «E-Booking Stadion Utama Gelora Bung Karno». [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ «Persija Hanya Bermarkas di Senayan Hingga Jelang Bulan Ramadhan», 13-04-2016.
* ↑ Putra, Gerry. «Hadapi Persela, Persija Kembali ke Senayan». Arxivat de l'original el 2018-11-17. [Consulta: 11 abril 2022].
# Solana de les Alzines

La Solana de les Alzines, és una solana del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble de Torallola.
Està situada al sud-oest de Torallola, al damunt de la riba esquerra del barranc de Sensui, al sud-est de la Boïga i a ponent de l'Alzinar. És a prop i a llevant del poble de Sensui, a tocar del termenal amb Salàs de Pallars.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació