OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sternarchogiton labiatus

Sternarchogiton labiatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Creix fins a uns 21 cm de llargària total.
* Cos comprimit, amb forma de ganivet i amb un perfil dorsal gairebé recte.
* El seu color és marró fosc i esdevé més fosc al dors i el cap.
* Cap comprimit lateralment i amb ulls petits, els quals estan recoberts per una membrana prima.
* Boca terminal.
* La mandíbula inferior és més llarga que la superior i posseeix dues fileres de dents còniques.
* L'estructura del llavi inferior sembla respondre a funcions d'electrorecepció per a localitzar les seues preses.
* Aleta anal llarga, amb 156-168 radis i amb les vores lleugerament enfosquides.
* Aletes pectorals amples, punxegudes, amb 12-14 radis i amb els extrems foscos.
* Cua comprimida, moderadament llarga i amb una petita aleta caudal que conté entre 15 i 16 radis.
* L'aleta caudal presenta una coloració que varia entre el marró molt fosc i el negre.
* No presenta dimorfisme sexual en el crani.
* Igual que altres apteronòtids, genera un camp elèctric continu i feble, el qual consta de dues fases, té una freqüència de 1160-1587 Hz i serveix per a electrolocalitzar i comunicar.

## Reproducció

Hom creu que té lloc després de l'inici del període d'inundacions a l'octubre.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el riu Tefé i el curs inferior del riu Negro (conca del riu Amazones, el Brasil).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ De Santana C.D. & W.G.R. Crampton, 2007. Revision of the Deep-channel Electric Fish Genus Sternarchogiton (Gymnotiformes: Apteronotidae). Copeia, 2007(2), pp. 387–402.
* 1 2 3 De Santana C.D. & W.G.R. Crampton, 2007.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Nordstromia

Nordstromia és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

* Nordstromia agna (Oberthür, 1916)
* Nordstromia angula H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988
* Nordstromia argenticeps (Warren, 1922)
* Nordstromia bicostata (Hampson, 1912)
* Nordstromia coffeata Inoue, 1992
* Nordstromia duplicata (Warren, 1922)
* Nordstromia fusca H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988
* Nordstromia fuscula H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988
* Nordstromia grisearia (Staudinger, 1892)
* Nordstromia guenterriedeli Buchsbaum, 2010
* Nordstromia heba H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988
* Nordstromia humerata (Warren, 1896)
* Nordstromia japonica (Moore, 1877)
* Nordstromia lilacina (Moore, 1888)
* Nordstromia nigra H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988
* Nordstromia niva H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988
* Nordstromia ochrozona (Bryk, 1943)
* Nordstromia paralilacina M. Wang & Yazaki, 2004
* Nordstromia problematica (Bryk, 1943)
* Nordstromia recava (Watson, 1968)
* Nordstromia siccifolia (Roepke, 1948)
* Nordstromia semililacina Inoue, 1992
* Nordstromia simillima (Moore, 1888)
* Nordstromia sumatrana (Roepke, 1948)
* Nordstromia undata (Watson, 1968)
* Nordstromia unilinea H.F. Chu & L.Y. Wang, 1988
* Nordstromia vira (Moore, [1866])

## Espècies antigues

* Nordstromia amabilis Bryk, 1942

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Nordstromia» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index [Natural History Museum], 2003.

## Bibliografia

* Buchsbaum, U. «Nordstromia guenterriedeli sp. n. from Sumatra (Indonesia) (Lepidoptera: Drepanidae)» (en anglès). Entomofauna, 0031, 2010, pàg. 57-68.
* Chu, H.F.; Wang, L.Y. «On the Chinese Drepaninae (Lepidoptera: Drepanidae) genus Nordstroemia Bryk, 1943» (en anglès). Acta Entomologica Sinica, 31 (3), 1988, pàg. 309-317.
* Wang, Min; Yazaki, Katsumi «A new species of Nordstromia Bryk (Drepanidae: Drepaninae) from S. China.» (en anglès). Tinea, 18 (2), 2004, pàg. 140-142.
# Habitatges al carrer Frederic Casas (Sant Joan Despí)

Els habitatges al carrer Frederic Casas formen un conjunt arquitectònic de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer gairebé tot edificat per Josep Maria Jujol, i se'n conserva la banda dreta. Els número 8 i 10 foren projectats com una sola casa i va ser convertida en dues. És exempta de decoració, si bé en el projecte se'n preveia alguna. L'estructura es conserva intacta. Hi ha també la casa unifamiliar que correspon al número 4, de planta quadrada amb jardí lateral i una tribuna. La façana està decorada amb esgrafiats.

## Història

A l'altra banda del carrer les cases que hi havia també varen ser projectades per Jujol i, enderrocades. Algunes s'han convertit en blocs d'habitatges plurifamiliars de recent construcció, o bé en cases unifamiliars també de nova planta.
En el moment en què Jujol urbanitzava el carrer, s'anomenava carrer del Dr. Robert.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer Frederic Casas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Masakatsu Miyamoto

Masakatsu Miyamoto (Prefectura d'Ibaraki, Japó, 4 de juliol de 1938 - 7 de maig de 2002), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masakatsu Miyamoto va disputar 44 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Baignes

Baignes és un municipi francès, capital del departament de l'Alt Saona i de la regió de Borgonya - Franc Comtat. El 2019 tenia 107 habitants.

## Referències

* ↑ «Haute-Saône (France): Arrondissements & Communes - Population Statistics» (en anglès), 29 desembre 2021. [Consulta: 10 juliol 2022].
# Rodolfo Zubrisky

Rodolfo Zubrisky (Buenos Aires, 13 de novembre de 1912 – Buenos Aires, 14 d'abril de 1991) va ser un dels més famosos violinistes argentins.
Rodolfo Zubrisky va nàixer en una família d'origen rus de confessió jueva. El 1924, entrà al Conservatori Nacional de la capital argentina tot just creat aquell mateix any quan només tenia 12 anys. A desgrat de la joventut, obtingué el primer premi de la institució i així tocà davant el president de la República argentina al Teatro Colón. El 1930 s'instal·là a París, on fou deixeble del gran violinista Jacques Thibaud. Feu diversos concerts a les grans capitals europees fins a 1943. Aquell any, arran de les persecucions antisemites que es duien a terme a França, hagué de fugir, i així creuà els Pirineus caminant per a escapar al nazisme. Aconseguí després de tornar a Buenos Aires. Va crear la Societat Argentina per a l'Educació Musical de la qual fou el president i també fou professor i director del Conservatori Municipal Manuel de Falla.

## Referències

* ↑ Curta biografia a Gallica.fr
* ↑ «Obituari». Arxivat de l'original el 2016-07-13. [Consulta: 10 maig 2012].
* ↑ Esment de la fugida d'en Zubrisky cap a l'altra banda del Pirineu a Mundoisraelita.com
# Kulàievo

Kulàievo - Кулаево (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2014 tenia 1.164 habitants. Pertany al districte (raion) de Pestretsi.

## Referències

* ↑ «Arbash». GeoNames. [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Guiza

Guiza (àrab: الجيزة, al-Jīza, pronunciat localment Guiza) és una ciutat d'Egipte, a l'oest del Caire. És capital de la governació de Guiza. La ciutat, amb els seus suburbis, té més de cinc milions d'habitants i, de fet, està unida al Caire.
La governació és molt gran, ja que s'estén cap al desert al sud-oest. La superfície és de 85.153 km² i la seua població és de 2.221.868 habitants (2006).

## Les piràmides i necròpolis de Guiza

Amb el nom de Guiza, es coneix la zona on fa uns 4.600 anys es van construir les tres grans piràmides de la dinastia IV. Guiza forma part de la gran necròpoli de Memfis, que s'estenia al llarg de més de 40 quilòmetres i era coneguda durant l'Imperi Antic amb el nom genèric d'Hernecher (la 'Necròpoli') o Imentet ('Occident'). Cadascuna de les tres grans piràmides tenia el seu propi nom, que designava també el cementiri que les envoltava. L'horitzó de Kheops, Khefren és gran i Micerí és diví. Durant el regnat de Kheops, va ser quan l'altiplà de Guiza arribà a la seua gran rellevància.
Existeixen altres tipus de sepultures a Guiza, com mastabes i hipogeus, destinades a membres de la família regnant, alts dignataris o sacerdots.
Les piràmides que envoltaven les restes dels faraons formaven part d'amplis complexos funeraris, inclosos temples i altres tombes, entre aquestes, piràmides menors. A l'est de la piràmide de Keops, es van construir les denominades piràmides de les reines, que són tres petites piràmides de gairebé 50 metres de costat i 30 d'alçada, per a servir de tomba a la seua mare Hetepheres i a les seues dones Merytites i Henutsen. L'any 1992, es va descobrir una altra piràmide situada al sud-est de la gran piràmide, amb base quadrada de 23 metres de costat i poc més de 12 metres d'alçada, amb tan sols les restes de les tres primeres fileres de pedra. Ubicació: 29° 58′ 33″ N 31° 07′ 49″ E

## Vegeu també

* Universitat del Caire

## Referències

* ↑ Central Agency for Public Mobilization and Statistics, Egypten novembre 2006. (anglès)

## Vegeu també

* Necròpolis de Guiza.
* Piràmides de Guiza.
# Sternarchogiton porcinum

Sternarchogiton porcinum és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30 cm de llargària màxima.
* Cos comprimit, en forma de ganivet, amb 4-6 fileres d'escates per damunt de la línia lateral i de color uniformement blanc als flancs i tenyit de rosa a causa dels capil·lars subjacents. La part posterior del cos i el cap són de color marró. Les aletes esdevenen de color marró fosc o negre grisós a les vores.
* El seu cap, comprimit lateralment, presenta un perfil dorsal recte.
* Ulls petits i recoberts per una membrana prima.
* Boca terminal i amb la mandíbula superior més allargada que la inferior.
* Ambdues mandíbules de color blanc.
* No té dents al premaxil·lar.
* No presenta dimorfisme sexual pel que fa a la morfologia cranial.
* Aletes pectorals amples, punxegudes i amb 15-18 radis tous.
* Aleta anal allargada i amb 182-216 radis.
* Cua comprimida, moderadament llarga i acabant en una aleta caudal, la qual conté 14-22 radis.
* Apèndix electroreceptiu semblant a un fuet i localitzat en la meitat posterior del cos.
* Igual que altres apteronòtids, genera un camp elèctric de voltatge feble amb una freqüència de 900 Hz i que serveix per a tasques d'electrolocalització i comunicació.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú (els rius Huallaga, Napo i Amazones) i Veneçuela (el riu Orinoco).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ De Santana, C.D.; Crampton, William G. R., 2007. "Revision of The Deep-channel Electric Fish Genus Sternarchogiton (Gymnotiformes: Apteronotidae)". Copeia 2007 (2): 387–402.
* ↑ Turner, C.R., Derylo, M. de Santana, C.D., Alves-Gomes, J.A. i Smith, G.T., 2007. "Phylogenetic comparative analysis of electric communication signals in ghost knifefishes (Gymnotiformes: Apteronotidae)". Journal of Experimental Biology 210 (Pt 23): 4104–4122.
* ↑ De Santana, C.D.; Crampton, William G. R., 2007.
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI). Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. Vol. 29 . 206 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Nucli històric de Constantí

El Nucli històric de Constantí és una obra de Constantí (Tarragonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'origen de Constantí està associat a l'arribada dels cossetans, poble d'origen no ibèric, però que estava fortament iberitzat. A conseqüència de la seva proximitat amb Tarraco, va rebre forta influència durant la dominació romana. El primer indret a ocupar-se va ser Centcelles, que es va convertir en una gran vila rústica on hi havia una explotació agrícola. A mitjans del segle IV es va aixecar l'edifici que es conserva, aquest no és el nucli actual del poble.
L'origen de l'actual Constantí està al voltant del segle xiii, amb obres importants com el castell. La vila estava dividida en dos: la vila de Dalt i la vila de Baix. A partir del segle XVII i XVIII, comencen a aparèixer noms de carrers que encara es mantenen. La vida de Constantí està molt lligada al llarg de tota la seva història a l'arquebisbat de Tarragona. A partir del segle xvi, l'arquebisbat juntament amb la comunitat de preveres de l'església de Constantí, s'encarregaran de l'establiment de finques i del cobrament de censos als pagesos de Constantí.

## Referències

* 1 2 «Nucli històric de Constantí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 agost 2021].
# György Szomjas

György Szomjas (Budapest, 26 de novembre de 1940 - 7 d'abril de 2021) fou un guionista i director de cinema hongarès, considerat el pare de l'Ostern (western) hongarès.

## Biografia

Fill del metge György Szomjas (1902-1987) i de Beatrix Astuto (1909-1988). Va estudiar a la Piarista Gimnázium i de 1960 a 1964 va estudiar arquitectura a la Universitat de Tecnologia i Economia de Budapest. Del 1964 al 1968 va ser estudiant al Színház- és Filmművészeti Egyetem. Entre 1969 i 1974, va ser membre de la junta dels estudis Béla Balázs, un dels iniciadors del programa de cinema sociològic. Després va fer curtmetratges i va treballar com a ajudant. El 1976 la seva pel·lícula Talpuk alatt fütyül a szél fou exhibida com a part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1976, La seva pel·lícula de 1983 Könnyű testi sértés va participar en el 34è Festival Internacional de Cinema de Berlín.
Des del 1995 fou secretari general de l'Associació d'Artistes de Cinema i TV hongaresos. Era membre de l'Acadèmia de Cinema Europeu des de 1999.

## Filmografia

* 1967 Szevasz, Vera!
* 1972 Magyar vakáció
* 1976 Talpuk alatt fütyül a szél
* 1978 Rosszemberek
* 1981 Kopaszkutya
* 1983 Könnyű testi sértés
* 1985 Falfúró
* 1985 Változó otthonunk
* 1987 Mr. Universe
* 1989 Mulatság
* 1989 Könnyű vér
* 1990 Kőbánya blues
* 1992 Roncsfilm
* 1994 Csókkal és körömmel
* 1997-1999 Gengszterfilm
* 2002 Vagabond
* 2007 A Nap utcai fiúk
* 2011 Kopaszkutya Kettő
* 2011 Keleti szél: a film

## Referències

* ↑ «Édesapja gyászjelentése». Arxivat de l'original el 2014-04-08. [Consulta: 26 novembre 2011].
* ↑ «Édesanyja gyászjelentése». Arxivat de l'original el 2014-04-08. [Consulta: 26 novembre 2011].
* ↑ Negyven éves az első magyar western, 26 d'agost de 2016
* ↑ Primicias del cine australiano con "Caddie" de Crombie, ANC, 17 de setembre de 1976
* ↑ «Berlinale: 1984 Programme». berlinale.de. [Consulta: 4 gener 2011].
# Masainas

Masainas (en sard, Masainas) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 2.093 habitants. Es troba a la regió de Sulcis-Iglesiente. Limita amb el municipi de Giba, Piscinas, Sant'Anna Arresi i Teulada (CA). Comprèn les fraccions d'Is Cannigonis, Is Crobbedus, Is Cuccus, Is Fiascus, Is Lais, Is Mancas, Is Murronis i Is Solinas.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Ivo Melis | Llista Cívica |
# Riproximina

La riproximina és una és una proteïna que pertany al grup de les lectines i posseeix activitat antineoplàstica. Es va aïllar inicialment de plantes utilitzades en la medicina tradicional africana. La riproximina s'inclou dins el grup de proteïnes citotòxiques inactivadores del ribosoma (RIPs, de l'anglès Ribosome-inactivating proteins).

## Classificació

Les RIP s es classifiquen en dos grups, RIP tipus I i RIP tipus II, al qual pertany la riproximina. La diferència bàsica és que l'estructura de les RIP tipus I es fonamenta en una única cadena polipeptídica amb activitat enzimàtica mentre que la de les RIP tipus II consten de dues cadenes polipeptídiques: una activa (A), amb activitat N-glicosidasa, i una cadena B ("binding" o d'unió) amb propietats biològiques de lectina, unides per un pont disulfur. Els dos grups comparteixen la primera cadena, cadena A amb una activitat enzimàtica d'uns 30 KDa. Al principi es van proposar també aquestes dues denominacions per als dos grups de RIP, HOLO-RIP 's per a aquelles que constaven d'una única cadena polipeptídica o dues petites, és a dir RIP s tipus I i la de Quimero-RIP' s per aquelles proteïnes de 2 cadenes, RIP tipus II o excepcions del tipus I. No obstant això molts científics prefereixen la nomenclatura discrita al principi que es basa en la diferència radical entre els dos grups i que és la presència o no d'una segona cadena, cadena B (cadena de lectina) que s'uneix als receptors de la superfície cel·lular facilitant l'entrada de les RIP 's en les cèl·lules. Tenint en compte que pot haver certes excepcions, se solen afegir al grup II aquelles RIP que no tenen una segona cadena polipeptídica sinó que tenen un segment addicional. La riproximina pertany al grup de les Quimero-RIP o RIP tipus II, que al seu torn poden dividir-se en dos grups: les heterodimericas [AB] i les tetraméricas [(AB) 2] (on alguns parlen de RIP s tipus IV i que serien les més tòxiques.

## Distribució en la naturalesa

Les RIP se solen trobar en plantes. Concretament, la riproximina ha estat trobada a l'ametlla del fruit de Ximenia americana.

## Toxicitat

Hi ha diferències en la citotoxicitat de les RIP. Algunes RIP, per exemple, la riproximina i la ricina, són potents toxines. Tanmateix, hi ha RIP que no desenvolupen cap mena de toxicitat: les RIP tipus I (formades per una cadena polipeptídica amb activitat glicosidasa), com la saponina S6.
La unió de la riproximina als glúcids de la superfície de la cèl·lula és crucial per al seu posterior internalització i la citotoxicitat. Aquesta proteïna inhibidora de ribosomes es lliga a dos tipus de asialoglicanos: a estructures de N-glicans de tipus complexo bi- i triantenario (NA2 / NA3) ia N-acetilgalactosamina (també anomenada GalNAc).

## Referències

* ↑ Bayer H., Essig K., Stanzel S., Frank M., Gildersleeve J.C., Berger M.R., Voss C «Evaluation of Riproximin Binding Properties Reveals a Novel Mechanism for Cellular Targeting». The Journal of Biological Chemistry, 07-08-2012. DOI: 10.1074/jbc.M112.368548. PMID: PMC3476256 [Consulta: 10 octubre 2015].
# Kfar Yona

Kfar Yona (en hebreu: כפר יונה) és una ciutat israeliana que està situada al districte central d'Israel. Aquesta ciutat té una àrea d'11 quilòmetres quadrats i es troba 7 quilòmetres a l'est de Netanya. Amb una jurisdicció d'11.017 dunams (~11 km²). el 2021 tenia 27.898 habitants. El 2014, l'estatus oficial de Kfar Yona va passar de ser un consell local a una ciutat.

## Referències

* 1 2 Trans-Israel boost, Haaretz
* ↑ «Local Authorities in Israel 2005, Publication #1295 - Municipality Profiles - Kfar Yona» (en hebreu). Israel Central Bureau of Statistics. [Consulta: 14 juny 2008].
* ↑ «Kfar Yona Officially Israeli City». Arutz Sheva, 12-02-2014 [Consulta: 1r maig 2015].
# Sternarchella orthos

Sternarchella orthos és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30 cm de llargària màxima.
* Boca lleugerament superior.
* Perfil dorsal de lleument convex a gairebé recte.
* 165-178 radis a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Ward D. P., 1905. The Gymnotidae. Proc. Wash. Acad. Sci. v. 7. 159-188.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Caracas, Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales. Electric Fishes: 1-206, 16 unnumbered tables.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Møller, P. R., 1995. Electric fishes: history and behavior. Chapman & Hall, Londres. 584 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Nucli històric d'Arnes

El nucli antic d'Arnes ha estat declarat bé cultural d'interès nacional amb la categoria de conjunt històric i ha estat inventariat amb el número IPAC-3798 al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya. El nucli antic és considerat conjunt històric pels seus edificis de carreu, les seves arcades, portals i coberts. El seu ajuntament és una de le construccions més destacades, ja que és un dels edificis civils catalans més importants del Renaixement. Està en bon estat de conservació, és de titularitat pública i està protegit pel DOGC del 7 de febrer de 1992. La vila d'Arnes està situada a la riba dreta del riu Algars, al capdamunt d'un turó. El nucli antic va créixer a l'entorn del Castell d'Arnes i els seus carrers principals són el carrer Bonaire i el carrer Major, que segueixen el turó a on està ubicat. També són importants els seus edificis de carreu, les seves arcades, els seus portals i els seus coberts. Alfons el Cast fou el que va conquerir el poble d'Arnes als sarraïns. Més tard va passar a ser una possessió primer dels Templers i després dels hospitalers.

## Referències

* ↑ «Arnes». Patrimoni.gencat.cat. [Consulta: 29 setembre 2015].
* 1 2 «Arnes». Diputació de Tarragona. Mapa de recursos culturals. [Consulta: 29 setembre 2015].

## Vegeu també

* Ajuntament d'Arnes
* Llista de monuments de la Terra Alta
# Guéhenno

Guéhenno (en bretó Gwezhennoù) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 786 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 975 | 900 | 849 | 844 | 835 | 730 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1925-1945 | Emmanuel Guillo (pare) |
| 1945-1947 | Auguste Dréano |
| 1947-1965 | Charles Le Cam |
| 1965-1995 | Emmanuel Guillo |
| 1995-2006 | Jean-Claude Le Brun |
| 2006-2008 | Brigitte Bernard |
| 2008- | Didier Lesage |