OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Damià Estela i Molinet

Damià Estela i Molinet (Besalú, 18 de desembre de 1904 - Girona, 14 d'abril de 1979) fou un eclesiàstic català, rector del Seminari de Girona.
Als deu anys va estudiar humanitats i filosofia al Seminari de Girona i als setze va ser enviat a Roma per estudiar a la Pontificia Universitat Gregoriana, on es va doctorar en filosofia, teologia i dret canònic. Va ser ordenat sacerdot l'any 1928 i va exercir de vicari a Maçanet de la Selva, Blanes, Figueres. El 1936 va deixar un testimoni escrit de primera ma sobre l'esclat de la guerra civil i de la persecució religiosa que desencadenà. Durant els anys de la guerra va servir a la diòcesi de Versalles i a Toledo. Després va exercir a Salt i va conduir la reconstrucció del Seminari, com a director el 1939, com a vicerector el 1944 i com a rector de 1952 fins a 1969. L'any 1970 va signar la primera petició gironina d'amnistia. Va morir a Girona el 14 d'abril de 1979.

## Referències

* ↑ Vinyoles, Carme «Damià Estela Molinet». El Punt Avui, 22-10-2009 [Consulta: 8 gener 2018].
* ↑ Miscel·lània en honor de Josep M. Marquès. L'Abadia de Montserrat, 18 novembre 2010, p. 563–. ISBN 978-84-9883-327-0.
* ↑ Aragó, Narcís Jordi «La vinculàcio de Damià Estela al setmanari Presència». Revista de Girona, 166, 01-10-1994, pàg. 44-49.
* ↑ Nadal i Farreras, Joaquim. «Damià Estela». Diari de Girona. [Consulta: 9 gener 2018].
* ↑ Josep Massot i Muntaner. La persecució religiosa de 1936 a Catalunya: testimoniatges. L'Abadia de Montserrat, 1987, p. 21–. ISBN 978-84-7202-848-7.

## Enllaços externs

* Busquets Dalmau, Joan «Els inicis d'uns moviments seglars cristians animats pel Dr. Damià Estela». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins [Girona], XLIX, 2008.
# Procarídids

Els procarídids (Procarididae) són una família de crustacis decàpodes, l'única de l'infraordre Procarididea.

## Taxonomia

L'infraordre Procarididea inclou una sola família amb sis espècies:
* Família Procarididae Chace & R.B. Manning, 1972
** Gènere Procaris Chace & R.B. Manning, 1972
*** Procaris ascensionis Chace & R.B. Manning, 1972
*** Procaris chacei C.W.J. Hart & R.B. Manning, 1986
*** Procaris hawaiana Holthuis, 1973
*** Procaris mexicana von Sternberg & Schotte, 2004
*** Procaris noelensis Bruce & Davie, 2006
** Gènere Vetericaris Kensley & Williams, 1986
*** Vetericaris chaceorum Kensley & Williams, 1986

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Procarididea». [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 22 setembre 2021].
# Gabinet Kauffman

El Gabinet Kauffman va formar el govern de Luxemburg del 19 de juny de 1917 al 28 de setembre de 1918. El Gabinet Thorn va ser substituït per una coalició de liberals i conservadors sota Léon Kauffman. En aquest govern cau la tasca de democratitzar la Constitució de Luxemburg. En novembre de 1917, la Cambra de Diputats de Luxemburg va començar el debat sobre la introducció de sufragi universal.

## Composició

* Léon Kauffman: Primer Ministre, Cap de govern, Ministre d'Afers Exteriors, Cultura i Finances
* Léon Moutrier: Ministre de Justícia i Educació Pública
* Antoine Lefort: Ministre d'Obres Públiques
* Joseph Faber: Ministre d'Agricultura, d'Indústria i Treball
* Maurice Kohn: Ministre de l'Interior

## Referències

* ↑ Thewes, 2011, p. 72-74.

## Bibliografia

* Thewes, Guy. «Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848. Èdition 2011» (PDF) (en francès). [Consulta: 9 desembre 2015].
# Mascom Top 8 Cup

La Mascom Top 8 Cup és una competició futbolística per eliminatòries de Botswana.
Fou creada l'any 2012 i la disputen el vuit primers classificats de la lliga botswanesa de futbol.
Des del 2013 el campió es classifica per la Copa Confederació africana de futbol, dons la copa botswanesa de futbol no es disputa.

## Història

Font:
* 2011-12: Township Rollers 3-1 ECCO City Greens
* 2012-13: Gaborone United 2-1 Botswana Defence Force
* 2013-14: Botswana Defence Force XI 1-1 (pr.; 5-4 pen.) Township Rollers
* 2014-15: Gaborone United 2-1 Township Rollers
* 2015-16: Orapa United 3-1 (pr.) Township Rollers
* 2016-17: Jwaneng Galaxy 4-3 (pr.) Orapa United
* 2017-18: Township Rollers 4-2 Orapa United
* 2018-19: Gaborone United 0-2 Jwaneng Galaxy
* 2019-20: Orapa United 1-1 (pr.; 4-3 pen) Township Rollers

## Referències

* ↑ BPL Mascom Top 8 Cup Arxivat 2014-02-24 a Wayback Machine., Botswana Premier League
* ↑ Mascom Top 8 Tournament Rules and Regulations Arxivat 2014-02-24 a Wayback Machine., Botswana Premier League
* ↑ Clash of titans as Mascom Top 8 gets underway Arxivat 2018-01-06 a Wayback Machine., Botswana Daily News
* ↑ «Botswana Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Botswana 2011/12, RSSSF.com
* ↑ Rollers wins Mascom Top8 Arxivat 2019-07-28 a Wayback Machine., Township Rollers
* ↑ Township Rollers bag Mascom Top 8, BizTechAfrica
* ↑ Botswana 2012/13, RSSSF.com
* ↑ THE REDS CROWNED MASCOM TOP 8 CHAMPIONS Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine., Gaborone United
* ↑ Gaborone United walk away with P1m Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., Botswana Daily News
* ↑ BDF XI are champs Arxivat 2017-04-02 a Wayback Machine., Botswana Daily News
* ↑ «Gaborone United win Mascom top 8». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 10 juny 2018].
* ↑ «Orapa stun Rollers to lift Mascom Top 8 Cup». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 10 juny 2018].
* ↑ «Sesinyi-Inspired Galaxy Sweep Ostriches». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Township Rollers claim Mascom Top 8 glory». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 10 juny 2018].

## Enllaços externs

* Official webpage of BPL Mascom Top 8 Cup, Botswana Premier League
* 2014/15 Mascom Top 8 Arxivat 2015-07-17 a Wayback Machine., Botswana Premier League
# Antonio Nocerino

Antonio Nocerino (Nàpols, Província de Nàpols, Itàlia, 9 d'abril de 1985), és un exfutbolista italià que jugava de migcampista.

## Enllaços externs

* FIGC Arxivat 2011-09-28 a Wayback Machine. (italià)
* A.C. Milan
Antonio Nocerino amb Itàlia - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Jocs Olímpics de 2008
1 Viviano •
2 Motta •
3 De Ceglie •
4 Nocerino •
5 Cigarini •
6 Criscito •
7 Montolivo •
8 Marchisio •
9 Rocchi •
10 Giovinco •
11 Rossi •
12 Dessena •
13 Coda •
14 Acquafresca •
15 Bocchetti •
16 De Silvestri •
17 Abate •
18 Consigli •
Entrenador: Casiraghi
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2012
1 Buffon •
2 Maggio •
3 Chiellini •
4 Ogbonna •
5 Motta •
6 Balzaretti •
7 Abate •
8 Marchisio •
9 Balotelli •
10 Cassano •
11 Di Natale •
12 Sirigu •
13 Giaccherini •
14 De Sanctis •
15 Barzagli •
16 De Rossi •
17 Borini •
18 Montolivo •
19 Bonucci •
20 Giovinco •
21 Pirlo •
22 Diamanti •
23 Nocerino •
Entrenador: Prandelli :
# Carrines Segon

Carrines Segon (en llatí Carrinas Secundus) va ser un retòric del temps de Calígula, que el va desterrar de Roma per haver clamat contra els tirans en públic en una ocasió.
És probablement el mateix Carrinas Secundus que Neró va enviar a Àsia i Acaia l'any 65, per saquejar aquestes regions i portar les estàtues dels déus des d'allà fin a Roma.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 616.
# Naruto Shippuden: La torre perduda

Naruto Shippuden: La torre perduda (劇場版 NARUTO(ナルト) 疾風伝 ザ・ロストタワー, Gekijōban Naruto Shippūden: Za Rosuto Tawā) és una pel·lícula d'anime d'acció i aventura de 2010 basada en la sèrie de manga i anime de Masashi Kishimoto. Es va estrenar el 31 de juliol de 2010. Juntament amb la pel·lícula, també es va mostrar un curtmetratge còmic anomenat Gekijōban Naruto Soyokazeden: Naruto to mashin to mitsu no onegai dattebayo!! (劇場版NARUTO-ナルト-そよ風伝　ナルトと魔神と3つのお願いだってばよ！！). El tema principal "if" és interpretat per Kana Nishino. La pel·lícula està ambientada després de l'episodi 171.
Es va estrenar a la plataforma AnimeBox el 7 de juliol de 2023 amb doblatge i subtítols en català.

## Argument

L’equip d'en Naruto està a punt de capturar el malvat ninja Mukade, quan invoca el poder del Ryumyaku, un antic canal de txakra subterrani. En Naruto queda atrapat en ell i viatja en el temps fins al passat a la ciutat de Loulan, coneguda pels seus milers de torres. Allà, en Naruto troba el que seria el futur Quart Hokage, en Minato Namikaze, embarcat en una missió supersecreta, i la reina de Loulan, la Saara, el regnat de la qual es veu amenaçat per en Mukade.

## Referències

* ↑ «西野カナ、新曲は劇場版「Naruto」主題歌» (en japonès). Oricon Style. Oricon, 15-06-2010. [Consulta: 19 juny 2010].
* ↑ «https://twitter.com/AnimeBoxOficial/status/1677292259610435585». [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «AnimeBox estrena todas las películas de 'Naruto' por tiempo limitado» (en castellà). Estantería Otaku, 10-07-2023. Arxivat de l'original el 17 juliol 2023. [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «Naruto Shippuden: La torre perduda». Desdelsofà.cat. [Consulta: 9 juliol 2023].
# Procles de Teutrània

Procles (en llatí Procles, en grec antic Προκλη̂ς) fou un descendent de Demarat d'Esparta, que juntament amb Eurístenes, que aparentment era el seu germà, va heretar un domini a l'Àsia Menor, Eliserne i Teutrània.
Va estar entre els grecs que van acompanyar Cir el Jove en la seva expedició contra el seu germà Artaxerxes II de Pèrsia pel tron de Pèrsia. Xenofont l'esmenta diverses vegades. Al temps de l'expedició de Tibró d'Esparta a l'Àsia Menor l'any 399 aC, els dos germans governaven encara el seu petit principat, i van donar suport al comandant espartà. Probablement aquest fet va suposar aviat la pèrdua dels seus dominis.

## Referències

* ↑ Mason, Charles Peter. «4.Procles». A: William Smith (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867.
# Gabinet Eyschen

El Gabinet Eyschen va formar el govern de Luxemburg del 22 de setembre de 1888 al 22 d'octubre de 1915. Fou dirigit per Paul Eyschen durant 27 anys fins a la seva mort.

## Composició
### 22 de setembre de 1888 a 26 d'octubre de 1892

* Paul Eyschen: Ministre d'Estat, Cap de govern, Director General d'Afers Exteriors
* Henry Kirpach: Director General de l'Interior
* Mathias Mongenast: Director General de Finances
* Victor Thorn: Director General d'Obres Públiques

### 26 d'octubre de 1892 a 23 de juny de 1896

* Paul Eyschen: Ministre d'Estat, Cap de govern, Director General d'Afers Exteriors provisionalment d'Obres Públiques
* Henry Kirpach: Director General de l'Interior
* Mathias Mongenast: Director General de Finances

### 23 de juny de 1896 a 25 d'octubre de 1905

* Paul Eyschen: Ministre d'Estat, Cap de govern, Director General d'Afers Exteriors (Agricultura)
* Henry Kirpach: Director General de l'Interior (Escoles Primàries)
* Mathias Mongenast: Director General de Finances (Escoles Superior)
* Charles Rischard: Director General d'Obres Públiques

### 25 d'octubre de 1905 a 9 de gener de 1910

* Paul Eyschen: Ministre d'Estat, Cap de govern, Director General d'Afers Exteriors (Agricultura)
* Henry Kirpach: Director General de l'Interior (Escoles Primàries)
* Mathias Mongenast: Director General de Finances (Escoles Superior)
* Charles de Waha: Director General d'Obres Públiques

### 9 de gener de 1910 a 3 de març de 1915

* Paul Eyschen: Ministre d'Estat, Cap de govern, Director General d'Afers Exteriors (Agricultura)
* Mathias Mongenast: Director General de Finances (Escoles Superior)
* Charles de Waha: Director General d'Obres Públiques
* Pierre Braun: Director General de l'Interior (Escoles Primàries)

### 3 de març de 1915 a 12 d'octubre de 1915

* Paul Eyschen: Ministre d'Estat, Cap de govern, Director General d'Afers Exteriors (Cultura, Agricultura)
* Mathias Mongenast: Director General de Finances (Escoles Superior)
* Victor Thorn: Director General de Justícia i Obres Públiques
* Ernest Leclère: Director General de l'Interior (Primaria y Escuelas Normales)

## Referències

* ↑ «Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848. Èdition 2011» (PDF) (en francès) p. 52-63. [Consulta: 8 desembre 2015].
# Mas Oliveres (Sant Llorenç Savall)

Mas Oliveres és una obra del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La masia Oliveres està situada a la banda esquerra de la vall d'Horta, nucli on es concentren un gran nombre de les cases de pagès de Sant Llorenç Savall. El mas el formen un conjunt d'edificis juxtaposats adaptant-se a les necessitats del terreny, que presenta una lleugera pendent. Ha estat aquesta adequació al terreny que li confereix un aspecte compacte entre l'edifici principal i els cossos annexes. Els murs són fets de còdols i morter. Les diferents dependencies de l'habitatge mostren diversos nivells en alçat i també diferents teulades: de dues aigües i també d'una sola vessant.

## Història

El mas Oliveres està situat a la vall d'Horta, un dels sectors que restaven sota dominació del castell de Pera, centre dels senyors feudals del terme. El document més antic de l'existència d'aquest mas se situa a principis del segle xiv, el mas ha mantingut fins als nostres dies l'activitat agrícola.

## Referències

* 1 2 «Mas Oliveres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Artavardiya

Artavardiya és el nom dels següents personatges:
Artavardiya (elamita Ir-du-mar-ti-ya, accadià Ar-ta-mar-zi-ya, arameu Rtwrzy), derivat de l'antic persa arta i vard que vol dir "El que fa justicia", fou un nom persa portat per alguns personatges entre els quals:
* Artavardiya (general), general persa de Darios I el Gran.
* Artavardiya (oficial) fou un oficial del tresor persa.
# Cassia de Pauli triumpho

Cassia de Pauli triumpho va ser una llei romana establerta a proposta del pretor Quint Cassi Longí, quan eren cònsols Quint Eli Pet i Marc Juni Penne l'any 586 de la fundació de Roma (167 aC). La llei ordenava que el dia en què entressin en triomf els guanyadors de la Tercera guerra macedònica, Luci Emili Paulus Macedònic, Gneu Anici i Gneu Octavi rebessin el poder i el govern (imperium).

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 24 [Consulta: 11 abril 2022].
# Nishiki-e

El nishiki-e (錦絵, nishiki-e) (lit. 'estampa brocada') es refereix a la impressió xilogràfica japonesa amb múltiples colors, tècnica que es va fer servir principalment en l'ukiyo-e. Es va inventar a la dècada de 1760, i la va perfeccionar i popularitzar el gravador Suzuki Harunobu, que va produir moltíssims gravats nishiki-e entre 1765 i la seva mort, cinc anys després.
Abans d'això, la majoria de gravats havien estat en blanc i negre, acolorits a mà, o acolorits amb l'addició d'un o dos tacs amb tinta de color. Una estampa nishiki-e es crea gravant un tac de fusta diferent per a cada color, i fent-los servir després l'un darrere de l'altre. Es considera que un gravador anomenat Kinroku va aportar les innovacions tècniques necessàries perquè tants tacs de colors diferents encaixessin perfectament en el paper en la posició adequada, l'un en relació amb l'altre, a fi de crear una sola imatge completa.
Aquest estil i tècnica també es coneix com a Edo-e (江戸絵, edo-e), referint-se a Edo, la capital en aquells moments.

## El nishiki-e en l'època Meiji

En el període Meiji, diferents nishiki-e il·lustraven les últimes modes, articles d'importació, esdeveniments, la xarxa de trens, i altres qüestions noves. Els "diaris nishiki-e" (新聞錦絵, shinbun nishiki-e) van ser molt populars entre el públic durant aquest període. Els dissenyadors de gravats creaven nishiki-e sobre temes recollits dels diaris, com ara el Tokyo Nichinichi shinbun o el Yūbin Hochi shinbun.

## Referències

* ↑ «News nishikie». Arxivat de l'original el 2007-05-12. [Consulta: 27 juliol 2010].
* Munsterberg, Hugo (1957). "The Arts of Japan: An Illustrated History." Tokyo: Charles E. Tuttle Company.
* Paine, Robert Treat and Alexander Soper (1955). "The Art and Architecture of Japan." New Haven: Yale University Press.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Nishiki-e
* Caricatures ukiyo-e 1842-1905 Arxivat 2007-01-13 a Wayback Machine. Base de dades del Departament d'Estudis de l'Àsia Oriental de la Universitat de Viena. Totes les imatges de la base de dades són nishiki-e.
* Col·lecció de nishiki-e de Arxivat 2007-09-22 a Wayback Machine. l'Edo Museum.
# Paris: The Song of a Great City

Paris: The Song of a Great City (títol complet: Paris, A Night Piece – The Song of a Great City) és un nocturn per a orquestra compost per Frederick Delius durant el període 1899–1900. Hans Haym, a qui Delius va dedicar l'obra, va dirigir l'estrena el 14 de desembre de 1901 a Elberfeld, Alemanya. Sir Thomas Beecham va dirigir l'estrena britànica de l'obra a Liverpool l'11 de gener de 1908. L'edició crítica de la partitura, publicada a finals dels anys vuitanta, va incorporar revisions de Beecham i va incloure treball editorial de Beecham i va incloure treballs editorials d'⁣Eric Fenby i Norman Del Mar.
Tot i que es basa en els propis records de Delius de la seva residència a París, l'obra no és una representació literal, sinó de naturalesa més "impressionista". Philip Heseltine va assenyalar aquesta qualitat de la següent manera:
   "Per a Delius, París no és només una ciutat de França, la vida col·lectiva de la qual és una cosa que cal estudiar objectivament, des d'un lloc a part, com un entomòleg estudia un niu de formigues; és un racó de la seva pròpia ànima.
Delius tenia una especial estima per París. Hi va viure des de 1888 fins a gairebé finals de segle. El 1896 hi va conèixer la seva futura esposa. I el 1899 va escriure Paris: The Song of a Great City.
En els seus esbossos per a la peça, Delius va escriure una sèrie d'impressions com ara "ciutat misteriosa", "ciutat dels plaers", "de música i dansa alegres". Aquestes imatges són pintades en música amb pinzellades que van des de delicades a audaces. L'obertura lenta reflecteix la "ciutat misteriosa". A això li segueix la bulliciosa diversió de la vida nocturna parisenca, interrompuda per un passatge líric i exuberant que pot indicar les intimitats de l'amor. Després, torna a sentir-se la música del cafè i del music-hall, i la peça acaba com acaba la nit, i els sons dels carrers despertant-se es poden sentir mentre l'alba sorgeix lentament i comença un nou dia.
Byron Adams ha assenyalat la influència estilística de Richard Strauss en l'obra.
Anthony Payne va fer una caracterització mixta de Paris, assenyalant que "tanca el primer període i prefigura el següent en passatges de bellesa contemplativa" i va ser "la millor obra" de Delius fins aleshores, però també va dir que li mancava "l'intens personal implicació de la seva gran obra". Per contra, Hubert Foss ha caracteritzat aquesta obra com "la primera de les obres mestres posteriors" de Delius.

## Referències

* ↑ Carley, Lionel Music & Letters, 54, 1, 01-01-1973, pàg. 1–24. DOI: 10.1093/ml/LIV.1.1. JSTOR: 734166.
* 1 2 Adams, Byron; Delius, Frederick; Beecham, Thomas Notes, 46, 4, 01-06-1990, pàg. 1063–1065. DOI: 10.2307/941281. JSTOR: 941281.
* ↑ Jones, Philip Music & Letters, 71, 2, 01-05-1990, pàg. 285–286. DOI: 10.1093/ml/71.2.285. JSTOR: 736470.
* ↑ Heseltine, Philip The Musical Times, 56, 865, March 1, 1915, pàg. 137–142. DOI: 10.2307/909510. JSTOR: 909510.
* ↑ Payne, Anthony Tempo, 60, Winter 1961–1962, pàg. 6–16, 23–25. DOI: 10.1017/S0040298200055662. JSTOR: 943269.
* ↑ Foss, Hubert Tempo, 26, Winter 1952–1953, pàg. 30–37. DOI: 10.1017/S0040298200050919. JSTOR: 943987.
# Camall

Un camall és una peça de roba masculina feta de drap, sovint d'un color viu, guarnida amb picarols i que cobreix la cama des del genoll fins al peu per sobre dels pantalons o calçons. Als Països Catalans s'usen, per exemple, en el ball de bastons i en el ball de gitanes.

## Referències

* ↑ «Camall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Puka Puka

* Aquest article és l'atol de la Polinèsia Francesa. Per l'atol homònim de les illes Cook, vegeu Pukapuka.
Puka Puka és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. És al nord-est de l'arxipèlag, a 1.190 km de Tahití. A vegades s'inclou en el grup de les illes de la Decepció, però es troba a 300 km a l'est i és culturalment diferenciat.

## Geografia

La superfície total és de 4 km² amb una llacuna petita i tancada de 2,2 km². La vila principal és Teonemahina, que vol dir «la sorra de Mahina». Al cens del 2022 tenia 137 habitants, el 2007 eren 164 habitants. Té un aeroport. Degut a l'aïllament, administrativament forma un municipi d'una única illa.

## Història

L'atol va ser poblat des de les illes Marqueses i la llengua local està més relacionada amb el marquesà que el paumotu. Antigament era conegut com a Mahina.
Puka Puka va ser la primera illa descoberta pels europeus a la Polinèsia. Fernão de Magalhães hi arribà el 24 de gener del 1521, la vigília de la festivitat de la conversió de Sant Pau. Decebut per no trobar-hi ni aigua ni fruits, anomenà l'illa São Paulo i el grup Ilhas Desafortunadas. Durant molts anys va ser pràcticament l'única illa que sortia als mapes al mig del Pacífic. El 1616 va ser redescobert pels neerlandesos Jacob Le Maire i Willem Cornelisz Schouten. Van trobar tres gossos de raça espanyola i l'anomenaren illa dels Gossos (Honden Eylandt).
A principi del segle xx va ser colonitzat per treballadors de Fakahina per explotar el recurs de guano i plantar cocoters per produir copra. El 1950 va ser la primera illa que va trobar Thor Heyerdahl després de creuar el Pacífic des del Perú amb el rai de construcció tradicional Kon-Tiki. El 1996 va ser devastat per un tifó.

## Referències

* ↑ Pellet, Laurent. «Fiche géographique - Commune - Pukapuka» (en francès). Institut de la statistique de la Polynésie Française, 2022. [Consulta: 9 juny 2024].
* ↑ Carneiro, M.; Martins, R.; Silva, D.; Quaresma, I.; Batista, I. Os peixes na rota de Magalhães (pdf) (en portuguès). Lisboa: Instituto Português do Mar e da Atmosfera, 2022, p. 4. ISBN 978-972-9083-26-6.
* ↑ SCHOUTEN, Willem. Iournael ofte Beschrijvinghe van de wonderlijcke Reyse gedaen door Willem Cornilisz Schouten (facsímil electrònic en línia) (en neerlandès). Desen laetsten Druck verbetert, en uyt eenige geschreven journalen, van A. Claessz en andere gehouden op de selfde Reyse, mercklijck vermeerdert. Hoorn: Marten Gerbrantz, 1648, p. 23-24.
* ↑ Heyerdahl, Thor. Kon-Tiki: Across the Pacific by Raft (en anglès). Simon and Schuster, 1990-05. ISBN 978-0-671-72652-2.

## Bibliografia

* Lacabanne, Sonia «A question of viewpoint: Miss Ulysses from Puka-Puka». Actes du 16è Colloque CORAIL, L’enfant en Océanie, 01-01-2004.
# The Avengers

«The Avengers o els venjadors» té aquests significats:
* Els venjadors (pel·lícula de 1998)
* The Avengers (pel·lícula de 2012)
* The Avengers (sèrie), sèrie de televisió
* Els Venjadors (còmic)
# Cassia de senatu suplendo

Cassia de senatu suplendo va ser una llei romana establerta en temps de Juli Cèsar a proposta del pretor Gai Cassi, per cobrir les vacants del senat amb les persones que havien de ser de rang patrici (patres).

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 25 [Consulta: 13 abril 2022].
# Nishimura

Nishimura és el nom dels següents personatges:
* Akihiro Nishimura (Prefectura d'Osaka, 1958), futbolista japonès
* Shoichi Nishimura (Prefectura de Hyogo, 1912 - 1998), futbolista japonès
* Yuichi Nishimura (Japó, 1972), àrbitre de futbol japonès