OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Junta Revolucionària de Xaló

Junta Revolucionària de Xaló fou l'organització revolucionària i de govern de la vila de Xaló constituïda, com altres, en el procés revolucionari de 1868 que participà en la junta provincial d'Alacant a través d'un delegat.

## El sorgiment de les Juntes

Les juntes revolucionàries van anar sorgint arreu de l'Estat espanyol a partir del 17 de setembre de 1868, una data que és considerada com la del començament de la Revolució coneguda popularment amb les denominacions de la Gloriosa o la Septembrina. En aquella jornada es va produir el pronunciament de l'esquadra comanda per l'almirall Juan Bautista Topete. La badia de Cadis fou l'escenari de la referida insurrecció militar, a la qual es van incorporar aviat els generals Joan Prim i Prats, Francisco Serrano Domínguez, Domingo Dulce i d'altres. El 19 de setembre els revoltats van fer públic un manifest, on es recollia la idea fonamental de derrocar Isabel II d'Espanya.
En el cas Xaló, la seua junta revolucionària es va constituir el 28 de setembre, és a dir, dos dies abans que la de Dénia, la capital del partit. Entre les primeres Juntes que es van crear a la província d'Alacant, es trobaven la d'Alcoi (22 de setembre) i la de Pego (el 25). La de la ciutat d'Alacant no va ser possible formar-la el 21 de setembre perquè la manifestació popular d'eixe dia fou sufocada pel govern militar, i aquesta circumstància va fer que la Junta no apareguera fins al 29 d'aquell mes.

## Composició

La van integrar els següents veïns de Xaló: Doménec Montaner i Montaner, Josep i Doménec Femenia i Vallés, Jaume Giner i Servet, Joan Giner i Vilaplana, Joan Batiste Giner i Martí, Joan Signes i Giner, Francesc Servet i Arnal, Joan Garcés i Font, Pere Maurí i Noguera, Antoni Gadea i Garceló, Miquel Fullana i Signes, Miquel Oliver i Ripoll i Pere Monserrat i Esteve. El president de la Junta era Doménec Montaner i Montaner, i el delegat que l'havia de representar en la Provincial fou Joan Batiste Giner i Martí, fill de l'advocat Joan Giner i Vilaplana, l'amo del Molí del Poble.

## Acció de govern

Una de les primeres decisions que va prendre la Junta fou la destitució de la mestra Cayetana Colell, basant-se en l'argument que el seu marit i el seu fill s'havien manifestat a favor de la reina derrocada, és a dir, en contra de la llibertat i la sobirania nacional; aquesta mesura, la va poder prendre la Junta perquè s'havia arrogat competències que legalment li corresponien a l'Ajuntament de Xaló. L'acta que recull aquest cessament porta la data del 7 d'octubre de 1868.
Però, el 18 d'aquell mateix mes, una ordre del Ministeri de Governació encomanava a les juntes la constitució dels nous ajuntaments; la finalitat que es perseguia amb la referida disposició fou la de permetre la integració d'aquestes assemblees populars en el sistema polític.

## Bibliografia

* Josep Mas i Jaume Noguera, La vila de Xaló i l'esclat revolucionari de 1868, Regidoria de Cultura de l'Ajuntament de Xaló, 2008, col·lecció Mirades cap a Xaló.
# Traducció tècnica

La traducció tècnica és la traducció d'escrits tècnics (manuals de propietari, guies d'usuaris, etc.) o específicament, textos que contenen una alta quantitat de terminologia, com a paraules o frases que són virtualment utilitzades dins d'una professió específica, o que descriuen aquesta professió amb molts detalls. La traducció tècnica cobreix la traducció de moltes classes de textos especialitzats que requereixen un alt nivell de destresa i coneixement per part de la persona de la terminologia tractada.
La importància d'una terminologia consistent en la traducció tècnica, així com la naturalesa repetitiva i altament formulativa d'escrits tècnics fan que la traducció assistida per computadora utilitzant memòries de traducció i base de dades de termes siguin especialment apropiats. En el llibre Traducció Tècnica, Jody Byrnes argumenta que la traducció tècnica està molt relacionada a la comunicació tècnica i que pot beneficiar-se dels estudis en aquesta i altres àrees com la psicologia cognitiva.

## Referències

* ↑ Williams, J. & Chesterman, A. (2002). The Map: A Beginner's Guide to Doing Research in Translation Studies (pàg.12-13). Manchester: Saint Jerome Publishing.
* ↑ Byrne, Jody (2006) Technical Translation: Usability Strategies for Translating Technical Documentation. Springer: Dordrecht
# Capella de Crist Rei de l'Hospital Militar Pagès

La capella de Crist Rei de l'Hospital Militar Pagès se situa a l'interior de l'Hospital Militar Pagès de Melilla, Espanya. Es tracta del vuitè pavelló -comptat des de la porta principal- que està situat al costat del mur que separa l'Hospital Militar del carrer Zoco -que és la continuació del carrer Marquès dels Vélez-. La capella va ser construïda entre els anys 1939 i 1941 per l'enginyer militar D. Luis Siera Miralles.

## Interior

Presenta tres naus, i el seu aspecte interior recorda les basíliques de Roma pel seu sentit de la proporció i ritme clàssic. La nau central, més àmplia i alta que les laterals, se separa d'aquestes per arcs de mig punt recolzats en columnes sobre alts basaments, coronats per capitells corintis de pedra. La seva coberta és plana, decorada amb casetons i en el del nivell de les naus laterals s'obren claraboies circulars, el ritme de la qual es continua en els medallons de la capçalera. El presbiteri és molt senzill i lleugerament més elevat, alçant-se enfront d'ell una tribuna amb balconet convex tancat per muralleta de fusta amb enreixat clàssic.

## Exterior

En l'exterior l'església queda completament aïllada, com un pavelló més dels molts que componen aquest hospital, però ressaltat per la seva situació i per la seva rematada, ja que les naus laterals es cobreixen amb terrasses limitades per balaustrades, destacant entre elles el cos de la nau central amb coberta de teula i espadanya d'una obertura entre aletons corbs i dobles pilastres que sostenen el frontó segmental recolzant una creu.
Limitada per contraforts s'obre una portada d'arcs de mig punt, entre pilastres amb grans mènsuless que sostenen un frontó triangular i rosassa a la zona superior.

## Vegeu també

* Pedro Martín Cermeño

## Referències

* Aquesta pàgina conté informació d'un bé d'interès cultural publicada en el BOE Núm. 211 el 3 de septiembre de 2003 (text), alliberat al domini públic de conformitat amb el dispost a l'article 13 de la Llei de Propietat Intel·lectual Espanyola.
# Schizachne

Schizachne és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Schizachne callosa (Turcz. ex Griseb.) Ohwi
* Schizachne fauriei Hack.
* Schizachne purpurascens (Torr.) Swallen
* Schizachne smitii (Porter ex A.Gray) Wiegand ex Muenscher
* Schizachne striata (C.L.Hitchc.) Hultén
# Serra de Pi

* No s'ha de confondre amb Serra del Pi.
La Serra de Pi és una serra del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols. És, de fet, un contrafort oriental de la Serra de Carrànima. S'estén de nord-oest a sud-est paral·lela al barranc del Clot d'Espinauba, al costat sud-oest de Cal Pletes. Al seu vessant de migdia s'estén la partida de lo Campanar. Es tracta, en aquest cas, d'un de tants topònims romànics de caràcter descriptiu. La raó del nom devia ser la presència de molts pins en aquest lloc, o d'un de molt destacat en el paisatge que l'envoltava.
# Serra de Plandestàs

La Serra de Plandestàs és una serra de la part central nord de l'antic terme de Benés, a l'Alta Ribagorça, actualment del terme municipal de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
El seu extrem sud-occidental és el Tossal de la Pala, on enllaça amb la Serra de la Pala, i el nord-oriental, al Corral de Ribera, enllaça amb la carena que puja cap als Cantons Rois, la Collada de la Palla i el Pic de Llena, on s'uneix a la Serra dels Tres Pessons. Tot aquest conjunt de serrats separen les dues valles principals de l'antic municipi de Benés: la del riu de Manyanet, a l'oest, i la de la Valiri, a l'est.
La Serra de Plandestàs queda just a llevant dels pobles de Manyanet i el Mesull.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Choerodon monostigma

Choerodon monostigma és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-oest d'Austràlia i a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Choerodon rubescens

Choerodon rubescens és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 90 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia Occidental.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Castillejos

* No s'ha de confondre amb Castillejo.
«Castillejos» té aquests significats:
* Castillejos (castellà) o Fnideq (àrab), municipi del Marroc
* Castillejos (barri de Madrid), barri del districte de Tetuán, a Madrid
* Los Castillejos, campament militar al terme municipal d'Arbolí
* Batalla de Castillejos, segona gran batalla de la Guerra d'Àfrica entre el Marroc i Espanya el 1859 i 1860
* Ducat de Los Castillejos
* Marquesat de Los Castillejos (1864)
# Escoltes de Menorca

Escoltes de Menorca és una associació d'agrupaments escoltes catòlica de Menorca que pertany al Moviment Scout Catòlic. Tot i que ja hi havia hagut agrupaments escoltes a l'illa, l'associació actual fou fundada el gener de 1971 amb el nom d'Associació Diocesana d'Escoltisme de Menorca.
Aquests són els agrupaments que el formen actualment:
* Agrupament escolta Federico Pareja (Ciutadella)
* Agrupament escolta Sant Antoni Maria Claret (Ciutadella)
* Agrupament escolta Sant Bartomeu (Ferreries)
* Agrupament escolta Cristòfol Barber (Es Migjorn Gran)
* Agrupament escolta Santa Eulàlia (Alaior)
* Agrupament escolta Sant Climent (Sant Climent)
* Agrupament escolta Sant Lluís (Sant Lluís)
* Agrupament escolta Tramuntana (Maó)
* Agrupament escolta Àngel Ruiz i Pablo (Es Castell)

## Referències

* ↑ 50 anys…, 2020.

## Bibliografia

* Escoltes de Menorca MSC : més de 50 anys… sempre a punt. 1a edició, 2020. ISBN 978-84-09-24182-8.

## Enllaços externs

* Escoltes de Menorca - Lloc web oficial
# Chromis abyssus

Chromis abyssus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Palau.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pyle R.L., J.L. Earle & B.D. Greene. 2008. Five new species of the damselfish genus Chromis (Perciformes: Labroidei: Pomacentridae) from deep coral reefs in the tropical western Pacific. Zootaxa 1671: 3–31.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Servette Football Club Genève

El Servette FC és un club de futbol suís de la ciutat de Ginebra.

## Història

Fundat el 1890, el Servette és el club més destacat de la Suïssa francòfona amb 17 campionats estatals i 7 copes. A més el club guanyà el Torneo Internazionale Stampa Sportiva, un dels torneigs internacionals més antics del món disputat el 1908.
Encapçalat per Umberto Barberis i Claude "Didi" Andrey, el 1978-1979 el club guanyà totes les competicions en què prengué part, amb excepció de la Recopa d'Europa de futbol on fou eliminat a quarts de final pel Fortuna Dusseldorf.
El 4 de febrer del 2005 el club entrà en fallida econòmica. Tenia un deute de més de 10 milions de francs suïssos. Això provocà la fugida de la majoria dels seus jugadors i el club fou relegat dues divisions.

## Estadis

L'actual estadi del Servette és el recentment construït Stade de Genève, inaugurat el 16 de març de 2003. El seu antic estadi era l'estadi des Charmilles, inaugurat el 1930.

## Palmarès

* 17 Lliga suïssa de futbol: 1907, 1918, 1922, 1925, 1926, 1930, 1933, 1934, 1940, 1946, 1950, 1961, 1962, 1979, 1985, 1994, 1999
* 7 Copa suïssa de futbol: 1928, 1949, 1971, 1978, 1979, 1984, 2001
* 3 Copa de la Lliga suïssa de futbol: 1977, 1979, 1980
* 4 Copa dels Alps de futbol: 1973, 1975, 1976, 1979

## Jugadors destacats

| Karl-Heinz Rummenigge Michel Renquin Sonny Anderson Christian Karembeu Philippe Senderos Alexander Frei Håkan Mild | Martin Petrov Oliver Neuville Julián Esteban Jorge Valdivia Jean Beausejour | Stade de Genève |

## Entrenadors destacats

* Béla Guttmann: 1966-67

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Web no oficial
* Web històrica
# Servi

Servi és el nom dels següents personatges:
* Servi Corneli Cos, un dels tres tribuns consulars el 434 aC
* Servi Corneli Cos Maluginense, cònsol el 485 aC
* Servi Corneli Dolabel·la Metilià Pompeu Marcel, senador i cònsol sufecte l'any 113
* Servi Corneli Dolabel·la Petronià, senador i cònsol ordinari amb Domicià l'any 86
* Servi Corneli Lèntul, diversos personatges
* Servi Corneli Maluginense, diversos personatges
* Servi Corneli Merenda, llegat del cònsol Luci Corneli Lèntul el 275 aC
* Servi Corneli Orfit, cònsol el 51
* Servi Corneli Sul·la, diversos personatges
* Servi Fabi Pictor, cònsol el 51 aC
* Servi Fulvi Flac, cònsol el 135 aC
* Servi Fulvi Petí Nobílior, cònsol el 255 aC
* Servi Maure Honorat o Servi Mari Honorat, gramàtic llatí contemporani de Macrobi
* Servi Octavi Laenes Pontià, cònsol de Roma el 131 dC
* Servi Pola, enemic de Ciceró (segle I aC)
* Servi Sulpici, diversos personatges
* Servi Terenci, militar romà (segle I aC)
* Servi Tul·li, sisè rei de Roma (578-35 aC)
* Gai Sulpici Servi Galba, magistrat romà (segle II aC)
* Corneli Servi, jurista romà que va treballar per Adrià
Viccionari
# Servi Asini Cèler

Servi Asini Cèler (en llatí: Servius Asinius Celer) va ser un senador romà que a la segona meitat de l'any 38 va ser nomenat cònsol sufecte, amb Sext Noni Quintilià com a col·lega. Formava part de la gens Asínia, una família romana plebea originària de Teate.
Asini Cèler era net de l'historiador Gai Asini Pol·lió i fill de Gai Asini Gal Saloní i de Vipsània Agripina, que havia estat casada amb Tiberi. Tenia diversos germans, entre ells Gai Asini Pol·lió, cònsol l'any 23, que va ser acusat de conspiració per Valèria Messalina. Marc Asini Agripa, cònsol l'any 25. Asini Saloní, i Asini Gal. A més, Cèler era mig germà de Drus el Jove, un fill que havia tingut la seva mare amb Tiberi i que va ser hereu de l'Imperi durant un temps.
Segons Plini el Vell, Asini Cèler era un conegut gourmand que va arribar a pagar 8.000 sestercis per un peix. L'any 46, tot i la seva amistat amb l'emperador Claudi, va ser acusat de participar en una conspiració per matar l'emperador i condemnat a mort. Sèneca l'esmenta en la seva obra satírica Apocolocyntosis divi Claudii com un dels que s'enfronten a Claudi en el món d'ultratomba acusant-lo de les seves morts.

## Referències

* ↑ Gallivan, Paul «The Fasti for the Reign of Gaius». Antichthon, 13, 1979, pàg. 66.
* ↑ Plini. Naturalis Historia IX, 31,67
* ↑ Seneca, Apocolocyntosis divi Claudii, 13
# Cha siu baau

El cha siu baau (en xinès simplificat 叉烧包, en tradicional 叉燒包, ‘panellet de porc rostit’) és un baozi de porc a la graella en la cuina cantonesa. Els panellets s'emplenen amb char siu o porc a la barbacoa. Se serveixen com un tipus de dim sum durant el yum cha i de vegades es venen en fleques xineses.

## Varietats

Hi ha dos tipus de char siu baau: al vapor (蒸) i fornejat (焗). El cha siu baau al vapor té un exterior blanc, mentre el seu equivalent al forn és daurat i setinat. Altre tipus d'aquests panellets, fet amb massa sou, es diu cha siu sou' (叉燒酥).

## Gastronomia cantonesa

Encara que el seu aspecte és semblant al d'altres tipus de baozi al vapor, la massa del cha siu baau és única per emprar tant llevat com llevat químic per a alçar. Aquesta barreja única de gasificants dona a la massa del cha siu baau una teixidura lleugerament densa però al mateix temps tendra de pa.
El panellet (bau) s'emplena amb llom de porc tendre dolç rostit a foc lent, dit char siu. La carn es talla en daus i es condimenta amb una barreja espessa de salsa d'ostra, salsa hoisin, oli de llavor de sèsam torrada, vinagre d'arròs, vi shaoxing o xerès sec, salsa de soia, sucre i farina de blat de moro. Els millors restaurants dim sum serveixen el cha siu baau de bon tros farcit.

## Gastronomia hawaiana

En hawaià el plat es diu manapua. En la resta dels Estats Units sol usar-se el nom xinès, perquè els immigrants xinesos van dur aquesta recepta al país quan van ser duts com treballadors a les plantacions.
La recepta solen consistir en un panellet blanc amb farciment de carn de porc vermellosa en daus. El color procedeix del marinat amb una menuda quantitat de salnitre al que se sotmet la carn abans de rostir-la a foc lent. El panellet es forneja a vegades, encara que és més freqüent coure'l al vapor. Manapua ha passat a al·ludir a qualsevol panellet farcit de carn o pasta de fesols fet amb la mateixa massa descrita anteriorment, incloent versions locals amb gosset calent, pollastre al curri, porc kalua i fins i tot ube (nyame violeta), que és una popular versió vegetariana del manapua. En Hawqi, poden trobar-se versions recent preparades o congelades en pastisseries, restaurants i botigues.

## Vegeu també

* Panellet de llavor de lotus.
* Nikuman

## Referències

* 1 2 3 Hsiung, Deh-Ta; Simonds, Nina; Lowe, Jason. The food of China: a journey for food lovers. Bay Books, 2005, p. 24. ISBN 978-0681025844.
* ↑ (anglès) recipes Luckytrim, Chinese Pork Buns (Cha Siu Bao) Recipe
* ↑ Michelle Che, Chinese Pork Buns (Cha Siu Bao) (inglés)
# Chrysichthys turkana

Chrysichthys turkana és una espècie de peix de la família dels claroteids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Turkana.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Risch, L.M., 2003. Claroteidae. p. 60-96 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, Vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Risch, L. i E.J. Vreven 2007. Claroteinae. p. 607-629. A M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.) The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París, França, Muséum National d'Histoire Naturelle, París, França, i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chrysichthys wagenaari

Chrysichthys wagenaari és una espècie de peix de la família dels claroteids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 70 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Congo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Risch, L.M., 2003. Claroteidae. p. 60-96 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, Vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Risch, L. i E.J. Vreven 2007. Claroteinae. p. 607-629. A M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.) The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París, França, Muséum National d'Histoire Naturelle, París, França, i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Entomacrodus stellifer

Entomacrodus stellifer és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Subespècies

* Entomacrodus stellifer lighti (Herre, 1938)
* Entomacrodus stellifer stellifer (Jordan & Snyder, 1902)

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Description of a new genus of Salarianae, from the West Indies. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 168-169.
* 1 2 BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)