OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anissímovka

Anissímovka (en rus: Анисимовка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 715 habitants.

## Referències

* ↑ Anisimovka, Russia Page Plantilla:Ref-en
* ↑ «Извещения мореплавателям. Часть I» (PDF). Гидрографическая служба ТОФ, 12-06-1974. Arxivat de l'original el 2014-01-24. [Consulta: 24 gener 2014].
# Antoni Girbau i Tarrs

Antoni Girbau i Tarrs (Terrassa, 1878 - Manresa, 1946) fou un pedagog, compositor i professor de solfeig i vocalització a l'Orfeó Manresà, entitat coral de la qual també en fou subdirector entre 1901 i 1906. Igualment, va dirigir el cor de Sant Josep de Manresa. Va compondre i arranjar ballables de l'època, a més d'algunes obre corals que es conserven en obres manuscrites a l'Arxiu Històric Comarcal de Tàrrega (Lleida) i a la Societat Coral de la Unió Manresana. Entre les seves obres cal citar La competidora, polka; Competidor, pasdoble, i Tot hermós, caramelles.

## Referències

* ↑ Casares Rodicio, Emilio «Discurso de presentación del Diccionario de la música española e hispanoamericana». Revista musical chilena, 54, 193, 01-01-2000. DOI: 10.4067/s0716-27902000019300004. ISSN: 0716-2790.
# Antoni Marí Ferrer

Antoni Marí Ferrer (Sant Joan de Labritja, 1943) és un empresari i polític balear, diputat al Parlament de les Illes Balears en la II Legislatura.

## Biografia

Estudià al Seminari Conciliar d'Eivissa, però no arribà a ordenar-se. Va treballar un temps a Telefónica i després en empreses d'assegurances. A les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou candidat a Sant Joan de Labritja per la Unió de Centre Democràtic, però no fou escollit. Després de l'ensulsiada de la UCD va ingressar al Partit Demòcrata Liberal, amb el que fou elegit regidor al seu municipi a les eleccions municipals espanyoles de 1983.
Fou elegit diputat per la coalició Alianza Popular-Partit Liberal al Consell Insular d'Eivissa i Formentera a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1987. De 1987 a 1991 fou conseller de Cultura, Esports i Joventut del Consell Insular. A les eleccions municipals espanyoles de 1999 fou escollit regidor i tinent d'alcalde de Sant Joan de Labritja.
Simultàniament s'interessà per l'esport i fou directiu de la Societat Esportiva Eivissa, així com soci fundador el 1995 i president del Club Bàsquet Puig d'en Valls (PDV), que la temporada 2004-2005 era en la màxima divisió espanyola del bàsquet femení. Actualment és president honorífic del club.

## Referències

* ↑ A l'article de l'EEIF diu que fou reelegit com a diputat i conseller en 1991.
* ↑ Antoni Marí Ferrer Arxivat 2013-06-11 a Wayback Machine. a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* ↑ «Organigrama del Club». Arxivat de l'original el 2015-08-10. [Consulta: 5 juny 2015].
# Andreea Bălan

Andreea Balan és una cantant romanesa (23 de juny de 1984).

## Biografia

El 1998, Andreea Balan, va obtenir el trofeu "Mica Printesa" en el festival internacional "Micul Print". També aquest any va participar en la Gala d'Eurovisió, però no representant Romania. El representant romanès aquell any fou Malina Olinescu. A la primavera del 1999 va llençar al mercat el seu primer àlbum "La intalnire". L'agost d'aquell any rep el trofeu de Mamaia amb la cançó "Libera la mare". Després va llençar el ser segon àlbum "Noapte de vis" i al novembre va treure el videoclip d'aquest àlbum. A la primavera del 2000 va treure el seu tercer àlbum "Prima iubire" i a l'abril va treure el videoclip "Lasa-ma papa la mare" de l'àlbum. A la tardor torna a llençar el seu quart disc: "Am sa-mi fac de cap" i al novembre treu el seu videoclip.
El 2001 obté el trofeu "Otto Bravo". al febrer treu al mercat el videoclip "Flori de tei" de l'àlbum "Am sa-mi fac de cap". I a la primavera posa al mercat en cinquè disc: "Best of Andre". I a l'abril treu el videoclip "Suna-ma" de l'àlbum "Am sa-mi fac de cap". A la tardor treu el sisè àlbum titulat "O noapte si o zi" i a l'octubre treu el videoclip d'aquest CD.
Ella va començar guanyar fama sent dansarina del grup musical Andrè, que va produir 6 àlbums. L'any 2002 la banda va aconseguir vendre 1.5 milions de còpies d'un dels seus àlbums, sent la banda romanesa més aviat succeïda fins llavorssent premiada amb 4 discs de platina. I treu el videoclip "Te joci cu mine". I al juny llança a la venda l'àlbum "Te joci cu mine". Al novembre treu l'àlbum "Libera din nou" amb el seu videoclip.
El 2003 treu una edició limitada del single"Plang de dor". I al juny treu el videoclip "Nopti de vara" de l'album "Libera din nou". I després queda núm.1 al festival de Mamaiaamb la cançó "Nopti de vara"
Al gener del 2004 treu el videoclip "Aparente" de l'àlbum "Asa sunt eu", i després al juny treu l'album "Asa sunt eu". Al juny treu el videoclip "Oops eroare!" de l'àlbum "Asa sunt eu"
Al febrer del 2005 treu el videoclip "Evadez" de l'àlbum "Asa sunt eu". I li donaren el primer premi dels premis MTV. El juliol tragué el videoclip "Invidia" de l'àlbum "Asa sunt eu". Al novembre va treure al mercat el videoclip "O straina" de l'àlbum "Asa sunt eu".
L'octubre del 2006 llençà al mercat el videoclip "Nu stiu sa fiu numai pentru tine" de l'àlbum "AndreeaB" i així al novembre tragué l'àlbum "AndreeaB".

## Referències

* ↑ «Biografie Andre». Arxivat de l'original el 2014-10-29. [Consulta: 24 juny 2016].

## Discografia

* Ametiti de fum (1994)
* La intalnire (1999)
* Noapte de vis (1999)
* Prima iubire (2000)
* Am sa-mi fac de cap (2000)
* Best of Andre (2001)
* O noapte si o zi (2001)
* Te joci cu mine (2002)
* Libera din nou (2002)
* Plang de dor (2003)
* Asa sunt eu (2004)
* AndreeaB (2006)
* SuperWoman (2009)
# Antífanes (poeta epigramàtic)

Antífanes (en llatí Antiphanes, en grec Ἀντιφάνης) va ser un poeta epigramàtic grec.
Alguns dels seus epigrames es conserven a l'Antologia grega. Va viure després de Meleagre, en temps de l'emperador August. Filip de Tessalònica va incorporar alguns dels seus epigrames a la seva Antologia, cosa que ens els ha conservat.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/220?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AntiphanesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 205. ]
# Andreu Claret

Andreu Claret és el nom dels següents personatges:
* Andreu Claret i Serra, periodista i escriptor català
* Andreu Claret i Casadessús, polític català
# Antoniotto Adorno

Antoniotto Adorno és el nom dels següents personatges:
* Antoniotto Adorno (governador de Còrsega) (?-1403), patrici genovès, governador de Riviera di Levante (1374), governador de Còrsega (1403)
* Antoniotto II Adorno (Gènova, 1479 - Milà, 1528), home d'estat i patrici genovès
* Antoniotto Adorno de Pallavicino (Silvano d'Orba, 1585-Castelletto d'Orba, 1632), noble italià comte palatí del Sacre Imperi
* Antoniotto I Adorno (Gènova ~1340 - ~1398), dux de Gènova (1378, 1384 -1390, 1391 - 1392, i 1394 -1396)
# Ara és diferent

Ara és diferent (Títol original: That Was Then... This Is Now) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Christopher Cain, estrenada l'any 1985. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mark és un noi que viu, des que van morir els seus pares, a casa de Byron. Els dos amics han crescut com a germans al conflictiu barri de San Pablo. Byron s'enamora de Cathy, fet que aixeca una barrera entre ell i Mark.

## Repartiment

* Emilio Estevez: Mark Jennings
* Craig Sheffer: Bryon Douglas
* Larry B. Scott: Terry Jones
* Matthew Dudley: Curly Shepard
* Jill Schoelen: Angela Shepard
* Kim Delaney: Cathy Carlson
* Barbara Babcock: la Sra. Douglas
* Frank Howard: el Sr. Carlson
* Morgan Freeman: Charlie Woods
* Frank McCarthy: el Sr. Carlson
* Diane Dorsey: la Sra. Carlson
* Ramon Sheen: Mike Chambers
* David Miller: Punk
* Bob Swan: Smitty

## Referències

* ↑ esadir.cat. Ara és diferent. esadir.cat.
* ↑ «That Was Then... This Is Now». The New York Times.
# Aranyera modesta

El aranyera modesta (Arachnothera modesta) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos des del sud de Myanmar fins al sud del Vietnam, Península Malaia, Sumatra i Borneo.

## Referències

* ↑ «Aranyera modesta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Antonio Juantegui

Antonio Juantegui (4 d'abril de 1898 - 13 de maig de 1966) va ser un futbolista basc. Va jugar un partit amb la selecció espanyola de futbol el 1924.

## Referències

* ↑ «Antonio Juantegui». Olympedia. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Antonio Juantegui». National Football Teams. [Consulta: 6 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Antonio Juantegui a national-football-teams.com
# Arianna Fontana

Arianna Fontana (14 d'abril de 1990, Sondrio) és una corredora de patinatge de velocitat sobre pista curta italiana qui va guanyar el bronze en el relleu de 3000 m en els Jocs Olímpics de 2006 d'hivern a Torí. Va finalitzar 11a als 500 metres i 6a en els 1000 m. Està especialitzada en la prova de 500 metres.

## Biografia

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 a Vancouver, va guanyar la medalla de bronze en la prova de 500 metres, va ser eliminada a les semifinals dels 1.500 metres i va ser eliminada a les semifinals de la prva de 1.000 metres. Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2014 a Sotxi, va passar de la medalla de bronze a la medalla de planta en la prova de 500 m després de col·lidir amb la patinadora britànica Elise Christie. Christie va ser desqualificada després d'una xoc a la final.
Fontana va obtenir la medalla d'or en la final femenina de 500m als Jocs Olímpics d'Hivern de 2022, a Pequín. En aquests mateixos jocs va obtenir també la medalla d'argent en els relleus mixtes, fet que la va situar com l'esportista més condecorada de la història olímpica en patinatge de velocitat en pista curta, superant Apolo Ohno i Viktor An.

## Referències

* ↑ «Arianna Fontana – Short Track Athletes : Vancouver 2010 Winter Olympics». Arxivat de l'original el 2010-04-15. [Consulta: 7 octubre 2014].
* ↑ «Short track: Fontana storica, sua la Coppa del Mondo». [Consulta: 12 febrer 2012].
* ↑ «SR/Olympic Sports - Arianna Fontana» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-10-25. [Consulta: 7 octubre 2014].
* ↑ «Medallas en Beijing 2022: Arianna Fontana agranda su leyenda con un oro en los 500m en pista corta» (en castellà). Olympics.com, 07-02-2022. [Consulta: 16 febrer 2022].
# Arianespace

Arianespace SA, Fundada el 1980, és una empresa francesa, subsidiària de l'Agència Espacial Europea, constituïda per un conjunt de trenta-vuit indústries aeronàutiques europees.
Arianespace s'encarrega de la comercialització dels sistemes de llançament Ariane 4 (programa ja tancat) i Ariane 5 pertanyents al programa Ariane. L'any 2002 acaparava el 50% del mercat de llançament de satèl·lits en òrbita geoestacionària. Una situació predominant que s'ha deteriorat una mica amb el pobre inici del programa espacial Ariane 5. En total s'han fet més de 130 llançaments des de l'any 1984. Arianespace usa el port espacial de Kourou, a la Guaiana Francesa, per fer els seus llançaments comercials.
Els seus principals accionistes són CNES, amb un 32,53, i EADS SPACE Transportation, amb un 28,59%.

## Referències

* ↑ «Arianespace». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Schrogl, Kai-Uwe; Mathieu, Charlotte; Peter, Nicolas. Yearbook on Space Policy 2006/2007: New Impetus for Europe (en anglès). Springer, 2008, p.77. ISBN 3211789227.
Agència Espacial Europea :
# Apiònids

Els apiònids (Apionidae) són una família de coleòpters polífags de la superfamília dels curculionoïdeus. La seva posició taxonòmica és controvertida, molts taxonomistes la consideren una subfamília dins la família Brentidae. Se n'han descrit unes 1900 espècies.
Són coleòpters menuts amb una llargada del cos d'entre 1 a 4 mm. El cos d'alguns té la forma d'una pera i d'aquí el seu nom científic (ἃπιον, Apion, en grec: "pera"). Algunes espècies s'alimenten de cultius i es consideren plagues agrícoles. Altres espècies, com Apion ulicis s'han fet servir als Estats Units i Nova Zelanda per combatre la planta invasora Ulex europaeus, de la qual se n'alimenta.

## Alguns gèneres

* Apion
* Alocentron
* Aspidapion
* Malvapion
* Protapion
* Pseudaplemonus

## Referències

* ↑ Bouchard, P. et al.2011. Family-group names in Coleoptera (Insecta). ZooKeys 88: 1.
* ↑ Rolf G. Oberprieler, Adriana E. Marvaldi, Robert S. Anderson (2007) : Weevils, weevils, weevils everywhere. Zootaxa 1668. 491-520

## Fonts

* M. A. Alonso-Zarazaga (1989). Revision of the supra-specific taxa in the Palaearctic Apionidae Schoenherr, 1823 (Coleoptera, Curculionoidea). 1 Introduction and subfamily Nanophyinae Seidlitz, 1891. Fragmenta Entomologica 21 (2): 205-262 .
* Lothar Dieckmann (1977). Contributions to the insect fauna of the GDR : Coleoptera - Curculionidae, Apioninae. Contributions to Entomology 27: 7-143.
* Ariel Leonid Friedman & Amnon Friedberg (2007). The Apionidae of Israel and the Sinai Peninsula. (Coleoptera: Curculionoidea). Israel Journal of Entomology 37: 55-180.
* Elwood C. Zimmerman (1994). Australian Weevils (Coleoptera: Curculionoidea) II (Brentidae, Eurhynchidae, Apionidae) and a Chapter on Immature Stages by Brenda May CSIRO Publishing. ISBN 978-0-64305-146-1

## Enllaços externs

* Apions de France: blog amb fotos i bibliografia.
# Artur Gallard i Tresens

Artur Gallard i Tresens (Barcelona, 1857 – 25 d'abril de 1920) fou un empresari, poeta, i polític barceloní.
Fill de Bernat Gallard i de Caterina Tresens i Bosch (+1883). Casat amb Valentina Vallescà i Xirinachs.Tenia un negoci de tintoreria a Sant Martí de Provençals. Fou vicepresident de la Cambra Oficial d'Indústria, el 1912 secretari de la Cambra de Comerç de Barcelona, i el 1918 president de l'Associació de Consumidors de Força Motriu Elèctrica de Catalunya, integrada dins del Foment del Treball Nacional. També va presidir en 1909 la Unió Gremial i el 1914 va promoure el Primer Congrés Patronal.
Alhora participà activament en el moviment de la renaixença. El 1878 va assolir un accèssit als Jocs Florals de Barcelona i el 1882 en formà part del consistori. El 1884 fou membre de la Junta de Premsa i fou redactor de La Renaixensa, La Publicitat i el Diari Català.
També fou soci de l'Ateneu Barcelonès i de l'Associació Catalanista d'Excursions Científiques. També fou actiu en política. Fou escollit regidor de l'ajuntament de Barcelona a les eleccions municipals de 1895 pel districte Universitat dins el Partit Republicà Possibilista.

## Referències

* ↑ «esquela Artur Gallard Tressens». La Vanguardia, 27-04-1920, pàg. 2.
* ↑ «esquela de Catalina Tresens i Bosch». El Diluvio : diario político de avisos, noticias y decretos: No. 018 Ed. mañana, 18-01-1883, pàg. 9.
* ↑ «esquela de Valentina Vallescà Xirinachs». La Vanguardia, 25-03-1926, pàg. 2.
* ↑ Josep M. Figueras i Artigues. El primer diari en llengua catalana: Diari Català (1879-1881). Institut d'Estudis Catalans, 1995, p. 171.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.166. ISBN 978-84-9850-461-3.
# Associació Internacional per a la Consciència de Krixna

L'Associació Internacional per a la Consciència de Krixna (anglès: Internacional Society for Krishna Consciousness), sovint anomenada pel seu acrònim anglès ISKCON o també moviment Hare Krixna (a causa del mantra cantat pels seus devots) és un corrent de l'hinduisme que s'inscriu en el moviment de la bhakti (devoció) envers el déu Krixna, considerat pels adeptes com a la Suprema Personalitat de Déu. Aquestes creences són una expressió particular del Vaixnavisme (Gaudiya Vaixnava), basat en el Bhagavad Gita i el Bhagavata Purana.
El moviment fou fundat l'any 1966 a Nova York per Bhaktivedanta Swami Prabhupada (1896-1977), mestre espiritual hindú procedent de Bengala occidental.
La doctrina del moviment es basa en els textos sagrats vèdics (principalment el Bhagavad-Gita). Krixna és la suprema de totes les personalitats de Déu. Consideren que l'home ha de desenvolupar una relació amorosa amb Krixna i que ha d'utilitzar cada moment de la seva vida per viure en la «Consciència de Krixna». Aquesta consciència aconsegueix l'alliberament de l'individu i la salvació del món. Perquè aquest alliberament tingui lloc cal seguir la via del servei devocional (bhakti) i seguir tota una sèrie de pràctiques.
La més important d'aquestes pràctiques és el japa, la repetició del nom diví, és a dir, recitar el mantra Hare Krixna.
El moviment de Swami Prabhupada ha esdevingut per altra banda emblemàtic del fenomen sectari "destructiu" d'ençà que, a partir dels anys 70, ha estat regularment acusat de practicar una "rentada de cervell" als seus adeptes i d'abusar-ne econòmicament i fins i tot sexualment. A Catalunya va haver-hi un afer força mediatitzat l'any 1981, en què tres membres de l'ISKON van afirmar haver estat "desprogramats" mentalment per experts americans per tal de poder sortir del moviment.

## Referències

* ↑ Who is Krishna - Krishna.com (anglès)
* ↑ Filosofia del moviment Hare Krixna al web "iskcon.org" Arxivat 2012-09-20 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ ISKCON Barcelona Institución, ¿Qué es ISKCON? Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ ISKCON Barcelona Servcio Devocional Arxivat 2013-11-13 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ ISKCON Barcelona Filosofía El Santo Nombre Arxivat 2013-11-13 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Hemerosectas, arxiu de notícies en relació a l'ISKCON
* ↑ Arxiu sobre l'ISKON a l'hemeroteca de El País
* ↑ Article a El País

## Enllaços externs

* Web de l'ISKCON de Barcelona (castellà)
* Web oficial de l'ISKCON (anglès)
# Arc the Lad III

Arc the Lad III és un videojoc de rol tàctic desenvolupat per G-Craft per a PlayStation i el tercer joc en la saga Arc the Lad. Va ser llançat en 1999 en el Japó, i a Nord-amèrica el 18 d'abril del 2002, com a part de l'Arc the Lad Collection. La versió japonesa va ser publicada per SCEI, mentre que la nord-americana fou llançada i publicada per Working Designs.

## Jugabilitat

Arc III és el punt en què la sèrie s'aproxima més a l'estil visual tradicional d'un RPG de 32 bits. La sèrie va entrar al món 3D amb el seu tercer lliurament i va estendre els personatges una mica a l'eix vertical.
El joc s'allunya de les seves arrels tàctiques, tractant de ser alguna cosa més com un Final Fantasy o Dragon Quest. L'abast de les batalles es redueix una mica, gràcies a camps de batalla més reduïts i una mida reduïda de les parts (4 en comptes de 5), i el desenvolupament del personatge es redueix a una escala familiar. La participació de personatges passats de la sèrie és una mica més escassa en aquest joc, però hi ha un munt de cameos d'aventures anteriors.
Es pot descriure el joc sencer com una sèrie de tasques, numerant-les en ordre de fins a més de 100. El sistema de desenvolupament de l'experiència ha desaparegut, però s'ha substituït per un mètode per crear els propis objectes i armes. Un personatge té la capacitat de capturar monstres, emmagatzemar cinc a la vegada, i treure'ls a terme per ajudar el combat afegint-se com un nou element tant en batalles com en missions.
Arc III continua sent un joc de rol desenvolupat i en alguns aspectes de la presentació són millors que els seus predecessors, destacant les escenes de la sèrie i els clips de veu.

## Referències

* ↑ «ARC THE LAD COLLECTION». [Consulta: 18 octubre 2015].
# Attakullakulla

Attakullakulla (c.1712-c.1782) fou un cap cherokee, també conegut en anglès com a Little Carpenter («petit fuster») i pare de Tsiyu Gansini.
Va néixer com Oukanaekah i va rebre més tard el nom Attakullakulla, «el que sap ben encaixar les coses», que els anglesos van traduir com petit fuster. Segons les fonts, això descriu el seu estil de lideratge i altres l'atribueixen a la seva estatura baixa i professió.
Va tenir un paper crític i decisiu en la configuració de les relacions diplomàtiques, comercials i militars amb els governs colonials britànics de Carolina del Sud i Virgínia.
El 1730 fou enviat a Anglaterra per Moytoy per a signar un tractat amb Jordi II. Va mantenir un gran ascendent sobre els cherokees, tot i no ser-ne el cap fins al 1760-1775. Va intentar mantenir bones relacions amb els anglesos, però el 1761 donaren suport Pontiac i els anglesos. Durant la revolta nord-americana del 1776 va donar suport als colons contra els anglesos, però tot i així va haver de cedir-les Tennessee i Kentucky.

## Referències

* 1 2 3 Schroedl, Gerald F. «Attakullakulla (ca. 1700-1780)» (en anglès). Tennessee Enciclopedia. Tennessee Historical Society, 01-03-2018. [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ «Chief Attakullakulla» (en anglès). Atta Kulla Kulla Lodge. [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ Morris, Michael P. «Attakulla Kulla» (en anglès). South Carolina Encyclopedia. University of South Carolina, Institute for Southern Studies, 15-07-2022. [Consulta: 19 febrer 2023].

## Bibliografia

* Kelly, James C. «Notable Persons in Cherokee History: Attakullakulla» (en anglès). Journal of Cherokee Studies, 3, 1, 1978, pàg. 2-34.

## Enllaços externs

* Rambo, Robert. «Atta kul kulla-Cherokee Peace Chief» (vídeo) (en anglès). [Consulta: 19 febrer 2023].
# Attalea

Attalea és un gènere de palmeres (Arecaceae). Són plantes natives del Carib, Amèrica Central i Amèrica del Sud.

## Descripció

Són palmeres amb les fulles pinnades. Els fruits són ovoides de llavors el·líptiques i oleaginoses.
Scheelea princeps diversos taxonomistes consideren que també pertany a aquest gènere (com Attalea phalerata Mart. ex. Spreng.), encara que altres la consideren dins del gènere Scheelea. Forma simbiosi a la selva de l'Amazones amb l'arbre bibosi, del gènere Ficus.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Carl Sigismund Kunth i publicat a Nova Genera et Species Plantarum (quarto ed.) 1: 309–310. 1815[1816]. L'espècie tipus és: Attalea amygdalina Kunth.

### Etimologia

Attalea: és un nom que commemora Attaleu III Filometor, rei de Pèrgam a l'Àsia Menor, 138-133 aC.

## Referències

* ↑ Attalea a PlantList
* ↑ «Attalea». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 agost 2012].
* ↑ Attalea en PalmWeb

## Bibliografia

* Bailey, L. H. & E. Z. Bailey. 1976. Hortus Third i–xiv, 1–1290. MacMillan, New York.
* de Nevers, G. C. 1987. The genus Attalea (Palmae) in Panama. Ann. Missouri Bot. Gard. 74(3): 505–510.
* Forzza, R. C. & et al. 2010. 2010 Lista de espécies Flora do Brasil. http://floradobrasil.jbrj.gov.br/2010/ Arxivat 2010-05-26 a Wayback Machine..
* Henderson, A., G. Galeano & R. Bernal. 1995. Field Guide Palms Americas 1–352. Princeton University Press, Princeton, New Jersey.
* Idárraga-Piedrahita, A., R. D. C. Ortiz, R. Callejas Posada & M. Merello. 2011. Flora de Antioquia. Catálogo de las Plantas Vasculares, vol. 2. Listado de las Plantas Vasculares del Departamento de Antioquia. Pp. 1-939.
* Killeen, T. J., E. García Estigarribia & S. G. Beck. (editors) 1993. Guia Arb. Bolivia 1–958. Herbario Nacional de Bolivia & Missouri Botanical Garden, La Paz.
# Ave Crux Alba

Ave Crux Alba (Salve, Creu Blanca en llatí), és l'himne oficial de l'Ordre de Malta, entitat sobirana que manté relacions diplomàtiques amb més de 100 països del món. L'autor de la lletra és desconegut, i el compositor també. Ni tan sols se sap quan va ser adoptat aquest himne.

## Lletra en llatí

«Ave Crux alba, summae pietatis signum, Ave Crux alba, salutis nostra sola spes, Corda fidelium inflamma, adauge gratiam, adauge gratiam. Ut omnia vincat tuorum ardens caritas, Ut omnia vincat tuorum ardens caritas.»

## Referències

* ↑ «Sovereign Military Order of Malta».