OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Megateri

Els megateris (Megatherium) són un gènere de mamífer xenartre extint de la família dels megatèrids. Se n'han trobat restes fòssils a Sud-amèrica, d'on n'eren endèmics. Van viure des del Pliocè superior fins al Plistocè. Les seves dimensions només eren superades per uns pocs mamífers terrestres, incloent els mamuts i el paracerateri.

## Referències

* ↑ A. E. Zurita, A. A. Carlini, G. J. Scillato-Yané and E. P. Tonni. 2004. Mamíferos extintos del Cuaternario de la Provincia del Chaco (Argentina) y su relación con aquéllos del este de la región pampeana y de Chile. Revista geológica de Chile 31(1):65-87
# Mas Castellar (Santa Margarida i els Monjos)

El Mas Castellar és una masia de Santa Margarida i els Monjos (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Mas Castellar, situat dalt d'un turó proper a la fàbrica de ciment, a l'esquerra del riu Foix, és un edifici de planta quadrangular, format per planta baixa i dos pisos. La coberta és a dues vessants. La façana, de composició simètrica, té porta d'arc de mig punt adovellada, balcó i finestres laterals. A la part posterior hi ha una galeria amb arcades de mig punt. La torratxa lateral té planta quadrada i coberta a quatre vessants. El conjunt es troba adossat a una masia més antiga.

## Història

La construcció del Mas Castellar data del segle passat. Hi ha una inscripció de l'any 1889. En els terrenys d'aquest mas van descobrir-se restes d'un poblat ibèric: els materials trobats s'exposen en part al Museu de Vilafranca.

## Referències

* 1 2 «Mas Castellar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Memorial de Paine

El memorial de Paine «Un lloc per a la memòria» és un memorial construït en homenatge als setanta executats polítics i als detinguts desapareguts de la localitat de Paine, una comuna al sud de Santiago de Xile, durant la dictadura cívic-militar encapçalada per Augusto Pinochet. La majoria de les víctimes en aquesta zona foren treballadors i camperols, que van ser perseguits per carabiners i membres de l'exèrcit en col·laboració amb civils. Paine és la comuna de Xile amb major nombre de víctimes en proporció a la quantitat d'habitants.
Fou inaugurat el 25 de maig de l'any 2008, gràcies a l'Agrupació de Familiars de Detinguts i Desapareguts de Paine (AFDD) que va contactar amb el Programa de Drets Humans del Ministeri de l'Interior i el Ministeri d'Obres Públiques, Transports i Telecomunicacions, així com amb el Ministeri de Béns Nacionals de Xile. És gestionat per la Corporación Paine un Lugar para la Memoria creada l'any 2004 amb «el propòsit de desenvolupar programes i projectes que permetin la promoció de la memòria i consciència sobre els Drets Humans».

## El monument

Va ser dissenyat per l'artista plàstica Alejandra Rudoff i els arquitectes Jorge Iglesias G. i Leopoldo Prat V. el 2007, com una metàfora a un gran bosc artificial on s'erigeixen 1000 troncs de diverses alçades entremig dels quals els espais recorden a cadascun dels 70 homes desapareguts. Al centre del conjunt, un espai crea una espècie d'àgora central de 12 x 12 metres, permetent un espai per a la trobada i les commemoracions. El paviment de la zona per als vianants és de lumaquel·la blanca, tant per reflectir la llum com donar so als passos que li donin un simbolisme en detenir-se als setanta espais buits decorats amb mosaics —dissenyats i construïts pels familiars i amics de les víctimes amb assessoria d'arquitectes i artistes—, un per cadascuna de les persones desaparegudes.

## Referències

* ↑ «Paine, Un lugar para la Memoria». Arxivat de l'original el 2016-03-30. [Consulta: 4 juny 2015].
* 1 2 «Memorial de Paine». Memorial Democràtic de Catalunya,Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 11 setembre 2016].
* ↑ «Sitio de Memoria: Memorial Detenidos Desaparecidos de Paine». [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ «Memorial de Paine: Un lugar para la memoria. «Recuerdo de las Ausencias»». [Consulta: 4 juny 2015].
# Maxi San Miguel

Maxi San Miguel, nascut com a Maximino San Miguel Ruibal (Barcelona, 3 de març de 1952) és un físic i catedràtic de física de la matèria condensada a la Universitat de les Illes Balears (UIB) i director de l'Institut de Física Interdisciplinària i Sistemes Complexos (IFISC), institut mixt de la UIB i el Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), des de la seva creació, el 2007.
Maxi San Miguel es llicencià en física a la Universitat de Barcelona el 1974 i es va doctorar a la mateixa universitat el 1978. Va realitzar una estada postdoctoral a la Universitat de Temple de Filadèlfia el 1980, i va treballar a la Universitat de Barcelona amb diferents càrrecs fins a obtenir el 1986 la càtedra de física teòrica -posteriorment transformada en càtedra de Física de la Matèria Condensada en 1990- a la Universitat de les Illes Balears. La seva recerca se centra en la física dels sistemes complexos des de la perspectiva de la física estadística i no lineal, protagonitzant gran part dels avenços en aquesta àrea en les últimes dècades. Com a físic a fet aportacions fonamentals en la descripció de processos estocàstics diferents dels markovians i de mecànica estadística a l'estudi de problemes rellevants en fotònica i telecomunicacions. Va desenvolupar un model pioner per estudiar la dinàmica dels llavors nous làsers de cavitat vertical i emissió superficial.
A més de la seva responsabilitat com a director de l'Institut de Física Interdisciplinària i Sistemes Complejos (IFISC), ha estat també coordinador de Física i Matemàtiques de l'Agència Nacional d'Avaluació i Prospectiva (ANEP) (1990-93); vicedirector de l'Institut Mediterrani d'Estudis Avançats (IMEDEA) (1995-99); director del Departament de Física Interdisciplinària de l'IMEDEA (CSIC-UIB) (2000-2007); i president de la Divisió de Física Estadística i no Lineal de la Societat Europea de Física (2002-2004).
L'any 2010 li fou atorgada la medalla de la Reial Societat Espanyola de Física, en la qual va ser un dels fundadors del Grup Especialitzat de Física Estadística i No Lineal.

## Referències

* 1 2 3 «El profesor Maxi San Miguel obtiene la Medalla de la Real Sociedad Española de Física». El Librepensador.Magazine de Cultura y Pensamiento, 13-01-2011 [Consulta: 21 febrer 2019].
* ↑ «Maxi San Miguel, 1952-». España Inventa. Pioneros de la Ciencia. Siglo XX [Consulta: 21 febrer 2019].
* 1 2 «El professor Maxi San Miguel, director de l'IFISC (CSIC-UIB), guardonat amb el premi Medalla de la Reial Societat Espanyola de Física». Diari de la UIB. UIB. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2019 [Consulta: 21 febrer 2019].
# Petroica torrentera

La petroica torrentera (Monachella muelleriana) és una espècie d'ocell passeriforme de la família Petroicidae, i única representant del gènere Monachella Salvadori, 1874. És endèmica de Nova Guinea i Nova Bretanya.

## Taxonomia

Algunes classificacions consideren que la població de Nova Bretanya és en realitat una espècie diferent:
* Monachella coultasi Mayr, 1934 - petroica de Nova Bretanya.

## Referències

* ↑ petroica torrentera«Petroica torrentera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
* ↑ HBW and BirdLife International (2021) Handbook of the Birds of the World and BirdLife International digital checklist of the birds of the world. Version 6. http://datazone.birdlife.org/userfiles/file/Species/Taxonomy/HBW-BirdLife_Checklist_v6_Dec21.zip
* ↑ petroica de Nova Bretanya«Petroica torrentera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Petroleo de Colombia (equip ciclista)

El Petroleo de Colombia va ser un equip ciclista colombià que competí professionalment el 1997.

## Principals resultats

* Clásico RCN: Raul-Alexander Montaña (1997)
* Ruta Mexico: José Luis Vanegas (1997)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions

## Classificacions UCI

La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1997 | 59è | Raúl Gómez (479è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilla i resultats a firstcycling.com
* Plantilla a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilla i resultats a cyclebase.nl
# Phys.org

Phys.org és un agregador de notícies de ciència, recerca i tecnologia amb seu al Regne Unit que ofereix resums de comunicats de premsa i agències de notícies. També resumeix els informes de revistes i produeix el seu propi periodisme científic.

## Referències

* ↑ Shipman, W. Matthew. University of Chicago Press. Handbook for Science Public Information Officers (en anglès), 2015. ISBN 9780226179469 [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ Timmer, John (en anglès) PR or science journalism? It's getting harder to tell. Ars Technica, 23-09-2009 [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ Yong, Ed (en anglès) Adapting to the new ecosystem of science journalism. National Geographic Phenomena, 11-01-2010 [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ Susan Chenelle, Audrey Fisch. Connecting Across Disciplines: Collaborating with Informational Text (en anglès). ISBN 978-1475820294 [Consulta: 23 gener 2021].

## Vegeu també

* EurekAlert!
* Science Daily

## Enllaços externs

* Phys.org - Lloc web oficial
# Peñarandilla

Peñarandilla és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 313 | 289 | 267 | 257 |
# Medalla Oparin

La Medalla Oparin/Urey és un premi que honra contribucions importants en el camp dels orígens de la vida. La medalla és atorgada per la Societat Internacional per a l'Estudi de l'Origen de la Vida (ISSOL). El guardó va rebre el nom d'Alexandr Oparin, un científic pioner en investigar els orígens de la vida. L'any 1993, la ISSOL va decidir concedir el nom del premi per enaltir també la memòria de Harold Clayton Urey, un dels primers a proposar l'estudi de la cosmoquímica.

## Llistat de persones guanyadores

| Curs | Nom | Medalla |
| 1980 | Cyril Ponnamperuma | Oparin |
| 1983 | Stanley Miller | Oparin |
| 1986 | Joan Oró | Oparin |
| 1989 | J. William Schopf | Oparin |
| 1993 | Leslie Orgel | Urey |
| 1996 | James Ferris | Oparin |
| 1999 | Alan Schwartz | Urey |
| 2002 | Albert Eschenmoser | Oparin |
| 2005 | Gerald Joyce | Urey |
| 2008 | James Kasting | Oparin |
| 2011 | Jack W. Szostak | Urey |
| 2014 | Andrew H. Knoll | Oparin |
| 2017 | cap premiat | |
| 2021 | Donna Blackmond | Oparin |

## Referències

* ↑ «ISSOL website». Arxivat de l'original el 2007-04-12.
* ↑ «ISSOL 2008 Society Business».
* ↑ «Home». issol.org.
* ↑ «Andrew Knoll Receives 2014 Oparin Award». origins.harvard.edu.
# Matrícula (aeronaus)

La matrícula d'una aeronau és una sèrie alfanumèrica de caràcters que indica el país on està registrada i el seu número de registre únic. Segons s'estipula en el Conveni sobre Aviació Civil Internacional (també conegut com a Conveni de Chicago) aquest codi també ha d'aparèixer al Certificat de Registre expedit per l'Autoritat d'Aviació Civil de l'Estat del país on estigui registrada i que cal portar en tot moment en una aeronau en operació.
La matrícula s'ha de mostrar de manera prominent a l'aeronau i la majoria de països obliguen també a que es col·loqui una placa ignífuga al fuselatge a efectes d'una investigació posterior a un accident on l'avió s'hagi cremat.
Les matrícules es componen de un prefix, que indica el país on s'ha registrat l'aeronau, i un sufix que és el número de registre d'aquell avió en aquell país.

## Referències

* ↑ Article 29 del conveni de Chicago
* ↑ Article 20 del Conveni de Chicago

## Enllaços externs

* Conveni sobre Aviació Civil Internacional (Conveni de Chicago) (anglès)
* Aircraft Nationality Marks, National Emblems And Common Marks Arxivat 2021-03-07 a Wayback Machine. (anglès)
# Megalosàurids

Els megalosàurids (Megalosauridae) són una família de dinosaures teròpodes tetanurs. Eren carnívors de totes les mides amb dents afilades i tres urpes a cada mà. Alguns membres d'aquest grup són Megalosaurus, Eustreptospondylus i Torvosaurus. Els megalosàurids visqueren només a mitjans i finals del període Juràssic i fins avui se n'han trobat restes a Europa, Nord-amèrica, Sud-amèrica i Àfrica. Segons la majoria d'investigadors (Sereno 2005, Olshevsky 1995, Holtz 2004, etc.) es consideren estretament emparentats amb els espinosàurids.
Com el mateix Megalosaurus, la família Megalosauridae, anomenada per Huxley l'any 1869, s'ha utilitzat tradicionalment com un grup «calaix de sastre», que incloïa una àmplia varietat d'espècies no relacionades entre si (com Dryptosaurus, Ceratosaurus i Indosaurus). Com a conseqüència d'aquest tradicional ús polifilètic, alguns científics, com Paul Sereno (2005), rebutgen el nom de la família Megalosauridae en favor de Torvosauridae (Jensen, 1985), tot i que de fet el nom Megalosauridae té prioritat d'acord les regles de l'ICZN. Així mateix, Sereno i d'altres rebutgen l'ús del nom de la superfamília Megalosauroidea en favor de Spinosauroidea.

## Taxonomia

* Família Megalosauridae
** Duriavenator
** Subfamília Eustreptospondylinae
*** Afrovenator
*** Dubreuillosaurus
*** Eustreptospondylus
*** Magnosaurus
*** Piatnitzkysaurus
*** Streptospondylus
** Subfamília Megalosaurinae
*** Megalosaurus
** Subfamília Torvosaurinae
*** "Brontoraptor"
*** Edmarka
*** Torvosaurus
# Piràmide quadrada

En geometria, la piràmide quadrada és una piràmide que té un quadrat a la base.
Si el vèrtex oposat a la base quadrada està sobre la perpendicular traçada al centra del quadrat llavors té simetria C$_{4v}$
Si les cares triangulars són triangles equilàters llavors és un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J$_1$).
Com totes les piràmides, és dual de si mateixa.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Jonson.

## Superfície i volum

En general per una piràmide quadrada qualsevol amb aresta de la base de longitud l i alçada h es té que el volum V i l'àrea de les cares A és:
    $A=l^{2}+l{\sqrt {l^{2}+(2h)^{2}}}$
    $V={\frac {1}{3}}l^{2}h.$
Pel cas en què les cares triangulars siguin triangles equilàters (és a dir, per al cas que sigui un sòlid de Johnson d'aresta a, llavors es té:
    $A=(1+{\sqrt {3}})a^{2}$
    $V={\frac {\sqrt {2}}{6}}a^{3}$
A més en aquest cas l'alçada H és:
    $H={\frac {1}{\sqrt {2}}}a$
En aquest cas, totes les arestes de la piràmide mesuren a.

## Referències

* ↑ Sapiña, R. «Calculadora de l'àrea i volum de la piràmide quadrada» (en castellà). Problemas y ecuaciones. ISSN: 2659-9899 [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ Sapiña, R. «Sòlid de Johnson J₁» (en castellà). Problemas y ecuaciones. ISSN: 2659-9899 [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ Hocevar, Franz. A. & C. Black. Geometria sòlida (en anglès), 1903, p. 44.
* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjectura que no n'hi ha d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Square pyramid piràmide quadrada a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Meris

* Per a altres significats, vegeu «Llac Meris».
Meris, en llatí Moeris, en grec antic Μοῖρις, normalment anomenat Meris Aticista, fou un destacat gramàtic grec del que no se'n sap res més que va ser autor de l'obra Μοίριδος Ἀττικιστοῦ λέξεις Ἀττικῶν καὶ Ἑλλήνων κατὰ στοιχεῖον que Foci anomena simplement Ἀττικιστής. Se suposa que va viure a la part final del segle ii.
L'autor en alguns manuscrits porta el nom d'Eumoeris o Enumoerides, i s'ha proposat que el seu nom podria ser Eli Meris. La seva obra comparava el dialecte àtic i altres dialectes grecs i consisteix en un llistat de paraules i expressions àtiques que són explicades en altres formes dialectals, especialment en grec comú. L'obra es conserva i fou publicada per primer cop el 1712 a Oxford.

## Referències

* ↑ Moeris a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1109
# Medb Lethderg

A la mitologia irlandesa Medb Lethderg era una deessa de la sobirania associada amb Tara. Medb va ser la muller o la amant de nou reis successius, incloent Fedlimid Rechtmar, Art mac Cuinn i Cormac mac Airt.
És probablement basada en la mateixa inspiració que la Medb del Connachta al Cicle de l'Ulster (Byrne 2001).
El poema "Macc Moga Corbb celas clú" en el Leabhar na Laigineach (Llibre de Leinster) està dedicat a ella.

## Referències

* ↑ «Medb Lethderg» (en anglès). DOI: 10.1093/oi/authority.20110803100146406. [Consulta: 23 setembre 2021].
* Byrne, Francis John, Reis irlandesos i Alt-Reis. Quatre Premsa de Tribunals. 2a edició, 2001.
# Pic de Racó Petit

El Pic de Racó Petit és una muntanya de 2.782 m alt situada en un contrafort nord de l'eix de la serralada principal dels Pirineus, en el terme comunal de Fontpedrosa, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Està situat al centre de la part meridional de la comuna de Fontpedrosa, a la carena que separa les valls de la Riberola, al nord-oest, i del Torrent de Carançà, al sud-est. És al nord-est del Pic de Racó Gros i al sud-oest del Pic de Monellet.

## Referències

* ↑ El Pic de Racó Petit en els ortofotomapes de l'IGN
# Picornell

«Picornell» té aquests significats:
* Biografies:
** Aurora Picornell Femenies (Es Molinar, 1912 – Ciutat de Mallorca, 1937), sindicalista mallorquina.
** Bernat Picornell i Richier (Marsella, 1883 – Barcelona, 1970), nedador i dirigent esportiu.
** Climent Picornell Bauzà (Ciutat de Mallorca, 1949), professor, escriptor i editor mallorquí.
** Climent Picornell Bauzà (fotògraf) (Sant Joan, 1956 – Ciutat de Mallorca, 2003), fotògraf mallorquí.
** Joan Antoni Picornell i Obispo (1782 – s. XIX), periodista, fill de Joan Maria Picornell i Gomila.
** Joan Baptista Marià Picornell i Gomila (Ciutat de Mallorca, 1759 – Cuba, 1825), metge i polític mallorquí.
** Mateu Picornell i Cladera, geògraf mallorquí, professor de la Universitat de les Illes Balears.
* Micologia:
* Camagroc o picornell de càrritx (Cantharellus lutescens), bolet comestible.
* Picornell pelut, diversos bolets.
* Picornell (Cantharellus alborufescens), bolet comestible molt apreciat.

## Institucions

* Museo de Arte contemporáneo Castilla-La Mancha Fernando Picornell, institució cultural d'Hellín (província d'Albacete)
* Piscines Picornell o Piscines Bernat Picornell, instal·lació esportiva situada a Barcelona
# Menjagrà ventreblanc

El menjagrà ventreblanc (Sporophila leucoptera) és una espècie d'ocell passeriforme de la família Thraupidae que habita en els matolls, pasturatges i a les muntanyes. A Amèrica del Sud es distribueix per Argentina, Brasil, Bolívia, el Perú, el Paraguai i Surinam. Mesura aproximadament 13 cm. S'alimenta especialment de llavors que les cerca en els arbustos i en els arbres.

## Referències

* ↑ «Menjagrà ventreblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Metairie

Metairie és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 146.136 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Metairie tenia 146.136 habitants, 63.741 habitatges, i 39.073 famílies. La densitat de població era de 2.431 habitants/km².
Dels 63.741 habitatges en un 25,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,1% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.265 $ i la renda mediana per família de 52.555 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.371 $ mentre que les dones 27.057 $. La renda per capita de la població era de 24.771 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Metairie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Metairie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Metahohmannita

La metahohmannita és un mineral de la classe dels sulfats.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la metahohmannita pertany a «07.DB: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana només; octaedres aïllats i unitats finites» juntament amb els següents minerals: aubertita, magnesioaubertita, svyazhinita, khademita, jurbanita, rostita, ortominasragrita, anortominasragrita, minasragrita, amarantita, bobjonesita, hohmannita, aluminocopiapita, calciocopiapita, copiapita, cuprocopiapita, ferricopiapita, magnesiocopiapita i zincocopiapita.

## Característiques

La metahohmannita és un sulfat de fórmula química Fe₂$^{3+}$(SO₄)₂O·4H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. Sol formar masses pulverulentes com a resultat de la deshiodratació de la hohmannita.

## Formació i jaciments

Es forma per deshidratació parcial de la hohmannita. S'ha descrit associada a la hohmannita, amarantita, fibroferrita i copiapita. S'ha trobat a Austràlia, Xile i als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Metahohmannite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].