OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí de Mas Arós

El Molí de Mas Arós és una obra de Sant Martí de Llémena (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al costat hi ha una passera que està igualment inventariada.

## Descripció

Edifici de diferents cossos afegits de diferents èpoques i situats segons el desnivell del terreny. S'hi accedeix per dos camins, deixant el vèrtex central que formen la situació de les pallisses. Entre elles i l'edifici es forma un carreró de pedra que puja en ziga-zaga i que comunica el molí, a la part inferior, amb l'entrada de la casa, a la part superior. En total, l'edifici té quatre plantes, però els tres cossos són de planta baixa i pis. La porta té llinda plana i amb una inscripció il·legible. I està aixoplugada per un porxo d'arc de mig punt. El molí, a la part inferior, és de planta baixa i un pis i té finestres de llinda plana i datades. La porta està datada: 1572. A la part posterior hi ha una finestra datada: 167_. Segons llindes: primer nucli, al 1572 i una possible ampliació el 167_.

## Passera

Al costat hi ha una passera que de manera singular també està inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una ppassera de fusta suportada per puntals de fusta i pilars de diferent forma (de reierencs i apilonats amorterats). El pas és de troncs de fusta lligats entre si, i canviables segons les avingudes del riu. L'accés pel costat del molí es produeix per massís de formigó que l'ancora a la riba.

## Referències

* 1 2 «Molí de Mas Arós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
* ↑ «Passera del molí de Mas Arós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Anacampseros telephiastrum

Anacampseros telephiastrum és una espècie de planta suculenta del gènere Anacampseros, que pertany a la família Anacampserotaceae.

## Descripció

És una planta suculenta de poc creixement amb boniques flors roses. Planta composta per diverses rosetes que acaben formant estores.
Forma un càudex si es cultiva a ple sol, en sòls molt pobres, mentre que a l'ombra i sobrealimentat és una espècie desgavellada, amb atractives fulles gruixudes.
Les tiges són fortes i es ramifiquen lliurement i el creixement arriba a ser embullat.
Les fulles estan molt amuntegades, gairebé rosulades, ovoides o gairebé esfèriques, diformes, poc reduïdes, de fins a 2 cm de llarg i ample, carnoses, de color verd o marronós, sovint vermelloses al revers, sense pèls quan són madures. Estípules com de paper, amb marges serrats. Pèls axil·lars filamentosos, més curts que les fulles.
La inflorescència són cims subpaniculats, de 10 cm amb 1 a 4 flors.
Les flors s'obren a la tarda, de 3 a 3,5 cm de diàmetre, de color rosa. Nombrosos estams.

## Distribució

Planta endèmica de Sud-àfrica, des de Robertson, a la província Cap Occidental, passant pel Karoo, fons a la província Estat Lliure.
Creix en terrenys àrids coberts de còdols i petites pedres sovint a l'ombra d'arbustos i roques que sobresurten, i aquí es troben altres plantes suculentes com Euphorbia pentagona, Cotyledon tigrina i Pelargonium munitum.

## Taxonomia

Anacampseros telephiastrum va ser descrita per Augustin Pyramus de Candolle (DC.) i publicada a Catalogus plantarum horti botanici monspeliensis 77. 1813.

### Etimologia

* Anacampseros: nom genèric que deriva de les paraules gregues: Anakampto = 'recuperar' i eros = 'amor'.
* telephiastrum: epítet que deriva de les paraules gregues Telephos = 'Tèlef' (heroi grec) i astrum = 'estrella'.

### Sinonímia

* Anacampseros varians Sweet
* Ruelingia varians Haw.

## Referències

* ↑ «The Encyclopedia of Succulents». Llifle.
* ↑ «Anacampseros telephiastrum DC.». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Anacampserotàcies

Les anacampserotàcies (Anacampserotaceae), són una família de plantes angiospermes de l'ordre de les cariofil·lals natives de l'Àfrica, Austràlia i Amèrica.

## Taxonomia

Aquesta família va ser proposada l'any 2010 com a conseqüència de les investigacions de Reto Nyffeler i Urs Eggli publicades a la revista Taxon que van comportar una nova classificació del subordre de les Portulacineae, i va ser acceptada pel sistema de classificació APG III.

### Gèneres

Dins d'aquesta família es reconeixen tres gèneres:
* Anacampseros L.
* Grahamia Gillies ex Hook. & Arn.
* Talinopsis A.Gray
Grahamia i Talinopsis són gèneres monotípics, només contenen una sola espècie, mentre que Anacampseros compta amb unes 60 espècies.

## Referències

* ↑ Byng et al., 2016, p. 18-19.
* 1 2 «Anacampserotaceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ Nyffeler, Reto; Eggli, Urs «New familial classification of Portulacineae Disintegrating Portulacaceae: A new familial classification of the suborder Portulacineae (Caryophyllales) based on molecular and morphological data». Taxon, vol. 59, núm.1, 01-02-2010, pàg. 227-240.
* ↑ Byng et al., 2016, p. 8.
* ↑ Bremer et al., 2009, p. 115.

## Bibliografia

* Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 01-05-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* Bremer, Birgitta; Bremer, Kåre; Chase, Mark W.; Fay, Michael F.; Reveal, James L.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 161, n. 2, 19-10-2009, pàg. 109-110. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x.
# Anacroneuria olmec

Anacroneuria olmec és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Kondratieff, 2004. Monographs of the Western North American Naturalist 2:37.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Anacroneuria from Mexico and upper Mesoamerica (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):164.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 21 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Bernard-Marie Koltès

Bernard-Marie Koltès (Metz, 1948 - París, 1989) fou un dramaturg francès. Les seves obres es representen constantment arreu del món. Malgrat la seva curta vida, tant biològica com artística, ha acabat esdevenint un clàssic contemporani. Va estudiar al Théâtre National de Strasbourg entre 1970-72, al departament de Direcció Escènica. Són conegudes les posades en escena de les seves obres pel director de fama internacional Patrice Chéreau. També té publicada una novel·la La fuite à cheval très loin dans la ville (1984).

## Obra dramàtica

* L'amargor, 1970
* The March, 1970
* El Patrimoni, 1972
* Contes morts. Un somni perdut, 1973
* Sallinger, 1977
* Nit just abans dels boscos, 1977 (Ed. Minuit, París 1988)
* Negre i gos, 1979
* West Wharf, 1985
* En la solitud dels camps de cotó, 1985
* De tornada al desert, 1988
* Roberto Zucco, 1988

## Traduccions al català

En català s'ha traduït i dut a l'escena gran part del teatre de Koltès.
* La nit just abans dels boscos. Traducció de Sergi Belbel.
* En la solitud dels camps de cotó. Traducció de Sergi Belbel.
* Combat de negre i de gossos. Traducció de Blai Bonet i Sergi Belbel.
* Moll oest. Traducció de Sergi Belbel
* El retorn al desert. Traducció de Carme Portaceli.
* Roberto Zucco. Traducció de Maurici Ferré

## Referències

* ↑ Salino, Brigitte. Bernard-Marie Koltès (en francès). Stock, 2009. ISBN 978-2-234-06083-8.
* ↑ Desclés, Cyril. L'affaire Koltès: retour sur les enjeux d'une controverse (en francès). L'Œil d'or, 2015. ISBN 978-2-913661-68-4.
# Minibar

Un minibar és un refrigerador petit que pot trobar-se en cambres d'hotel, albergs transitoris o creuers. Normalment es tracta d'un refrigerador d'absorció. El personal de l'establiment l'omple amb begudes i aliments perquè l'hoste pugui adquirir aquests productes durant el seu sojorn sense moure's de la cambra. Sol tenir un inventari precís dels productes a disposició i una llista de preus, encara que també és possible que cada producte ja sigui marcat individualment amb el seu preu. Al moment de retirar-se, es demana a l'hoste quins productes ha consumit i li cobren abans que abandoni l'establiment. Els minibars més nous usen tecnologia d'infraroig o algun altre mètode automatitzat per a registrar el consum de productes. Aquests detecten l'extracció d'un producte i el carreguen a la carta de crèdit de l'hoste de seguida, fins i tot si el producte no és consumit. L'objectiu és de prevenir la pèrdua de productes i els robatoris.
El minibar és omplit generalment amb begudes alcohòliques, sucs, aigua mineral i gasoses. També pot haver-hi llaminadures, xocolates, bescuits, mossets, bescuits d'aigua, i altres aperitius petits. Els preus dels productes són generalment molt més elevats que en una botiga.
El primer minibar del món va ser instal·lat a l'Hong Kong Hilton Hotel per Robert Arnold en 1974. En els mesos que van seguir la instal·lació del minibar les vendes de begudes a la cambra van augmentar de 500% i el guany general anual de l'Hong Kong Hilton de 5%. L'any següent el Grup Hilton va expandir el concepte del minibar a tots els seus hotels.

## Referències

* ↑ «Creating a Refreshment Profit Center». Arxivat de l'original el 25 de mayo de 2010.
* ↑ «Why mini-bars are disappearing from hotel rooms». Stuff.
* ↑ «Avoid a maxi bill, keep away from the mini bar». Stuff.
* ↑ «Ask Mr. Know-It-All: What is the history of the hotel minibar?». Arxivat de l'original el 18 de mayo de 2015.
* ↑ «The Rise and Fall of the Hotel Mini-Bar».
# Bharshiva

La dinastia Bharshiva (vers 170–350) fou la dinastia més important del període anterior a l'imperi Gupta. Els Nagues de Vidisha es van traslladar a Mathura i van començar a annexionar altres regnes sota Virasena. Van fer de Padmavati Pawaya, Kantipuri i Vidisha les seves capitals i van col·locat a membres de la seva família com a governants dels estats. Els Nagues de Mathura foren els caps de la dinastia Bharshiva segons K.P. Jayaswal.

## Nagas de Mathura

A causa de la decadència dels Kuixans, els nagues de Mathura sota el rei Virasena es van fer independents i van establir la dinastia Bharshiva. Els territoris Bharshiva es van estendre de Malwa al Panjab Oriental, i va tenir tres capitals a Mathura, Kantipuri i Padmavati.
Després de Virasena Naga, la família de Padmavati el va succeir breument, governant sobre tot l'imperi Bharshiva Imperi, abans que fos dividit en tres parts.

## Referències

* ↑ Jayaswal KP. p. 16.
* ↑ A Panorama of Indian Culture: Professor A. Sreedhara Menon Felicitation Volume edited by K. K. Kusuman, p. 153
* ↑ Dimensions of Human Cultures in Central India: Professor S.K. Tiwari, p. 148
# Claudio Boada Villalonga

Claudio Boada Villalonga (Barcelona, 14 de juny de 1920 - Palma, 22 d'agost de 2006) fou un enginyer, banquer i empresari català.

## Biografia

Nasqué a Barcelona el 1920, fill d'un ferreter que havia viscut alguns anys a les Filipines. Va estudiar als Escolapis de Barcelona i es doctorà en Enginyeria Industrial a la Universitat de Barcelona el 1946, ampliant estudis a diversos països d'Europa i als Estats Units.
Començà treballant als Tallers Boladera de Terrassa, però el 1947 va marxar a Tetuan, on fou director d'una companyia de transports elèctrics. Tornà a Barcelona en 1950, on va fer amistat amb Vilfred Ricart, qui l'introduirà com a enginyer en les noves empreses creades pel règim franquista. El 1957 fou nomenat president d'ENASA, càrrec que deixà el 1967 quan fou nomenat president d'Alts Forns de Biscaia. El 1970 deixà el càrrec quan el ministre d'Indústria José María López de Letona el va nomenar president de l'Institut Nacional d'Indústria, càrrec que va ocupar fins al 1974.
El 1974 va passar-se a la Banca, arribant a ser president del Banc de Madrid, el Banc Català de Desenvolupament i el Banc Hispano-Americano, el qual aconseguí sanejar amb èxit després de la crisi dels 80. Igualment fou directiu de nombroses empreses industrials de l'Estat espanyol com ara la Pegaso, Ford Espanya, els Alts Forns de Biscaia (novament president de 1977 a 1979), Promociones y Desarrollos Industriales S. A. (PRODINSA) del Grup Castell (Jaume Castell i Lastortras) o l'Associació per al Progrés i la Direcció.
El 1981 fou nomenat president del nou Instituto Nacional de Hidrocarburos, però va dimitir el 1985 per assumir la presidència del Banc Hispano-Americano, al que aconseguí redreçar en 1986. El 1990 deixà la presidència del banc.
Durant les darreries dels anys 70 i principis dels 80, fou un dels personatges més influents en el sector públic espanyol de l'època. Conservador convençut, Franco li oferí el ministeri d'Indústria, però el rebutjà per no voler implicar-se personalment en política.
Es casà amb Eulàlia Pallerés, amb qui tengué cinc fills.
Morí a Mallorca, on els darrers anys de la seva vida hi passava llargues temporades (concretament a Valldemossa), el 22 d'agost de 2006 per una insuficiència respiratòria. A Bon Sossec (Marratxí) se celebrà una missa en el seu record el 23, on hi assistiren nombroses personalitats del món empresarial i polític espanyol. Sempre tingué fama de bon gestor.
En abril de 2003 va rebre la Gran Creu de l'Orde Civil d'Alfons X el Savi. També ha estat guardonat amb la Gran Creu d'Isabel la Catòlica i és Doctor Honoris Causa de la Universitat d'Alcalá.

## Referències

* ↑ Yo, Claudio a El País, 16 de gener de 1983
* ↑ «Claudio Boada Villalonga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fallece a los 86 años Claudio Boada, ex presidente del Hispano Americano a ABC, 26 d'agost del 2006
# Bettembourg

Bettembourg (luxemburguès Beetebuerg, alemany Bettemburg) és una comuna i ciutat del sud de Luxemburg. Forma part del Cantó d'Esch-sur-Alzette, que forma part del Districte de Luxemburg. Limita amb les comunes de Dudelange, Kayl, Mondercange, Leudelange i Roeser.
El 2005, la vila de Bettembourg, que es troba a l'est de la comuna, tenia 7.157 habitants. Altres ciutats a la comuna són Abweiler, Fennange, Huncherange, i Noertzange.
Els habitants, per nacionalitats, es classifiquen en:
* Luxemburgesos : 63,5%
* Portuguesos : 16,8%
* Francesos : 4,8%
* Italians : 4,2%
* Iugoslaus : 3,0%
* Belgues : 1,7%
* Alemanys : 1,3%
* Altres : 2,2%

## Vegeu també

* Parc Merveilleux
* Estació de trens de Bettembourg

## Enllaços externs

* (francès) Pàgina oficial de la comuna de Bettembourg
* (francès) Pàgina del Centre d'Intervenció de Bettembourg Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine.
# Moto Club Amposta

El Moto Club Amposta és una entitat esportiva catalana dedicada al motociclisme que fou fundada a Amposta, Montsià, el 1973. Organitza anualment proves puntuables per al Campionat de Catalunya de trial per a nens i de motocròs, per a les quals fa servir el circuit de l'Oriola, homologat per la Federació Catalana de Motociclisme. El títol més destacat del seu palmarès és el Campionat de Catalunya de resistència d'automàtics en asfalt (1990). Ha rebut la distinció de millor club català organitzador de proves infantils de motocròs (2004 i 2007) i de trial (2009).

## Referències

* ↑ «Moto Club Amposta». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial
# Bette Talvacchia

Bette Talvacchia (nascuda en 1951) és una historiadora d'art estatunidenca, actualment degana de l'Escola d'Arts Visuals de la Universitat d'Oklahoma i professora distingida de la Universitat de Connecticut.

## Referències

* ↑ «Talvacchia, Bette». worldcat.org. [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «Bette Talvacchia». uconn.edu. Arxivat de l'original el 2017-04-23. [Consulta: 27 juliol 2017].
# Moto Club Du-Dux

El Moto Club Du-Dux és una entitat esportiva catalana dedicada al motociclisme que fou fundada a Viladecavalls, Vallès Occidental, el 1990. Ha organitzat diverses curses de minimotos al seu circuit. Dedicat a la formació de pilots, tant d'asfalt com de fora d'asfalt, n'ha forjat de coneguts com ara Dani Pedrosa, Toni Elía, Joan Olivé, Dani Ribalta, Raül Jara i Eva Blánquez. L'entitat disposa de l'escuderia Racing Du-Dux Club. Des del 2005 és presidit per Salvador Durà Aparici.

## Referències

* ↑ «Moto Club Du-Dux». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].
# Bettelmatt

El bettelmatt és un formatge de pasta premsada semicuita que es produeix principalment al voltant de Formazza, a la Vall d'Ossola, al Piemont.
S'elabora exclusivament en pastures de Bettelmatt, Kastel, Vannino i Toggia, que es troben a la Vall de Formazza, i Forno, Sangiatto e Poiala a la Vall d'Antigorio (i més precisament a la Vall de Devero). Aquestes pastures estan per sobre dels 1.800 msnm.

## Enllaços externs

* Bettelmatt - Lloc web oficial
# Club Deportivo Colonia Moscardó

El Club Deportivo Colonia Moscardó és un club espanyol de futbol de la ciutat de Madrid.
El club va ser fundat el 1945 i registrat a la federació castellana el 23 de juliol de 1945. L'any 1964 ascendí a Tercera Divisió i sis anys més tard pujà a Segona, però només s'hi mantingué una temporada.

## Referències

* ↑ «El año que el modesto Moscardó militó en Segunda división y jugó sus partidos en un campo de tierra» (en castellà). Diario ABC, 03-11-2017. [Consulta: 3 novembre 2017].
# Borís Messerer

Borís Assàfovitx Messerer, rus: Бори́с Аса́фович Мессере́р (15 de març de 1933, Moscou) és un artista teatral soviètic i rus, escenògraf i professor. President de l'Associació d'Artistes de Teatre, Cinema i Televisió de Moscou. Acadèmic de l'Acadèmia de les Arts de Rússia (1997, Membre Corresponent de 1990). Artista Popular de la Federació de Rússia (1993). Guanyador dels dos premis estatals de la Federació de Rússia (1995, 2002). Membre de la Unió d'Artistes de la Unió Soviètica el 1960, Unió de Treballadors del Teatre de la Federació de Rússia i Unió de Cinematògrafs de la Federació de Rússia.

## Família

* Pare - Asaf Messerer
* Mare - Anel Sudakévitx
* Cosina - Maia Plissétskaia
Primera esposa: Nina Txistova, ballarina
* Fill - Aleksandr Messerer - pintor. Set fills, Ània, Maixa, Liova, Nina, Boria, Saixa, Sofia.
Segona esposa: Bel·la Akhmadúlina

## Premis

* 1995 - Premi Estatal de la Federació Russa en el camp de l'art
* 2001 - Medalla d'or de l'Acadèmia de les Arts russes
* 2002 - Premi Estatal de la Federació Russa en el camp del disseny
* 2003 - Orde d'honor
* 2008 - Crystal Turandot
* 2008 - Orde "Per mèrits a la pàtria" 4a classe
* 2013 - Orde de l'amistat

## Referències

* ↑ Культу. Ru!
* ↑ Борис Мессерер. Биография
* ↑ «Борис Мессерер получит «Хрустальную Турандот» за честь и достоинство». Arxivat de l'original el 2014-09-03.
* ↑ «Театральный художник Борис Мессерер получил орден». Arxivat de l'original el 2014-09-03.
* ↑ Художник Борис Мессерер награждён орденом | Газета. Ru: Новости
# Alosa melodiosa

La alosa melodiosa (Mirafra cheniana) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Hàbitat i distribució

hABITA Praderies obertes del sud-oest de Zimbabwe, est i centre de Botswana i nord-est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Alosa melodiosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Anca Boagiu

Anca Boagiu (Constanța, 30 de novembre de 1968) és una enginyera i política romanesa. Membre del Partit Democràtic Liberal (PD-L), va ser membre de la Cambra dels Diputats de Romania per Bucarest des del 2000 fins al 2008 i va ser senadora al Senat Romanès, també per Bucarest, des del 2008. Va ser ministra de transport en el govern de Mugur Isărescu des de l'any 2000. Durant el govern de Călin Popescu-Tăriceanu va ser ministra d'integració europea des del 2005 fins al 2007. A partir de 2010 i fins al 2012, en el govern de Emil Boc va tornar a ser ministra de Transport.

## Referències

* ↑ «STRUCTURA PARLAMENTULUI ROMÂNIEI 2004-2008» (en romanès). Arxivat de l'original el 2007-09-10. [Consulta: 28 novembre 2017].
# Platja de Las Poleas

La Platja de Las Poleas és una petita platja en forma de petxina situada en el concejo de Tàpia de Casariego, Principat d'Astúries, Espanya al costat de la localitat de San Antonio. Té assistència molt escassa, ja que el jaç és de pedra i sorra fosca molt gruixuda. Té una longitud d'uns 115 metres i una amplària mitjana de 10 metres. Els accessos són per als vianants i de fàcil i escàs recorregut; menys de 500 m. El nivell d'urbanització de la zona que l'envolta és escàs.
El nom de la platja li ve que en ella s'empraven antigament uns sistemes de corrioles per treure de la platja a la part superior del penya-segat ocle i pedres de les quals ja solament queden tres bigues que, avui dia, solament tenen el valor de ser referència visual per localitzar la platja. Per accedir a ella des de la N 634 cal arribar a un petit nucli urbà anomenat «San Antonio», que encara que no té la senyalització corresponent, s'accedeix pel camí immediatament posterior a l'entrada a Tàpia si se circula en adreça oest-aquest s'arriba a una capelleta on cal agafar un camí asfaltat en direcció nord.
La platja està envoltada per un petit penya-segat, que es pot descendir amb precaució i accedir fins al nivell del mar. Les activitats recomanades són la pesca recreativa i la submarina. No té cap mena de serveis i no és recomanable anar amb nens.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 16. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Pichne

Pichne és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país, prop de les fronteres amb Polònia i Ucraïna. La primera referència escrita de la vila data del 1312.
# Pichilatu

Jesús Argüelles Fernández "Pichilatu" (1900? - 1 de febrer de 1935) era un destacat cap revolucionari qui, un cop sufocada per l'exèrcit espanyol la Revolució d'Astúries de 1934 fou condemnat a mort i afusellat, l'u de febrer de 1935. Treballava com a dependent de comerç a Oviedo, era vidu i tenia una filla.
L'historiador David Ruiz, basant-se en el testimoni d'Aurelio del Llano, va difondre la versió que Pichilatu fou el responsable del metrallament de vuit persones als carrers d'Oviedo (Astúries) com a cap revolucionari de barri, si bé no es va poder demostrar la participació de Pichilatu en els fets, ja que Argüelles no utilitzava aquesta arma. L'escriptor Emilio Palacios (1898-1984), que va estar a la cel·la contigua tampoc acceptà la versió del metrallament.
Fou un dels pocs condemnats a mort pels fets a la Revolució d'Astúries de 1934, i l'únic civil.
Segons sembla, podria haver estat fill natural del ministre Melquíades Álvarez, diputat del Partido Republicano Liberal Demócrata.

## Referències

* ↑ http://www.publico.es/politica/556662/como-murio-pichilatu-el-unico-civil-fusilado-tras-la-revolucion-de-asturias
* ↑ Yván Pozuelo Andrés: La masonería en Asturias (1931-1939), Universidad de Oviedo.

## Enllaços externs

* Article de Félix Población, aparegut al diari digital Público, 17/11/2014.