OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francisco Ramos de Castro

Francisco Ramos de Castro (Madrid 1890 - Madrid 4 de novembre de 1963), 4 de novembre de 1963), periodista i dramaturg espanyol.

## Biografia

Va estudiar part del batxillerat en Toledo i el va concloure en Madrid, sent condeixeble de Ramón Gómez de la Serna. Es va dedicar a activitats diverses abans d'esdevenir en important autor teatral. La seva primera obra escènica va ser A ras de las olas, una tragicomèdia que va estrenar al Teatre Martín.
Va treballar com a periodista en El Parlamentario, La Acción, El Mentidero i La Nación, periòdic aquest on va estar molt estretament unit al seu director Manuel Delgado Barreto. Després de la guerra va col·laborar a Informaciones i Hoja del Lunes.
Va estrenar moltes obres, els títols passen del centenar, i va aconseguir èxits extraordinaris com ¡Pare usted la jaca amigo!, Viva Alcorcón que es mi pueblo i les sarsueles La del manojo de rosas i Me llaman la presumida.

## Obres
### Sarsuela i comèdia musical.

* A Ras de las olas, Sarsuela dramática, 1911
* Gol, aventura deportiva arrevistada, 1932. Música de Jacinto Guerrero
* Socorro en Sierra Morena, aventura cómico lírica, 1933. Música de Pablo Luna
* La del manojo de rosas, sainet líric, 1934. Música de Pablo Sorozábal
* Me llaman la presumida, sainet, 1935. Música de Francisco Alonso
* La boda del señor Bringas, o, Si te casas la pringas, sainet, 1936. Música de Federico Moreno Torroba
* La hechicera en Palacio. 1950. Música de José Padilla
* El tercer hombro, joguina còmica, 1951. Música de Jacinto Guerrero

### Teatre

* La flor de la serranía, 1911
* Pepa la pelotari, 1918
* La muerte del César, 1919
* El concejal, 1921
* Pare usted la jaca amigo, 1928
* ¡Mira que bonita era! 1929
* La maté porque era mía, 1932
* El niño se las trae. 1933
* La culpa fue de aquel maldito tango, 1934
* ¿Por qué te casas Perico? 1935
* Seviyiya, 1935
* Más bueno que el pan, 1936
* ¡Y vas que ardes! 1941
* El niño de hielo, 1948

## Premis

* 1950: Medalla del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics al millor guió per La Revoltosa.

## Referències

* ↑ ABC 05-11-1963
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1950». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 24 abril 2016].
# Tartan

* No s'ha de confondre amb tartà.
El tartan (de l'arameu ܬܵܪܬܵܢ tartan, en hebreu תַּרְתָּן; en grec Θαρθαν; en llatí tharthan) era el comandant en cap de l'exèrcit assiri. A la Bíblia, el rei assiri envia un tartan amb dos funcionaris per lliurar un missatge d'amenaça a Jerusalem, i Sargon II, rei d'Assíria, envia un tartan anomenat Ashod. A Assíria, el tartan anava al costat del rei. El càrrec sembla que es duplicà, i havia el 'tartan dret' (tartanu imni), així com un "tartan de l'esquerra" (tartanu shumeli). En els últims temps, el títol esdevingué territorial, llegim d'un tartan de 'Kummuh' (Commagena). El títol també s'aplica als comandants dels exèrcits estrangers, de manera que Sargon parla de la Tartan Musurai, o “Tartan egipci”. El tartan de 720 aC es deia Ashur-iska-danin; en 694 aC Abdai, i al 686 aC Bel-emuran. No sembla haver estat en ús entre els babilonis amb els quals els assiris estaven estretament relacionats.

## Referències

* ↑ Reis 18:17
* ↑ Isaïes, 20:1
# Seriolina nigrofasciata

Seriolina nigrofasciata és un peix teleosti de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Particularitats

Seriolina nigrofasciata és l'única espècie del gènere Seriolina.

## Morfologia

Pot arribar als 70 cm de llargària total i 5.200 g de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes del Mar Roig i de l'Àfrica oriental fins al Japó i Austràlia. També al sud-est de l'Atlàntic (Sud-àfrica).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Colectomia

La colectomia és l'extirpació quirúrgica o resecció d'una part malalta de l'intestí gros (o còlon). Com que habitualment la resecció és parcial se sol parlar més d'hemicolectomia. En els casos programats, el còlon es neteja abans de la cirurgia amb ènemes i medicaments.
# Clau angular

La clau angular o claudàtor angular o claudangle és un signe de puntuació doble ⟨ ⟩ (o < >) que es col·loca envoltant un fragment de text.

## Usos

* per posar un enllaç web o una adreça de correu electrònic
* indica reconstrucció textual en una edició d'un manuscrit il·legible
* al xinès indiquen títol de l'obra (a Occident se sol posar en lletra cursiva)
# Claudia Alonso Rojas

Claudia Alonso Rojas (Toledo, 11 de febrer de 1981) és una advocada i política espanyola del Partit Popular (PP).
Nascuda l'11 de febrer de 1981 a Toledo i llicenciada en dret per la Universitat de Castella-la Manxa, va treballar en ocupacions temporals per McDonald's, com a repartidora de guies telefòniques i hostessa de congressos. Advocada del Bufet Muñoz Perea S.L.P., exercent entre 2007 i 2011, es va presentar com a candidata al número 4 de la llista del PP per a les eleccions municipals de 2011 a Toledo. Va ser elegida regidora de l'Ajuntament de Toledo. Va contreure matrimoni el juliol de 2011. Va ser candidata simultàniament a las eleccions municipals de 2015 a Toledo (no. 2 de la llista encapçalada per Jesús Labrador) i a les eleccions a les Corts de Castella-la Manxa de 2015, renovant la seva acta de regidora, i servint com a diputada de la novena legislatura del parlament regional. Va encapçalar la llista del PP per a les municipals de maig de 2019 a Toledo.

## Referències

* 1 2 «Claudia Alonso Rojas». Especial elecciones 2019. Cadena COPE. [Consulta: 19 juny 2019].
* ↑ «Casado y Núñez presidieron la presentación de los candidatos del PP a las Alcaldías de las capitales de CLM». La Voz de Talavera, 30-12-2018. Arxivat de l'original el 2021-12-08 [Consulta: 19 juny 2019].
* ↑ Junta Electoral de Zona de Toledo-Illescas: «Proclamación de las candidaturas presentadas para las elecciones municipales a celebrar el día 22 de mayo de 2011.». Boletín Oficial de la Provincia de Toledo, 93, 26-04-2911, pàg. 34 [Consulta: 19 juny 2019].
* ↑ «La concejal del PP Claudia Alonso se casó en San Justo». ABC, 16-07-2011 [Consulta: 19 juny 2019].
* ↑ Junta Electoral de Zona de Toledo-Illescas: «Proclamación de las candidaturas presentadas para la Elecciones Municipales a celebrar el día 24 de mayo de 2015». Boletín Oficial de la Provincia de Toledo, 94, 28-04-2015, pàg. 38 [Consulta: 19 juny 2019].
* ↑ «Claudia Alonso Rojas». Corts de Castella-la Manxa. [Consulta: 19 juny 2019].
# Coleofòrids

Els coleofòrids (Coleophoridae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels gelequioïdeus (Gelechioidea). Inclou prop de 1.400 espècies, la vasta majoria (prop de 1.000) de l'enorme gènere Coleophora (S'ha proposat nombroses divisions han d'aquest immens gènere però no han estat àmpliament acceptades - molts dels gèneres llistats, es refereixen a aquestes propostes de nous gèneres). La família està representada en tots els continents però la majoria es troben en àrees temperades de l'Hemisferi Nord.
Són generalment molt petits, amb els marges de les seves ales sovint dividides en molts fragments donant un efecte de "difracció". La diminuta larva inicialment menja a l'interior de fulles, flors i llavors de les seves plantes hostes. Quan emergeixen per alimentar-se, usualment construeixen una crisàlide protectora de fil de seda, desocupant i fent una altra a mesura que creixen.

## Gèneres

Els erudits recents inclouen, com a mínim, els gèneres:
* Amblyxena
* Augasma
* Coleophora
* Corythangela (Batrachedridae)
* Enscepastra (Batrachedridae)
* Goniodoma
* Iriothyrsa (Agonoxeninae)
* Ischnophanes
* Ischnopsis (Agonoxeninae)
* Metriotes
* Nasamonica
* Porotica (Agonoxeninae)

## Referències

* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ AEBR (2008), FE (2009), Wikispecies (2009-NOV-29), i vegeu referències a Savela (2010)
# Collada d'en Jaume

La Collada d'en Jaume és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.129,1 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals d'Estoer i de Vallestàvia, tots dos a la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Està situada a prop de l'extrem nord-oest del terme comunal de Vallestàvia, en el vessant sud del Puig dels Moros, al nord del Coll de la Gallina i a ponent del Cortal del Xuri.

## Referències

* ↑ La Collada d'en Jaume en els ortofotomapes de l'IGN
# Clariallabes centralis

Clariallabes centralis és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Boulenger G. A. 1900. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Sixième Partie. Mormyres, Characins, Cyprins, Silures, Acanthoptérygiens, Dipneustes. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 5). 129-164.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cologna Veneta

Cologna Veneta és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 70 quilòmetres a l'oest de Venècia i a uns 35 quilòmetres al sud-est de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 8.514 habitants.
Cologna Veneta limita amb els següents municipis: Asigliano Veneto, Lonigo, Orgiano, Poiana Maggiore, Pressana, Roveredo di Guà, Veronella i Zimella.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Club Polideportivo Cacereño

El Club Polideportivo Cacereño és un club de futbol extremeny de la ciutat de Càceres.

## Història

El Cacereño va néixer el 1919. L'any 1943 arriba per primer cop a la Tercera Divisió. L'any 1952 assoleix per primer copa la Segona Divisió. Des dels anys 80, el club es manté entre la Segona Divisió B i la Tercera. El seu estadi, el Príncipe Felipe, té una capacitat per a 7.000 espectadors i unes dimensions de 105x73 metres. Va ser inaugurat el 26 de març de 1977.
Evolució del nom:
* Club Deportivo Cacereño (1918-1974)
* Club Polideportivo Cacereño (1974-avui)

## Dades del club

* Temporades a Primera Divisió: 0
* Temporades a Segona Divisió: 1 (Debut el 1952-53)
* Temporades a Segona Divisió B: 12 (Debut el 1978-79)
* Temporades a Tercera Divisió: 49
* Millor posició a la lliga: 16è (Segona Divisió, 1952-53)

## Palmarès

* Segona Divisió B: 1997-1998 (Grup I)
* Tercera Divisió: 10 (1943-44, 1950-51, 1951-52, 1960-61, 1967-68, 1977-78, 1981-82, 1986-87, 1995-96, 2001-02)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Història» (en espanyol europeu). lafutbolteca.
* ↑ «Estadio Príncipe Felipe» (en espanyol europeu). Ayuntamiento de Cáceres. Arxivat de l'original el 2017-09-04. [Consulta: 8 abril 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-05-11 a Wayback Machine.
# Club Plaza Colonia de Deportes

El Club Plaza Colonia de Deportes, més conegut com a Plaza Colonia és un club de futbol uruguaià de la ciutat de Colonia del Sacramento.
El club va ser fundat en 1917 sent una associació que implica diversos esports. El 2001, va participar per primera vegada a la primera divisió, finalitzant em 7é. La temporada 2016, fou campió del Torneo Clausura, participant per primera vegada en una competició internacional, la copa Sud-Americana.

## Palmarès

* Primera Divisió - Torneo Clausura: 1
       2016
* Segunda Divisió - Torneo Clausura: 1
       2001

## Referències

* ↑ «Plaza Colonia festejó su ascenso a Primera» (en castellà), 16-12-2001. [Consulta: 23 juliol 2020].
* ↑ «Clausura: Plaza Colonia campeón al vencer a Peñarol 2-1 a domicilio» (en castellà). [Consulta: 23 juliol 2020].
# Comtat de Pombia

El comtat de Pombia fou una jurisdicció feudal d'Itàlia que va existir al segle x i fins al xii, centrada en la comuna de Pombia.
Molt a prop es troba de la ciutat de Sant Jordi, seu d'una "arimannia" (milícia llombarda), però la família feudal era d'origen franc. Queden algunes restes de tombes antigues i l'església de Sant Jordi, que data del segle ix va estar envoltat per una fortalesa que es va utilitzar per al control del Ticino i per cobrar els drets de pas de la ciutat en el riu. Es conserven les ruïnes del castell que fins al segle xii va ser seu dels comtes de la família dels anscàrides descendents del famós Arduí d'Ivrea, rei d'Itàlia.
En 1028 el títol de comte de Pombia va anar a Guido, que fou l'origen dels comtes de Biandrate, branca iniciada en Guido II, qui el 1070 va comprar castells a Biandrate i a Valsesia. La branca principal de la família, després de la donatio Riprandi, va fundar l'abadia dels Sants Nazari i Cels de San Nazzaro Sesia, que encara existeix. A la ciutat de Sant Jordi, prop del castell de Pombia, es va establir una branca secundària originada en Albert de Pombia; aquesta branca era d'origen franc però amb forts lligams fins i tot familiars amb els llombards de Sant Jordi. D'aquesta branca cadet dels comtes de Pombia són descendents els Alberti després comtes Della Porta, extingits al segle xix després d'haver adquirit el comtat de Suno; descendents directes de Ferrabue comte de Pombia, són els Bertinotti de San Giorgio, de noblesa imperial habsburg o hongaresa (descendents em línia femenina dels comtes de Celje), que encara exusteix ara sota el títol de Marquès de Pombia, de Varallo (per patent regia de Víctor Amadeu III del 1792) i de Vitez per decret del Palatí d'Hongria Josep Arpad d'Habsburg.
# Comtat de Ribe

El comtat de Ribe (danès Ribe Amt) fou un comtat (danès, amt) a la península de Jutlàndia al sud-oest de Dinamarca. Entre els seus municipis havia la cinquena ciutat danesa més gran, Esbjerg.

## Antics municipis (1970-2006)

Era format pels antics municipis de:
| Billund Blaabjerg Blåvandshuk Bramming Brørup Esbjerg Fanø | Grindsted Helle Holsted Ribe Varde Vejen Ølgod |
# Coll de Cuna

El Coll de Cuna és un coll dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.048,4 metres d'altitud, en el terme comunal de Nyer, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És al centre de la zona nord del terme de Nyer, a prop al sud del poble d'aquest nom, en el contrafort que davalla del Solà d'en Potes.

## Referències

* ↑ El Coll de Cuna en els ortofotomapes de l'IGN
# Companyia Maragall

La Companyia Maragall va ser una companyia de teatre en activitat a les dècades dels anys 50 i 60 del segle passat. Va esdevenir companyia titular catalana del teatre Romea, subvencionada per l'Ajuntament de Barcelona. Fou Premio Nacional de Teatro l'any 1953.
Van pertànyer a la Companyia Maragall actors i actrius com: Rafael Anglada, Mercè Bruquetas, Josep Castillo i Escalona, Carme Contreras, Teresa Cunillé, Montserrat D. Porta, Ramon Duran, Joan Fernández, Pepita Gelabert, Carles Lloret, Lluís Nonell, Lluís Torner, Lluís Teixidor, Maria Vila, Domènec Vilarrasa… El director d'escena fou Esteve Polls.

## Estrenes

* 1955, 28 d'octubre. La paraula de foc de Josep Maria de Sagarra. Estrenada al teatre Romea de Barcelona. Direcció d'Esteve Polls.
* 1956, 8 febrer. Jo seré el seu gendre de Jaume Villanova i Torreblanca.
* 1957, 23 gener. Partits pel mig, de Xavier Fàbregas. Direcció d'Esteve Polls.
* 1957, 27 febrer. Passaport per a l'eternitat de Josep C. Tàpias i Santiago Vendrell.
* 1957, 17 maig. No és mai tard...si s'arriba d'hora, de Jaume Villanova i Torreblanca.
* 1960. La dida de Frederic Soler, en col·laboració de la companyia de Joan Capri
* 1961. La gran aventura de Jaume Salom. Direcció de Francisco Díaz. Estrenada al teatre Candilejas de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Companyia Maragall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Complex de demència associat a la sida

El complex de demència associat a la sida (CDAS) són els trastorns neurològics associats amb la infecció pel VIH i SIDA. El CDAS pot incloure trastorns neurològics de diversa gravetat. Els trastorns neurocognitius associats al VIH s'associen amb una encefalopatia metabòlica induïda per la infecció pel VIH i alimentada per l'activació immunitària dels macròfags i la micròglia. Aquestes cèl·lules s'infecten amb el VIH i se secreten neurotoxines tant d'origen viral com de l'hoste. Les característiques essencials del CDAS són un deteriorament cognitiu acompanyat de disfunció motora, problemes de la parla i el canvi en el comportament. El deteriorament cognitiu es caracteritza per la lentitud mental, problemes de memòria i falta de concentració. Els símptomes motors inclouen una pèrdua del control motor fi que condueix a la malaptesa, falta d'equilibri i tremolors. Els canvis de comportament poden incloure apatia, letargia i disminució respostes emocionals i l'espontaneïtat. Histopatológicamente, s'identifica per la infiltració de monòcits i macròfags en el sistema nerviós central (SNC), gliosi, pal·lidesa de les beines de mielina, anormalitats de processos dendrítics i la pèrdua neuronal.
La prevalença és d'un 10–20% als països occidentals però només un 1–2% d'infeccions per VIH a l'Índia. Aquesta diferència es deu possiblement al subtipus de VIH present a l'Índia. La mania relacionada amb el VIH s'observa a vegades en pacients amb una malaltia de VIH avançada; produeix més irritabilitat i deficiència cognitiva, i menys eufòria, que un episodi maníac associat a un trastorn bipolar autèntic. A diferència d'aquesta malaltia, pot tenir un curs més crònic. L'arribada del tractament amb múltiples medicaments ha fet que aquesta síndrome esdevingués més rara.

## Referències

* 1 2 Gray, F., Adle-Biassette, H., Chrétien, F., Lorin de la Grandmaison, G., Force, G., Keohane, C. «Neuropathology and neurodegeneration in human immunodeficiency virus infection. Pathogenesis of HIV-induced lesions of the brain, correlations with HIV-associated disorders and modifications according to treatments». Clin. Neuropathol., 20, 4, 2001, pàg. 146–55. PMID: 11495003.
* ↑ Adle-Biassette, H., Lévy, Y., Colombel, M., Poron, F., Natchev, S., Keohane, C. and Gray, F. «Neuronal apoptosis in HIV infection in adults». Neuropathol. Appl. Neurobiol., 21, 3, 1995, pàg. 218–27. DOI: 10.1111/j.1365-2990.1995.tb01053.x. PMID: 7477730.
* ↑ Grant I., Sacktor H. & McArthur J.. «HIV neurocognitive disorders». A: H. E. Gendelman, I. Grant, I. Everall, S. A. Lipton i S. Swindells. (ed.). The Neurology of AIDS (PDF). 2a ed.. Londres: Oxford University Press, 2005, p. 357–373. ISBN 0-19-852610-5.
* ↑ Satishchandra P., Nalini A., Gourie-Devi M. et al. «Profile of neurologic disorders associated with HIV/AIDS from Bangalore, South India (1989–1996)». Indian J. Med. Res., 11, 2000, pàg. 14–23. PMID: 10793489.
* ↑ Wadia R. S., Pujari S. N., Kothari S., Udhar M., Kulkarni S., Bhagat S. & Nanivadekar A. «Neurological manifestations of HIV disease». J. Assoc. Physicians India, 49, 2001, pàg. 343–348. PMID: 11291974.
# Cooperativa La Colmena

La Cooperativa La Colmena és una obra amb elements noucentistes i modernistes de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres de planta baixa i dues plantes pis, acabat amb coberta plana transitable. La façana del carrer Sant Josep presenta característiques pròpies dels moviments modernista i noucentista. Ha perdut l'aspecte monumental a causa de la reforma de la planta baixa. Destaca el balcó del primer pis amb barana de ferro forjat i la cornisa de coronament amb el símbol de la cooperativa.

## Història

La cooperativa va ser fundada al 1916 i va tenir diverses seus al llarg del temps fins a la construcció d'aquest edifici. La cooperativa la Colmena s'inscriu dins el moviment cooperativista que es va perdre amb l'arribada del franquisme.

## Referències

* 1 2 3 «Cooperativa La Colmena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Conca dei Marini

Conca dei Marini és un municipi situat al territori de la província de Salern, a la regió de la Campània, (Itàlia).
Conca dei Marini limita amb els municipis d'Amalfi i Furore.

## Galeria

* Vista des de Amalfi
* Vista des de Capo di Golfo
* Antiga torre de guaita
* Església de S.Joan
* Església de S.Pancraç
* Església de S.Miquel
* Punta Vreca
* Imatge de S.Maria di Grado
* Processó de la imatge de S.Antoni de Pàdua
# Conrad III de Caríntia

Conrad III (+1061) fou comte a Zulpichgau i duc de Caríntia.
Era fill d'Hezzelí I germà del comte palatí Ezzo I. Va heretar del seu pare el comtat de Zulpichgau; el 1056 a la mort de Welf de Caríntia (Welf III d'Altdorf) sense fill, l'emperador va investir a Conrad amb el ducat de Caríntia.
No va tenir èxit en imposar la seva autoritat en la poderosa aristocràcia nativa a Caríntia. No consta que fos casat i en tot cas probablement no va tenir fills. Va morir el 1061. Llavors l'emperador va concedir el ducat a Bertold I de Zähringen al que s'havia promès Suàbia que no se li podia entregar.

## Notes

* ↑ Ezzo (996–1034), comte palatí de Lotaríngia, tenia a finals del segle X i inicis del XI una posició igual gairebé a la dels ducs, basada en la seva proximitat a la reialesa, per les seves relacions conjugals amb la dinastia otoniana. Però a la mort de l'emperador Otó III (983-1002) Ezo va presentar la candidatura a la reialesa, i no fou elegit, sent proclamat el duc de Baviera Enric IV amb el nom d'Enric II (1002-1024); Ezzo i la seva família es van enfrontar al nou rei durant uns deu anys fins que foren derrotats decisivament a Odernheim (1011) que va portar a un arranjament es va produir un acord entre el comte palatí i el rei. El comtat de Duisburg-Kaiserswerther fou concedit com a feu imperial a Ezzo (després de 1016) a canvi de la renuncia al tron. Altres membres de la família van veure confirmades les seves possessions; més tard Ezzo i Conrad II (1024-1039) van arribar a un nou acord

## Bibliografia

* Franz von Krones: Konrad III.. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB)