OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cinògnats

Els cinògnats (Cynognathia) són un dels dos clades principals dels cinodonts, juntament amb els probainògnats. Aquest grup incloïa Cynognathus, un gènere carnívor de grans dimensions, així com els traversodòntids, de dieta herbívora. Els cinògnats es poden distingir gràcies a una sèrie de sinapomorfies, que inclouen un arc zigomàtic molt profund que s'estén per sobre del mig de l'òrbita. Els cinògnats foren el grup més longeu de teràpsids a part dels mamífers.
S'han trobat fòssils de cinògnats a Sud-amèrica, l'Antàrtida i Sud-àfrica.

## Taxonomia

* Subordre Cynodontia
** Infraordre Eucynodontia
*** (sense categoria) Cynognathia
**** Família Cynognathidae
***** Cynognathus
**** (sense categoria) Gomphodontia
***** Família Diademodontidae
****** Diademodon
****** Titanogomphodon
***** Família Trirachodontidae
****** Neotrirachodon
****** Subfamília Trirachodontinae
******* Cricodon
******* Langbergia
******* Trirachodon
****** Sinognathinae
******* Beishanodon
******* Sinognathus
***** Família Traversodontidae
****** Andescynodon
****** Arctotraversodon
****** Boreogomphodon
****** Colbertosaurus
****** ?Gornogomphodon
****** Habayia
****** Luangwa
****** Mandagomphodon
****** Maubeugia
****** Microscalenodon
****** Nanogomphodon
****** Pascualgnathus
****** Plinthogomphodon
****** Rosieria
****** Scalenodon
****** Theropsodon
****** Traversodon
****** Subfamília Gomphodontosuchinae
******* Exaeretodon
******* Gomphodontosuchus
******* Menadon
******* Protuberum
******* Ruberodon
******* Scalenodontoides
****** Subfamília Massetognathinae
******* Dadadon
******* Massetognathus
******* Santacruzodon

## Referències

* ↑ Ruta, Marcello; Botha-Brink, Jennifer; Mitchell, Stephen A.; Benton, Michael J. «The radiation of cynodonts and the ground plan of mammalian morphological diversity» (en anglès). Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 280, 1.769, 2013, pàg. 20131865. DOI: 10.1098/rspb.2013.1865. ISSN: 0962-8452.
# Clupeoides papuensis

Clupeoides papuensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 8 cm de llargària màxima.
* 12-18 radis tous a l'aleta dorsal i 16-27 a l'anal.

## Alimentació

Menja larves petites d'insectes i zooplàncton.

## Depredadors

A Papua Nova Guinea és depredat per Thryssa scratchleyi.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical (4°S-8°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea (rius Fly i Strickland) i Indonèsia (riu Digul a Irian Jaya).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Allen, G.R., 1991.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303. ISBN 92-5-102340-9.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Whitehead, P.J.P., G.J. Nelson i T. Wongratana, 1988. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (Suborder Clupeoidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 2 - Engraulididae. FAO Fish. Synop. 125(7/2):305-579.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Colom flamenc

El colom flamenc o colom d'ull és una raça de colom pròpia de Catalunya.

## Història

Segurament va ser introduïda a la península Ibèrica durant el període de dominació musulmana i és parent del colom dragó castellà. També podria tenir algun vincle amb l'antic colom missatger persa.
Va estar a punt a punt de desaparèixer.

## Característiques

* Robust tant en amplada com en allargada, això fa que voli poc.
* Pes d'uns 700 grams les femelles i 800 els mascles.
* Longitud entre 40 i 45 cm.
* Rivet ocular de roig intens d'uns 2 o 3 cm i molt carnós.
* Potes curtes que la fan caminar fent tentines.
* Barba: una berruga central i dues de laterals formadores d'una papada de roig intens, carnosa i sense plomes.
* Carúncules nasals desenvolupades i poc arrissades.

## Enllaços externs

* Les races domèstiques autòctones de Catalunya Arxivat 2021-05-10 a Wayback Machine.
* Club Català de Coloms de Races Autòctones
# Mont Nebo (Utah)

El Mont Nebo (en anglès Mount Nebo) és la muntanya més alta de la serralada Wasatch, a l'estat de Utah, als Estats Units. Es troba a l'interior de l'Uinta National Forest. Rep el nom del bíblic Mont Nebo, que domina Israel des de l'est del riu Jordà i que es considera l'indret on va morir Moisès.
El Mont Nebo està coronat per dos cims, sent el més alt el nord, amb 3.636 msnm. Antigues mesures havien atorgat aquesta condició al cim sud, de 3.620 m. Té una prominència de 1.673 metres. Durant els anys setanta es van construir dues carreteres que accedien a aquest cim sud. Des me mitjans d'octubre i fins al juliol importants zones de la muntanya es troben cobertes per la neu.

## Referències

* 1 2 3 «Mount Nebo - Peakbagger.com». [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ «Mount Nebo : Climbing, Hiking & Mountaineering : SummitPost». [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ Van Atta, Dale «You name it - there's a town for it». The Deseret News, Jan 22, 1977, p. W6.

## Enllaços externs

* Mount Nebo, Utah a peakbagger.com (anglès)
* Mount Nebo a summitpost.org]
* Geographic Names Information System (GNIS) (anglès)
# Model lineal generalitzat

En estadística, un model lineal generalitzat (amb acrònim anglès GLM) és una generalització flexible de la regressió lineal ordinària. El GLM generalitza la regressió lineal permetent que el model lineal estigui relacionat amb la variable de resposta mitjançant una funció d'enllaç i permetent que la magnitud de la variància de cada mesura sigui una funció del seu valor previst.
John Nelder i Robert Wedderburn van formular models lineals generalitzats com una manera d'unificar altres models estadístics, incloent la regressió lineal, la regressió logística i la regressió de Poisson. Van proposar un mètode iteratiu de mínims quadrats reponderat iterativament per a l'estimació de màxima probabilitat (MLE) dels paràmetres del model. MLE segueix sent popular i és el mètode predeterminat en molts paquets de computació estadística. S'han desenvolupat altres enfocaments, inclosa la regressió bayesiana i els mínims quadrats que s'ajusten a les respostes estabilitzades per variància.
En un model lineal generalitzat (GLM), se suposa que cada resultat Y de les variables dependents es genera a partir d'una distribució particular en una família exponencial, una gran classe de distribucions de probabilitat que inclou les distribucions normals, binomials, de Poisson i gamma, entre d'altres.. La mitjana, μ, de la distribució depèn de les variables independents, X, a través de:
$\operatorname {E} (\mathbf {Y} |\mathbf {X} )={\boldsymbol {\mu }}=g^{-1}(\mathbf {X} {\boldsymbol {\beta }})$
El GLM consta de tres elements:
    1. Una distribució particular per al modelatge $Y$ d'entre les que es consideren famílies exponencials de distribucions de probabilitat,
    2. Un predictor lineal $\eta =X\beta$, i
    3. Una funció d'enllaç $g$ de tal manera que $\operatorname {E} (Y\mid X)=\mu =g^{-1}(\eta )$.

## Referències

* ↑ «6.1 - Introduction to GLMs | STAT 504» (en anglès). https://online.stat.psu.edu.+[Consulta: 18 març 2023].
* ↑ Nelder, John; Wedderburn, Robert Journal of the Royal Statistical Society. Series A (General), 135, 3, 1972, pàg. 370–384. DOI: 10.2307/2344614. JSTOR: 2344614.
* ↑ «Statistics Online | STAT ONLINE» (en anglès). https://online.stat.psu.edu.+[Consulta: 18 març 2023].
* ↑ Team, Great Learning. «Generalized Linear Model | What does it mean?» (en anglès). https://www.mygreatlearning.com,+27-04-2021.+[Consulta: 18 març 2023].
# Anastasia mio fratello

Anastasia mio fratello és una pel·lícula italiana del 1973 dirigida per Stefano Vanzina. El títol llarg de la pel·lícula és Anastasia mio fratello ovvero il presunto capo dell'Anonima Assassini.

## Trama

Don Salvatore Anastasia, sacerdot de bon caràcter dal seminari de la seva Tropea natal, a Calàbria, obté un bitllet d'avió a la loteria per anar a visitar el seu germà a Nova York a qui no ha conegut mai, que va emigrar clandestinament als Estats Units fa molts anys. A la seva arribada a Amèrica, és rebut amb molt de respecte, així com pel seu germà, també per la comunitat italoamericana de Little Italy. Entusiasmat per aquesta benvinguda, decideix romandre com a rector de l'església de Santa Llúcia i restaurar-la el seu esplendor.
Acompanyat per Nova York, el seu cognom, Anastasia, inspira respecte i, sobretot, li obre portes fins aleshores bloquejades: el germà, de fet, és el notori cap de la màfia Albert Anastasia. Després d'informar-se d'una cursa de cavalls clandestins, s'obre una investigació federal i Albert, germà de Don Salvatore, és tancat al centre penitenciari de Sing Sing i condemnat a 10 mesos per evasió fiscal.
Aquí comença el col·lapse de Don Salvatore, que només se'n recuperarà quan el seu germà surti de la presó, però la recuperació serà de curta durada perquè Albert morirà poc després, assassinat en una barberia. A Don Salvatore, atabalat pel dolor de la pèrdua del seu germà, l'únic que queda és embarcar, tristament, i tornar a Itàlia.

## Repartiment

* Alberto Sordi - Don Salvatore Anastasia
* Richard Conte - Albert Anastasia
* Luciano Pigozzi - Pasquale
* Edoardo Faieta - Sonny Boy
* Feodor Chaliapin, Jr. - Frank Costello
* Franco Angrisano - Inspector De Felice

## La crítica

Claudio G. Fava al Corriere Mercantile del 12 d'octubre de 1973 «.. I aquí només servia com a enreixat i com a pretext per oferir a Sordi un personatge entre l'ingenu, el càlid i el poc generós, així com l'actor romà ha anat cercant en aquests darrers anys. Tot i el compromís de la redacció, el guió és deliberadament explotat exclusivament per a Sordi, però està escrit amb bona força professional i es va rodar la pel·lícula amb cura en exteriors nord-americans i es va enriquir amb veus italoamericanes fiables...»

## Estrena i taquilla

La pel·lícula es va estrenar als cinemes el 13 d'agost de 1973. Els ingressos constats fins a 1974 van ser de 1.455.681.000 lliures.

## Referències

* ↑ Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia Dizionario del cinema italiano: I film. Gremese, 1991. ISBN 8876059350.
* ↑ Paolo Mereghetti. Il Mereghetti. B.C. Dalai Editore, 2010. ISBN 8860736269.

## Bibliografia

* Claudio G. Fava, Alberto Sordi, Gremese editore Roma 1979
* Catalogo Bolaffi del cinema italiano, 1966/1975 a cura di Gianni Rondolino

## Enllaços externs

* Anastasia mio fratello a CineDataBase, Rivista del cinematografo
# Classificació dels actinopterigis

Aquesta classificació dels actinopterigis arriba fins al nivell d'ordre, i està organitzada de manera que coincideixi amb la seqüència evolutiva fins al nivell de superordre. La llista està recopilada de Froese i Pauly amb anotacions en les divergències respecte a Nelson i els llistat de la ITIS.
Els actinopterigis se subdivideixen en dues subclasses:
* Chondrostei, amb només 2 ordres.
* Neopterygii, amb 12 superordres i 44 ordres. Inclou una infraclasse, la dels teleostis.

## Chondrostei

Formen una subclasse petita amb només 2 ordres:
   * Polypteriformes:
   * Acipenseriformes

## Neopterygii

Aquesta subclasse representa la major part dels actinopterigis i la gran majoria formen part de la infraclasse dels teleostis, que compren tots els ordres, exceptuant-ne dos:
   * Lepisosteiformes
   * Amiiformes

### Teleostei

La infraclasse dels teleostis compren 12 superordres i 42 ordres:

#### Osteoglossomorpha

   * Osteoglossiformes
   * Hiodontiformes

#### Elopomorpha

   * Elopiformes
   * Albuliformes
   * Notacanthiformes
   * Anguilliformes
   * Saccopharyngiformes

#### Clupeomorpha

   * Clupeiformes

#### Ostariophysi

   * Gonorynchiformes
   * Cypriniformes
   * Characiformes
   * Gymnotiformes
   * Siluriformes

#### Protacanthopterygii

   * Salmoniformes
   * Esociformes
   * Osmeriformes

#### Stenopterygii

   * Ateleopodiformes
   * Stomiiformes

#### Cyclosquamata

   * Aulopiformes

#### Scopelomorpha

   * Myctophiformes

#### Lampridiomorpha

   * Lampridiformes

#### Polymyxiomorpha

   * Polymixiiformes

#### Paracanthopterygii

   * Percopsiformes
   * Batrachoidiformes
   * Lophiiformes
   * Gadiformes
   * Ophidiiformes

#### Acanthopterygii

   * Mugiliformes
   * Atheriniformes
   * Beloniformes
   * Cetomimiformes
   * Cyprinodontiformes
   * Stephanoberyciformes
   * Beryciformes
   * Zeiformes
   * Gasterosteiformes
   * Syngnathiformes:* Synbranchiformes
   * Tetraodontiformes
   * Pleuronectiformes
   * Scorpaeniformes
   * Perciformes

## Referències

* ↑ Froese i Pauly: FishBase, febrer de 2006
* ↑ Nelson, Joseph S.: Fishes of the World. John Wiley & Sons. ISBN 0-471-54713-1
* ↑ ITIS–Actinopterygii. 3 d'abril de 2006
* ↑ En la classificació de Nelson, els Polypteriformes estan col·locats en la seva pròpia subclasse Cladistia.
* ↑ A la classificació de la ITIS, els Syngnathiformes está ubicats en el subordre Syngnathoidei de l'ordre Gasterosteiformes.
# Frontera entre l'Índia i Myanmar

La frontera entre l'Índia i Myanmar és la frontera que separa Myanmar de l'Índia. Comença al nord amb al trifini amb la Xina i finalitza cap al sud al trifini amb Bangladesh. Una part del seu recorregut està format pel riuKaladan, un altre per la serralada de l'Arakan (Patkai i les muntanyes Xin). Separa els estats indis de Nagaland, Manipur, Mizoram i Arunachal Pradesh de la divisió de Sagaing i els estats Kachin i Xin

## La barrera indo-birmana

Llarga i accidentada, la frontera també és molt porosa. Hi ha delictes transfronterers i diferents tipus de tràfic: falsificacions, armes, diners falsificats, drogues, etc. L'Oficina de Nacions Unides contra la Droga i el Delicte (UNODC) i l'Òrgan Internacional de Control d'Estupefaents (OICS) adverteixen que el mal estat de les instal·lacions duaneres augmenten el risc de convertir-la en un punt de pas important pel narcotràfic,. Durant els anys 2001-2003, les forces de seguretat índies també han qüestionat la porositat de la frontera per 200 morts relacionades amb les insurreccions locals.
Els dos governs van completar sis mesos d'estudis conjunts abans de construir un mur fronterer. La construcció d'aquest va començar el març de 2003.

### Protestes

L'any 2004, la construcció havia de ser interrompuda a Manipur, a causa dels esdeveniments organitzats per les comunitats tangkhul, kukis i naga. Segons ells, una gran franja de terra es convertiria en birmana en llur detriment. Les protestes dels habitants de les regions de More, Chorokhunou i Molchan va obligar el govern de Manipur a abordar la qüestió. El mur dividiria diversos grups ètnics, com lushei, nagues, xin i Kukis, les terres dels quals s'estenen per ambdós costats de la frontera.
També es va informar en 2007 que a Manipur una impugnació del traçat era subjecte de nou fites frontereres.

## Referències

* ↑ «Índia». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* 1 2 «India's 'Look Myanmar' Policy» (en anglès). Boloji.com, 28-07-2007. Arxivat de l'original el 2018-12-25. [Consulta: 10 octubre 2007].
* ↑ «India, Burma to fence the border» (en anglès). Mizzima News, 17-05-2003. [Consulta: 10 octubre 2007].
* 1 2 Khaund, Surajit. «India-Burma border fencing delays due to protest by local communities» (en anglès). Burma News International, 15-10-2004. [Consulta: 10 octubre 2007].
* ↑ Times of India. «New effort: India-Myanmar to begin talks» (en anglès), 02-09-2007. [Consulta: 10 octubre 2007].
# Contraatac (bàsquet)

En bàsquet, un contraatac és una estratègia d'atac en bàsquet. En un contraatac, un equip desplaça la pilota cap al camp contrari al més ràpidament possible per arribar a una posició de tir i aconseguir que l'altre equip quedi amb menys defensors o que no li doni temps a organitzar la defensa.
Es produeix quan tot un equip està atacant i de sobte la pilota és robada per l'altre equip, que corre cap a la cistella contrària per encistellar sense que cap defensa ho pugui impedir
En una situació de contraatac típica, l'equip que defensa recupera la pilota i la passa a un jugador veloç, que inicia el contraatac. Aquest jugador, normalment el base, corre botant cap al camp contrari pel centre, amb un o diversos dels seus companys corrent per les ales. El jugador que porta la pilota, o bé passa a un altre jugador per fer una cistella fàcil, o tira ell mateix. Velocitat, habilitat en el maneig de la pilota en carrera, i rapidesa en la presa de decisions (passi, tir, finta) són elements clau en un contraatac efectiu.
Generalment un contraatac és el resultat d'una bona defensa, com una recuperació o robatori o un tap, on l'equip que defensa obté la possessió de la pilota, sense que l'altre equip tingui temps de posar-se en defensa.
Alguns equips s'han fet famosos pels seus contraatacs per la seva velocitat, com per exemple en l'NBA el famós showtime de Los Angeles Lakers de la dècada de 1980 i el joc dels Phoenix Suns d'aquests anys 2005/06, 2006/07. Grans jugadors que porten molt bé el contraatac són Magic Johnson, Jason Kidd i Steve Nash, sobretot per la seva gran capacitat de prendre ràpidament les decisions encertades. Encara Arnold "Xarxa" Auerbach va contribuir al desenvolupament de l'estil del joc de contraatac quan era entrenador dels Boston Celtics, hi ha gent que considera que Frank Keaney, entrenador de bàsquet (i també de futbol americà i beisbol) és l'inventor del contraatac en bàsquet. En la seva carrera de 36 anys (1920-1956) va tenir un balanç de victòries/derrotes de 401/124 en 28 anys a les pistes, i és membre del Hall of Fame.

## Referències

* ↑ Practical Modern Basketball, Second Addition, John R. Wooden, 1980 p.153
* ↑ Omoth, Tyler. Who's Who of Pro Basketball: A Guide to the Game's Greatest Players (en anglès). Capstone, 2015, p. 24. ISBN Capstone.
# Model de rebliment d'espai

Un model de rebliment d'espai (en anglès: space-filling model, també conegut com a calotte model) en química, és un tipus de model molecular en tres dimensions on els àtoms es representen per esferes els radis dels quals són proporcionals als radis atòmics i les distàncies entre centres són proporcionals a les distàncies entre els nuclis atòmics, tot a la mateixa escala. Els àtoms de diferents elements químics normalment es representen per esferes de colors diferents.
Aquest model es distingeix d'altres representacions 3D, com el model de boles i pals i els models esqueletals per fer servir bolesde mida completa per als àtoms. Són útils per a visualitzar la forma efectiva i la dimensió relativa de la molècula.D'altra banda el model de rebliment d'espai no mostra explícitament els enllaços químics entre els àtoms ni l'estructura de la molècula més enllà de la primera capa d'àtoms. .
Els pioners en el seu ús van ser Robert Corey, Linus Pauling i Walter Koltun.

## Referències

* ↑ Robert B. Corey and Linus Pauling (1953): Molecular Models of Amino Acids, Peptides, and Proteins. Review of Scientific Instruments, Volume 24, Issue 8, pp. 621-627. doi:10.1063/1.1770803

## Enllaços externs

* More on molecular models and a couple of examples from chemistry and biology Arxivat 2017-05-05 a Wayback Machine. (article is in German)
# Plana d'en Nadal

La Plana d'en Nadal és un pla ocupat per camps de cultiu que es troba al poble de Su, al municipi de Riner, al Solsonès. Situat a una altitud d'uns 730 metres, al sud del nucli de Su.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Birotonda pentagonal giroallargada

En geometria, la birotonda pentagonal giroallargada es pot construir allargant una birotonda pentagonal J$_{34}$ o un icosàedre inserint un antiprisma decagonal entre les dues meitats. És un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J$_{48}$). Té simetria D₅.
La birotonda pentagonal giroallargada és un dels cinc sòlids de Johnson que són quirals, això vol dir que tenen una forma de "mà esquerra" i un altre de "mà dreta". A la il·lustració de la dreta, cada cara pentagonal de la meitat de baix de la figura està connectada per un camí de dues cares triangulars a una cara pentagonal damunt seu i a l'esquerra. A la figura de quiralitat oposada (la imatge especular de la que es presenta a la figura), cada pentagon de baix estaria connectat a una cara pentagonal a damunt seu i a la dreta. Les dues formes quirals de J48 no es consideren sòlids de Johnson diferents.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Johnson.

## Referències

* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjectura que no n'hi ha d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Revò

Revò és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 1.261 habitants. Limita amb els municipis de Cagnò, Cles, Cloz, Laurein (BZ), Romallo, Rumo i Sanzeno.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Walter Iori | Llista cívica |
# Revúca

Revúca és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica, és capital del districte de Revúca.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1243.

## Ciutats agermanades

* Kazincbarcika, Hongria
* Lędziny, Polònia
* Litovel, República Txeca
* Uster, Suïssa