OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schismatogobius insignus

Schismatogobius insignus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20): 977 p.

## Bibliografia

* Chen, I.-S., B. Séret, C. Pöllabauer i K.-T. Shao, 2001. Schismatogobius fuligimentus, a new species of freshwater goby (Teleostei: Gobiidae) from New Caledonia. Zool. Stud. 40(2):141-146.
* Jenkins, A. i D. Boseto, 2005. Schismatogobius vitiensis, a new freshwater goby (Teleostei: Gobiidae) from the Fiji Islands. Ichthyol. Explor. Freshwat. 16(1):75-82.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Màlaia Beberka

Màlaia Beberka (en rus: Малая Беберка) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 60 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Santuari de la Mare de Déu de Consolació (Santanyí)

El Santuari de la Mare de Déu de Consolació, sovint dit simplement Consolació, és un santuari de Mallorca situat dins el terme de Santanyí, al cim del Puig de Consolació, a 200 m d'altitud.
Els primers testimonis del santuari daten de 1348. Fins al segle xix, fou el centre de culte dels veïns de l'Alqueria Blanca, però el 1805, quan es construí l'església d'aquest llogaret, entrà en estat d'abandonament, i no fou fins al 1920 que es començà a recuperar. Entre 1931 i 1936 fou reformat segons projecte de l'arquitecte Francesc Casas, amb la construcció també d'un nou campanar.
L'església és de nau única i coberta de volta de canó. A l'interior destaquen un retaule barroc de 1646 dedicat a Santa Escolàstica, i una imatge de la Mare de Déu de Consolació, d'estil de transició entre el romànic i el gòtic, que fou trobada a Can Cordella de la Costa i col·locada a l'església el 1972. La carretera que hi puja és obra de l'enginyer Antoni Parietti (1931).

## Referències

* 1 2 «Santanyí». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 15. Palma: Promomallorca, p. 265. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Consolació». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 68. ISBN 84-8661702-2.
# Regió de Plessur

La Regió de Plessur és una de les 11 regions del cantó dels Grisons (Suïssa). És una regió amb l'alemany com a llengua oficial i està format per 15 municipis repartits en 3 cercles comunals. Té una població de 38819 habitants (cens de 2007) i una superfície de 266,75 km². El cap de la regió és també el cap del cantó, Chur.

## Municipis

Cercle de Chur :
| Escut | Nom | Població (Des. 2007) | Superfície in km² | Núm. OFS |
| | Coira | 32'513 | 28.09 | 3901 |
Cercle de Churwalden :
| Nom | Població (Des. 2007) | Superfície in km² | Núm. OFS |
| Churwalden | 1186 | 26.69 | 3911 |
| Malix | 699 | 12.56 | 3912 |
| Parpan | 249 | 9.29 | 3913 |
| Tschiertschen-Praden | 318 | 27.74 | 3932 |
Cercle de Schanfigg :
| Nom | Població (Des. 2007) | Superfície in km² | Núm. OFS |
| Arosa | 2244 | 42.53 | 3921 |
| Calfreisen | 45 | 5.13 | 3922 |
| Castiel | 123 | 5.43 | 3923 |
| Langwies | 295 | 54.96 | 3924 |
| Lüen | 81 | 3.49 | 3925 |
| Maladers | 495 | 7.59 | 3926 |
| Molinis | 129 | 13.21 | 3927 |
| Peist | 211 | 17.89 | 3929 |
| St. Peter-Pagig | 231 | 12.15 | 3931 |

## Fusions

* Municipis el 2007
* Municipis el 2008
* Gemeinden bis 2009
* 2008: St. Peter i Pagig → St. Peter-Pagig
* 2009: Tschiertschen i Praden → Tschiertschen-Praden
* 2010: Churwalden, Malix i Parpan → Churwalden

## Vegeu també

* Regions del Cantó dels Grisons
# Sant Vicenç de Finestres

Sant Vicenç de Finestres és una església romànica del segle xi, recentment restaurada, situada a l'entitat de població de Finestres, a la comarca de la Ribagorça i a la serra del Montsec. L'ermita junt amb el castell de Finestres (Ribagorça) són a les Roques de la Vila, formació rocallosa composta per dues línies d'estrats verticals.

## Referències

* ↑ Pobles de Ribagorça

## Enllaços externs

* Románico Aragonés Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Màlaia Burgusta

Màlaia Burgusta (en rus: Малая Бургуста) és un poble (una khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens rus del 2010 tenia 124 habitants. Pertany al districte de Proletarsk.

## Referències

* ↑ «Топографическая карта Ростовской области. Генштаб Советской Армии.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
# Santuari de la Cova Santa d'Altura

El Santuari de la Cova Santa del municipi valencià d'Altura (Alt Palància) és una capella-santuari situada en una cova a 811 metres d'altitud, en la Serra Calderona. Conta la llegenda que en 1511 aparegué una verge a qui li atribuïxen nombrosos miracles.
La cova allotja una capella d'advocació mariana amb el títol de la Mare de Déu de la Cova Santa, patrona de la diòcesi de Sogorb-Castelló i dels espeleòlegs, entre d'altres.

## La cova i la capella

Tradicionalment la cova era coneguda amb el nom de Cueva del Latonero, vocable que en el dialecte xurro significa lledoner. Té 20 metres de profunditat i va ser utilitzada pels pastors com a refugi.
En el fons de l'avenc es va edificar una capella de gruixuts murs de carreus i maçoneria. En l'interior es conserva un retaule, format per pedestals i columnes salomòniques de jaspi. Entre elles es troben les imatges de Sant Joaquim i Santa Anna en marbre. En el segon cos del retaule se situa una taula de marbre tallada en relleu que representa els dos sants, que duen de la mà la Mare de Déu.
En l'exterior de la cova hi ha un alberg que va fer del lloc una destinació estiuenca de la població de la comarca. Actualment es troba tancat.

## Mare de Déu de la Cova Santa

Igual que altres advocacions marianes, la Verge de la Cova Santa posseïx la seva pròpia llegenda, segons la qual un dels pastors que es refugiaven en la cova hagué de deixar en ella una imatge de la verge, atribuïda a Fra Bonifaci Ferrer, prior general de la propera Cartoixa de Vall de Crist i germà del dominic Sant Vicent Ferrer. Un segle més tard la verge se li aparegué a un altre pastor que passava la nit en la cova i li va indicar on es trobava la imatge.
La talla, de 20 centímetres d'alt i 10 d'ample, és un baix relleu de guix, que mostra una verge anciana amb vestit de vídua. És destacable que a pesar de la humitat existent en l'avenc la imatge no s'hagi deteriorat mentre que altres elements de ferro o fusta dipositats al seu costat sí que ho han fet.
La devoció de la imatge està estesa per tota la comarca de l'Alt Palancia i algunes localitats properes com ara Les Alcubles (Serrans), que veneren amb gran fervor la imatge i realitzen diversos romiatges al llarg de l'any.
En l'any 2007 a iniciativa de l'investigador de la Cova Santa, Néstor Morente, es va dur a terme un estudi espeleològic en el Santuari pel grup "La Senyera" en el qual el jove investigador va descobrir la galeria on fou trobada la imatge i la data que fins llavors es desconeixia de 1516. Arran del descobriment, Morente va fundar la Revista Digital: "La Cueva Santa" amb la intenció de recuperar la memòria històrica perduda de l'advocació.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament d'Altura
* Revista digital La Cueva Santa Arxivat 2022-03-31 a Wayback Machine.
# Aegopodium

Aegopodium és un gènere de plantes amb flors dins la família de les apiàcies. És originari de la regió euro-siberiana i de les terres veïnes. Conté 7 espècies.
L'espècie més coneguda d'aquest gènere és Aegopodium podagraria que és una planta nativa d'Europa i Àsia, incloent els Països Catalans (però només al Ripollès i la Cerdanya). En alguns llocs és considerada una planta invasora.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Linnaeus i publicat a Species Plantarum 1: 265. 1753. L'espècie tipus és: Aegopodium podagraria

## Espècies d'Aegopodium

* Aegopodium alpestre
* Aegopodium handelii
* Aegopodium henryi
* Aegopodium kashmiricum
* Aegopodium latifolium
* Aegopodium podagraria, Herba de Sant Gerard
* Aegopodium tadshikorum

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo, Flora dels Països Catalans
* ↑ «Aegopodium». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 setembre 2012].

## Bibliografia

* Bailey, L. H. & E. Z. Bailey. 1976. Hortus Third i–xiv, 1–1290. MacMillan, New York.
* Nasir, E. & S. I. Ali (eds). 1980-2005. Fl. Pakistan Univ. of Karachi, Karachi.

## Enllaços externs

* http://www.dcnr.state.pa.us/forestry/invasivetutorial/Goutweed.htm
# Georgians

Els georgians, també anomenats kartvelians (ქართველები), són una nació i un grup ètnic nadiu de Geòrgia.

## Bibliografia complementària

* Eastmond, Antony. Royal imagery in medieval Georgia. University Park, Pa.: Pennsylvania State University Press, 1998. ISBN 0-271-01628-0.
* Lang, David Marshall. The Georgians (en anglès). Thames & Hudson, 1966. ISBN 978-0-500-02049-4.
* Rapp, Stephen H. The Sasanian world through Georgian eyes : Caucasia and the Iranian Commonwealth in Late Antique Georgian literature. Farnham, Surrey, England: Ashgate, 2014. ISBN 978-1-4724-3935-2.
* Rayfield, Donald. Edge of empires : a history of Georgia. Londres: Reaktion Books, 2012. ISBN 978-1-299-19101-3.
* Suny, Ronald Grigor. The making of the Georgian nation (en anglès). Bloomington; Indianapolis: Indiana University Press, 1994. ISBN 978-0-253-35579-9.
* Toumanoff, Cyrille. Studies in Christian Caucasian history (en anglès). Washington: Georgetown University Press, 1963.
# Ferrière-la-Petite

Ferrière-la-Petite és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.024 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.064 | 1.101 | 974 | 1.010 | 1.153 | 1.118 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Marchand | |

## Galeria d'imatges

* Església
* Carrer
* Monuments als Morts
# Nganassan

Nganassan (antigament en rus тавгийский, tavgiiski, o тавгийско-самоедский, tavgiisko-samoiedski; per l'etnònim тавги, tavgi) és l'idioma dels nganassans. El 2002 era parlat per 500 dels 830 nganassans a les parts sud-oest i central de la Península de Taimir.

## Classificació

El nganassan és la més divergent de les llengües samoiedes de la família uraliana (Janhunen 1998). Es divideix en dos dialectes principals, Avam (авамский говор,avamsky govor) i Vadeiev (вадеевский говор,vadeyevsky govor).

## Gramàtica

Les característiques fonètiques del nganassan inclou vuit vocals, dues d'elles diftongades (amb estatus de diftongs, p.e. /ⁱa/ i /ᵘa/), probablement no són diftongs (sinó seqüències vocàliques), i al voltant de 20 fonemes consonants.
Un dels trets més característics del nganassan és l'alternança consonàntica, pel que fa als fonemes b, t, k, s (sʼ) i llurs combinacions nasals mb, nt, ŋk, ns.

## Ortografia

Des del 1990 s'ha adaptat l'alfabet ciríl·lic per a aquesta llengua:
| А а | Б б | В в | Г г | Д д | Е е | Ё ё | Ж ж |
| З з | З̌ з̌ | И и | Й й | ’’ | К к | Л л | М м |
| Н н | Ӈ ӈ | О о | Ө ө | П п | Р р | С с | Ç ç |
| Т т | У у | Ү ү | Ф ф | Х х | Ц ц | Ч ч | Ш ш |
| Щ щ | Ъ ъ | Ы ы | Ь ь | Э э | Ә ә | Ю ю | Я я |

## Bibliografia

* Wagner-Nagy, Beáta: Chrestomathia Nganasanica. (Studia Uralo-Altaica : Supplementum 10) Szeged, 2002, 306 p. ISBN 963-482-588-5
* Katzschmann, Michael: Chrestomathia Nganasanica : Texte – Übersetzung – Glossar – Grammatik, Bearbeitung der Нганасанская фольклорная хрестоматия zusammengestellt von Kazis I. Labanauskas unter Berücksichtigung des Словарь нганасанско–русский и русско–нганасанский. Norderstedt, 2008, 604 p. ISBN 978-3-8370-1121-0

## Enllaços externs

* (anglès) Ethnologue: Nganasan
* (anglès) Endangered Languages of Indigenous Peoples of Siberia: The Nganasan Language
* (anglès) The Red Book of the Peoples of the Russian Empire: The Nganasans
* (alemany) Glossari Alemany–Nganassan
* Nganasanica
# Cathedral of Learning

La Cathedral of Learning (catedral del saber) és un gratacel on es troben els locals de la universitat de Pittsburgh. Té una alçària de 163 metres, va ser dissenyada per l'arquitecte Charles Klauder i va ser construïda entre 1926 i 1936, en un estil neogòtic del qual és un dels darrers representants. L'immoble ha estat classificat monument històric el 1975.
A les darreries de 2009 era un dels 10 edificis més alts de Pittsburgh, un dels més alçària del món consagrat a l'ensenyament i el segon més alt del món d'estil neogòtic darrere del Woolworth Building.

## Referències

* ↑ «Cathedral of Learning, Pittsburgh, U.S.A.». Emporis. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «National Register of Historical Places - PENNSYLVANIA (PA), Allegheny County». National Park Service. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ National Register of Historic Places Inventory. Catedral of Learning. 1967. Consulta: 8 juny 2010
* ↑ «Internet Archive: Pittsburgh History and Landmarks Foundation: PHLF Plaques & Registries», 27-01-2007. Arxivat de l'original el 2007-01-27. [Consulta: 25 febrer 2008].
* ↑ «Moscow State University, Moscow, Russia». Emporis. [Consulta: 2 agost 2010].

## Enllaços externs

* Cathedral of learning a Emporis
* Cathedral of Learning a Skyscraperpage
* Foto de la Cathedral of Learning
* Panoràmica 360° Arxivat 2008-06-26 a Wayback Machine.
# Planells del Soldat

Els Planells del Soldat són uns petits plans de muntanya del terme municipal de Tremp, dins de l'antic terme ribagorçà de Sapeira, al Pallars Jussà.
Estan situats al sud-oest de la Casa del Soldat, al vessant nord-occidental del Serrat del Camp, a l'esquerra de la capçalera del barranc de la Portella.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Acco

« Acco» té aquests significats:
* ACCO, acrònim d'Àrea Central de Crim Organitzat, organisme dels Mossos d'Esquadra que persegueix la delinqüència organitzada
* Acco (llatí) o Acó (gal), líder gal enfrontat als romans
* Acco antic nom d'Acre (Israel), al nord de la badia de Haifa
* Acco (nimfa)
# Georgiadesita

La georgiadesita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom pel del Sr. Georgiadès, director de les mines de Làurion, a Grècia.

## Característiques

La georgiadesita és un arsenit de fórmula química Pb₄(AsO₃)Cl₄(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la georgiadesita pertany a «04.JB: Arsenits, antimonits, bismutits; amb anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: fetiasita, manganarsita, magnussonita, armangita, nanlingita, asbecasita, stenhuggarita, trigonita, finnemanita, gebhardita, derbylita, tomichita, graeserita, hemloïta, freedita i ekatita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'àrea de Vrissaki, situada al municipi de Lavreotiki, a l'Àtica Oriental (Àtica, Grècia). També ha estat descrita en altres indrets dins el mateix municipi grec, així com també a Piombino, a la Província de Liorna (Toscana, Itàlia), i a Dobšiná, a la regió de Košice (Eslovàquia).

## Referències

* ↑ «Georgiadèsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 octubre 2021].
# Eva Koch

Eva Koch és una escultora i videoartista danesa nascuda a Frederiksberg, Dinamarca, el 17 de juny de 1953.

## Biografia

Eva Koch va estudiar Belles Arts a Copenhaguen i Barcelona. El motiu de triar aquesta darrera ciutat va estar que sa mare és aragonesa. Durant la Guerra Civil, després de morir l'avi d'Eva Koch, dos dels fills va ser portats a un orfenat i, una d'ells, Cristobalina, va ser donada en adopció a un pacifista noruec. Aquest, ignorant l'existència de la família natural de Cristobalina, se l'emporta a Noruega. No va ser fins als anys 60, quan Eva Koch era molt menuda, que sa mare es retrobà amb la seua família. Aquesta experiència ha marcat la seua obra i ha donat lloc a la seua videoinstal·lació més coneguda, Villar (2001), que és el nom del poble aragonès d'on és la seua família materna. A Villar, els diferents membres de la família donen la seua versió del que va passar durant aquells anys i reviuen, amb la senzillesa i al marge de tot sensacionalisme, una de tantes històries de famílies destrossades per la Guerra Civil.

## Obra

L'exili involuntari de la mare d'Eva Koch està també relacionat amb un fenomen que interessa especialment a Eva Koch que és el desplaçament humà en forma de migració, viatge o trànsit. Aquest tema ha estat abordat en altres videoinstal·lacions com Trànsit (1997), un video monocanal en el qual es pot veure passar a gent que passa per una cinta transportadora d'un aeroport, mentre s'escolten les veus de megafonia pròpies d'aquests indrets. També, a Crowds(1997), on en tres pantalles diferents, s'observen populoses avingudes plenes de vianants, possiblement a algun país d'extrem orient. Així com en Covet Road (1998), una sèrie de diapositives sobre autovies, o en NoMad o NoMadLand (totes dues de 1998), i el tema de les quals és el "no lloc" (nomansland en anglès). En la primera, es pot veure a uns homes que travessen una mena de plataforma molt estreta sobre l'aigua i als que, de tant en tant, les aigües els banyen els peus. El títol al·ludeix també al nomadisme que ve sempre aparellat als no-llocs, com les autovies, els aeroports, etc. Però amb el joc de majúscules, també indica en anglès "No Mad" (no boig), com si, d'alguna forma, el trànsit constant es relacionara amb la follia. Els vianants venen a convertir-se en metàfora de nosaltres mateixos. El joc de les majúscules és explotat després en el títol de la peça posterior, NoMadLand", una instal·lació sonora en uns grans magatzems, on unes veus repetixen la paraula de manera ambigua generant confusió sobre si el que s'està parlant d'un no lloc o d'un lloc de no bojos.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial

## Referències

* ↑ «La Luna | Reportaje». [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «Eva Koch» (en danès). Kunstindeks Danmark & Weilbachs Kunstnerleksikon. [Consulta: abril 2020].
# Ngandyera

El ngandjera o ngandyera és una llengua bantu del grup R que parlen els ngandyeres, a l'extrem sud-est d'Angola. És una llengua que forma part de les llengües oshiwambos. El seu codi ISO 639-3 és nne. El seu codi al glottolog és ngan1300.

## Família lingüística

Juntament amb el ndonga, el kwambi, el Kwanyama i el mbalanhu formen les llengües oshiwambo (o wambos), que és un cluster que ha esdevingut una de les llengües nacionals d'Angola. Aquestes llengües formen part de les llengües del grup R de les llengües bantus. El glottolog la situa com una de les llengües ndongues (R.20).

## Sociolingüística, estatus i ús de la llengua

El ngandyera és una llengua vigorosa (EGIDS 6a). És utilitzada en la comunicació social per gent de totes les generacions i la seva situació és sostenible. No existeix escriptura en llengua ngandyera.

## Referències

* 1 2 3 «Ngandjera». ethnologue. [Consulta: 24 gener 2015].
* 1 2 «Language: Ngandyera». joshuaproject. [Consulta: 24 gener 2015].
* 1 2 «Language: Ngandyera». glottolog. [Consulta: 25 gener 2015].
* ↑ «R». ethnologue. [Consulta: 25 gener 2015].
* ↑ «Ngandyera in the Language Cloud» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 25 maig 2015].

## Enllaços externs

* Recursos a OLAC sobre el ngandyera
# Catherine-Jeanne Dupré

Catherine de Seine, nom d'artista de Cathérine-Jeanne-Marie Dupré i també coneguda com a senyora Quinault-Dufresne (París, 5 de setembre de 1705 - Saint-Germain-en-Laye (Yvelines), 15 de juliol de 1767) fou una actriu francesa, esposa del també actor Abraham Quinault-Dufresne.
Malgrat que posseïa una dèbil veu, fou molt ben acollida a Fontainebleau el 1724 al presentar-se per primera vegada a escena, davant de Lluís XV, amb el paper d'Hermione, d'Andròmeda). Pocs dies després ingressà en la Comédie-Française, on va saber matissar molt bé tant els papers tràgics com els còmics, destacant especialment en el rol d'Emilia, de Cinna; en el de Tulia, de Brutus, i com a protagonista de la tragèdia de Didon, de Lefranc de Pompignan.
Hi havia tota una nissaga Quinault, a més del seu marit Abraham, Catherine-Jeanne va tenir els altres quatre germans del seu espòs que també eren actors distingits de teatre: la germana gran Françoise; Jean-Baptiste-Maurice; Marie-Anne-Catherine i Jeanne-Françoise.

## Referències

* 1 2 Ronot, Henry «Un tableau au Musée de Chaumont: le portrait de Mlle de Seine en Didon, par Aved» (en francès). Annales de la Société d'histoire, d'archéologie et des beaux-arts de Chaumont, 1930, pàg. 168-172 [Consulta: 4 febrer 2021].
* 1 2 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. (en castellà). 48, Pu - Qw. reedició de l'edició de 1922. Madrid: Espasa-Calpe, 1980, p. 1319. ISBN 84-239-4548-0.
* ↑ Colson, J.B.. Répertoire du théatre français, ou détails essentiels sur trois cent soixante tragédies et comédies (en francès). Bordeus: Colson & J.Foulquier, 1819, p. 60.
# Planells de Josep

Els Planells de Josep, és una plana agrícola del terme municipal de Castell de Mur, a l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà, en territori del poble de Vilamolat de Mur.
Es troben a ponent de Vilamolat de Mur i de la casa a la qual pertanyen, Casa Josep, al nord de los Tarterons i a l'esquerra de la llau del Toll. Pel seu costat oriental discorre el Camí de la Sort. Queda sota i al sud del Camí de Vilamolat de Mur, o de Casa Ginebrell, l'actual carretera que relliga el poble amb Puigverd.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Aaron Olsen

Aaron Olsen o Olson (Eugene, Oregon, 11 de gener del 1978) és un ciclista estatunidenc que fou professional del 2001 al 2009.

## Palmarès

* 2003
** 1r al Valley of the Sun Stage Race
* 2004
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce
** Vencedor d'una etapa al Tour de Toona

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 148è de la classificació general
* 2007. 137è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2014-12-29 a Wayback Machine.
# Bòsc-rogier

Bòsc Rogier (en francès Bosroger) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 76 habitants. Està integrada a la Communauté de communes Auzances-Bellegarde-en-Marche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 114 | 101 | 98 | 80 | 76 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Claude Meaune | |
| 2008- | Jean Paul Joulot | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Kamnik

Kamnik (alemany: Stein) és una ciutat i municipi d'Eslovènia. El municipi inclou Volčji potok, una exhibició permanent de flors i arbres sota els Alps Kamnik. La ciutat de Kamnik conserva edificis medievals sota el castell de sobre la muntanya. La ciutat té cap a 26.000 habitants. Des del 2010 Marjan Šarec n'és l'alcalde.

## Enllaços externs

* Kamnik - Lloc web oficial (eslovè)