OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Merck KGaA

El Grup Merck, més habitualment conegut com a Merck —la seva marca comercial—, és una multinacional alemanya situada als sectors químic, farmacèutic i de les ciències de la vida, amb seu a Darmstadt. Actualment té uns 50.000 treballadors en 70 països. Merck va ser fundada el 1668, i actualment és la companyia química i farmacèutica més antiga en funcionament, així com una de les empreses farmacèutiques més grans del món.
Merck opera a Europa, Àfrica, Àsia, Oceania i Amèrica. Els seus principals centres de recerca i desenvolupament es troben a Darmstadt, Boston, Tòquio i Beijing. Merck va ser la primera empresa a comerciar, a nivell processat, la morfina, el segle xix; i, durant un temps, va tenir el monopoli virtual de la cocaïna.
L'empresa va ser una societat limitada, fins que va sortir a la Borsa de Frankfurt el 1995, i va aparèixer al DAX com una de les deu empreses més importants d'Alemanya. Tot i així, la família Merck encara controla el 70.3% de les accions de l'empresa. El Grup Merck conforma al voltant de 250 empreses en 180 països; la principal empresa del grup, des del 1995, s'anomena Merck KGaA, que al seu torn és propietat, en gran part, de l'antiga empresa de la família, la E. Merck oHG, que actualment opera com un holding.
L'empresa farmacèutica nord-americana Merck & Co. va començar com una empresa subsidiària de Merck, el 1891, però es va convertir en una empresa independent el 1917. Fora dels Estats Units, és coneguda com a MSD (Merck Sharp and Dohme). L'empresa Merck original de Darmstadt disposa dels drets del nom en tots els països, amb l'excepció dels Estats Units i el Canadà, on és coneguda com a EMD (Emanuel Merck, Darmstadt). El 2015, Merck va adoptar una nova marca comercial per a totes les seves subsidiàries, i així expressà les seves intencions de protegir la marca del "Merck real" globalment, i inicià una demanda contra la seva antiga subsidiària sobre l'ús del nom.

## Referències

* ↑ Das älteste Chemieunternehmen der Welt. In: Manager Magazin 21 September 2006
* ↑ M. Richter and I. Gomez: Zum Verwechseln gleich.In: Financial Time Deutschland 21 January 2010 Arxivat 26 de juliol 2010 a Wayback Machine.
# Mercolleida

Mercolleida és una llotja agropecuària ubicada a la ciutat de Lleida.
És el mercat de referència internacional del sector porcí, i els seus indicadors fixen el preu de la carn per tot l'estat. Les cotitzacions de Mercolleida també són rellevants en els mercats del boví i oví i dels cereals i la fruita dolça.
Mercolleida va nàixer el 1972 com a filial de Mercosa fent d'intermediari en la comercialització de fruita i poc després, de cereals. Amb l'expansió del cooperativisme va fer de gerència de les seccions fruiteres i cerealístiques. El 1980 va impulsar la creació d’Indulleida, sent el soci majoritari, dedicada a la transformació de la fruita d’Alguaire. El 1986 es va dissoldre la matriu Marcosa, i el 1992 l'Ajuntament de Lleida va comprar el 80% de les accions de Mercolleida, mentre que la resta de capital quedava dispers entre petits accionistes, i transformant Mercolleida en llotja i casa de l’agricultor.

## Referències

* 1 2 3 «Mercolleida compleix mig segle sent referència internacional de mercats». Segre, 21-11-2021. [Consulta: 9 abril 2022].

## Vegeu també

* La Llotja de Lleida

## Enllaços externs

* Web de Mercolleida
# Philips

* No s'ha de confondre amb Phillips.
Koninklijke Philips Electronics N.V. (en català Electrònica Reial Philips S.A.), més coneguda com a Philips (Euronext PHIA, NYSE PHG), és una companyia neerlandesa de productes electrònics. L'any 2004 tenia 161.500 treballadors a més de 60 països, i aconseguí vendes per valor de 303.00 milions d'euros.
La companyia fou fundada el 1891 pels germans Gerard i Anton Philips a Eindhoven, ciutat sobre la qual tingueren una influència cabdal. Inicialment es dedicaren a la fabricació de bombetes, però la seva producció es diversificà amb el temps. La introducció el 1983 juntament amb Sony del disc compacte fou una de les seves grans fites. La companyia està dividida en diverses seccions de negoci:
* Il·luminació (on és des de fa dècades el líder mundial en fabricació de bombetes)
* Productes de consum (vídeo, àudio...)
* Aparells domèstics i personals (amb màquines d'afaitar, depiladores, etc.)
* Semiconductors
* Sistemes Mèdics
El 1913, per commemorar els 100 anys d'independència neerlandesa respecte a França, Philips creà un club d'esports per als seus treballadors. Aquest fou anomenat Philips Sport Vereniging (Associació Esportiva Philips, actualment conegut com a PSV Eindhoven).
Al juny del 1948, la casa Philips va instal·lar uns estudis i unes sales de projeccions a la Fira Internacional de Mostres de Barcelona. Durant quasi una setmana el muntatge de l'empresa holandesa va ser l'atracció central. Per l'estudi van desfilar cantants, es van fer entrevistes i, fins i tot, hi va haver una actuació de l'Escolania de Montserrat.
Al centre de la ciutat de València hi ha situats dos panells ceràmics publicitaris d'esta empresa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Annual Report 2007». Philips. Arxivat de l'original el 2008-12-21. [Consulta: 12 juny 2009].
* ↑ «Catalunya, laboratori de creació i innovació». Culturcat (Generalitat de Catalunya). Arxivat de l'original el 5 de novembre 2013. [Consulta: 16 juliol 2013].
* ↑ «Critican el 'abandono' de los dos únicos paneles publicitarios de cerámica de Valencia». Levante, 21-04-2021 [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ «Protección para los paneles cerámicos». Levante, 22-04-2021 [Consulta: 22 abril 2021].

## Vegeu també

* Open IPTV Forum
* Lámparas Z

## Enllaços externs

* Philips - Lloc web oficial
# Meristogenys jerboa

Meristogenys jerboa és una espècie de granota que viu a Malàisia.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Meristogenys jerboa. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.
# Meristogenys kinabaluensis

Meristogenys kinabaluensis és una espècie de granota que viu a Indonèsia, Malàisia i, possiblement també, a Brunei.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Meristogenys kinabaluensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.
# Meristogenys

Meristogenys és un gènere de granotes de la família dels rànids que es troba a Borneo.

## Taxonomia

* Meristogenys amoropalamus (Matsui, 1986).
* Meristogenys jerboa (Günther, 1872).
* Meristogenys kinabaluensis (Inger, 1966).
* Meristogenys macrophthalmus (Matsui, 1986).
* Meristogenys orphnocnemis (Matsui, 1986).
* Meristogenys phaeomerus (Inger & Gritis, 1983).
* Meristogenys poecilus (Inger & Gritis, 1983).
* Meristogenys whiteheadi (Boulenger, 1887).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Merla de collar

La merla de collar (Turdus albocinctus) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

habita boscos poc densos i amb sotabosc dels Himàlaies, al nord de l'Índia, sud-est del Tibet, sud-oest de la Xina i nord-oest de Myanmar.

## Referències

* ↑ «Merla de collar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Mesèmbria

* Per la ciutat del mateix nom a la costa sud de Tràcia vegeu Mesèmbria del Lissos.
Mesèmbria (grec antic: Μεσημβρία, llatí: Mesembria) fou una important ciutat grega de la costa tràcia de l'Euxí, al peu de la serralada d'Hemos, prop de la Mèsia. Fou una colònia grega d'ètnia dòrica establerta el segle vi aC sobre un assentament traci. Correspon a la població moderna de Nessèbar.
Les excavacions a la ciutat han revelat que sota els nivells arqueològics més antics de la colònia grega hi ha uns nivells inferiors corresponents a un assentament traci fortificat amb una gran murada, amb una cronologia que oscil·la entre el segle xii aC i el segle vi aC. Cap a final del segle vi aC es fundà la ciutat grega de Mesèmbria, que cap al segle següent ja s'havia consolidat com un dels centres econòmics i comercials de la costa occidental de la Mar Negra.
Mesèmbria era una colònia dòrica, però no l'origen dels colonitzadors no és segur. Així, segons Heròdot i el periple del Pont Euxí, els pobladors venien de Calcedònia i Bizanci, i Estrabó diu que provenien de Mègara, mentre que segons els Iambes al Rei Nicomedes provenien de Calcedònia i Mègara. El fet és que tant Calcedònia com Bizanci eren, al seu torn, colònies de Mègara, com també ho era Heraclea Pòntica, una altra colònia de l'Euxí. Pel que fa al nom, el sufix -bria correspon al nom traci per 'ciutat', mentre que el primer element correspondria a un heroi, una divinitat o bé al fundador de la ciutat. En aquest sentit, Estrabó i Esteve de Bizanci diuen que el fundador de la ciutat s'anomenava Melsas o Menas, i que d'aquí prové el nom.
Mesèmbria va formar una Pentàpolis grega a l'Euxí amb altres ciutats: Odessos, Tomis, Istròpolis i Apol·lònia. No fou teatre de cap fet especialment destacat a la seva història antiga. El 71 aC va passar a Roma com a ciutat lliure, i va romandre en poder de romans fins ben entrada l'edat mitjana, llavors dins l'Imperi Romà d'Orient. El nom búlgar de la ciutat, Nessèbar, es documenta per primera vegada el segle xi.
Bona part de les excavacions foren dirigides per Liuba Ognènova-Marínova, arqueòloga búlgara pionera en arqueologia subaquàtica.

## Referències

* 1 2 Smith, William. «Mese'mbria». A: Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
* 1 2 3 «Mesembria (Antiquity)». Encyclopaedia of the Hellenic World - Black Sea.
# Menjagrà pit-roig

El menjagrà pit-roig (Sporophila minuta) és una petita espècie d'ocell canora de la família Thraupidae que habita des de l'occident de Mèxic fins a l'Argentina i l'Uruguai.
Es distribueix a través de tota Amèrica Central, en el nord de Sud-amèrica fins a les Guaianes i a l'illa de Trinitat. Podria estar en procés d'expansió en algunes regions.
La temporada reproductiva comprèn de juny a agost.

## Referències

* ↑ «Menjagrà pit-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Placosaris

Placosaris és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Placosaris apoalis Munroe & Mutuura, 1970
* Placosaris arjunoalis Munroe & Mutuura, 1970
* Placosaris beatrix (Meyrick, 1938)
* Placosaris bornealis Munroe & Mutuura, 1970
* Placosaris crociphora (West, 1931)
* Placosaris dohertyi Munroe & Mutuura, 1970
* Placosaris galogalis Munroe & Mutuura, 1970
* Placosaris ingestalis (Snellen, 1899)
* Placosaris intensalis (Swinhoe, 1894)
* Placosaris leucula Meyrick, 1897
* Placosaris labordalis Viette, 1958
* Placosaris lindgreni Munroe & Mutuura, 1970
* Placosaris perakalis Munroe & Mutuura, 1970
* Placosaris steelei Munroe & Mutuura, 1970
* Placosaris swanni Munroe & Mutuura, 1970
* Placosaris triticalis Kenrick 1907
* Placosaris turiusalis Walker, 1859
* Placosaris udealis Munroe & Mutuura, 1970

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 27 desembre 2018].
# Metralladora Hua Qing

La Metralladora Hua Qing és una Metralladora Gatling potenciada per un sistema extern de canons rotatoris, dissenyada i produïda actualment per la República Popular de la Xina. La metralladora utilitza una munició de calibre 7,62×54mmR, i va ser introduïda al públic en la Fira Anti Terrorista de Beijing del 2009.
Actualment és utilitzada només per un país, la República Popular de la Xina. La Força terrestre de l'Exèrcit Popular d'Alliberament és l'únic amb accés a aquesta metralladora.

## Vegeu també

* Phalanx CIWS

## Referències

* ↑ http://www.telegraph.co.uk/news/picturegalleries/worldnews/5356457/Segways-dune-buggies-and-a-gun-that-can-shoot-around-corners-at-an-anti-terrorism-trade-show.html
* ↑ http://news.xinhuanet.com/mil/2009-05/19/content_11400295.htm
# Platja de Las Loseras i La Friera

La Platja de las Loseras i la Platja de la Fiera es troben en el concejo asturià de Navia i pertany a la localitat de Santa Marina la primera i al de Puerto de Vega la segona. Segons el Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient, la primera platja es diu La Losera i està catalogada com ZEPA i LIC. Mentre que de la segona no presenta dades.
«Las Loseras» té forma sinuosa, una longitud d'uns 190-200 m i una amplària mitjana d'uns 3-4 m. El seu entorn és rural, amb un grau d'urbanització mitjà i una perillositat mitjana-alta. L'accés per als vianants és d'uns cinc-cents m de longitud i el jaç manca de sorra. La «Platja de la Friera» és molt petita i té una longitud d'uns 10 m, una amplària mitjana d'uns 3 m sent la resta de característiques similars a la de «Las Loseras».
La platja de las Loseras rep el seu nom del tipus de pedres, a la manera de lloses, que hi ha tant en el seu jaç com als voltants. Realment aquesta platja la formen el conjunt de cinc cales principals i gran quantitat d'entrants i sortints. Per accedir a aquestes platges cal sortir per Port de Vega per unes pistes de terra: sortint per la primera pista que es troba a la sortida més a l'oest de Puerto de Vega. Prenent la primera pista s'arriba a la «Platja de la Friera» i si es pren la segona s'accedeix a la «Platja de las Loseras».
Per les seves proximitats passa una senda costanera, no tenen cap servei i l'activitat més recomanada és la pesca recreativa però no es recomana el bany a causa dels mals accessos que tenen.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS//Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=103308%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 51. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Piedramillera

Piedramillera és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Oriental, dins la merindad d'Estella. Limita al nord amb Mendaza i Antzin, al sud amb Sorlada, a l'oest amb Mendaza i a l'est amb Legaria i Etaio.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 75 | 73 | 70 | 67 | 64 | 63 | 59 | 60 | 60 | 62 | 60 |
| Fonts: Piedramillera i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Podgórnaia Siniükha

Podgórnaia Siniükha - Подгорная Синюха (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al Caucas Nord, a la vora del Màlaia Siniükha, tributari del Griaznuka Vtóraia, afluent del Labà, a 24 km a l'oest d'Otràdnaia i a 191 km al sud-est de Krasnodar.
Pertanyen a aquesta stanitsa el khútor de Soldàtskaia Balka i l'stanitsa de Spokóinaia Siniükha.

## Història

La localitat fou fundada el 1912 a partir d'un khútor de Podgórnaia anomenat Siniükha, establert el 1865. Després de l'expulsió i la derrota dels guàrdies blancs el 1920 per l'Exèrcit Roig s'hi establí el municipi com a part del raion d'Otràdnaia del territori d'Azov-Mar Negra. Entre el 934 i el 1962 va pertànyer al raion de Spokóinaia. Més endavant fou anomenat Podgornossiniukhinski. Abans del 1946 va rebre l'estatus de stanitsa. Fins a la dècada del 1950 hi havia cinc kolkhozs: Volna revoliütsi, Kràsnaia vixka, Peredovik, Gorni borets i Krasni mai. A partir d'aquella dècada van ser inclosos al kolkhoz Kalinin.
# Podgórnoie (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Podgórnoie».
Podgórnoie (en rus: Подгорное) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 44 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Michel Molart

Michel Molart (Dieppe, 1641 - Dieppe, 1713) fou un gravador i medallista de coure francès.
Anomenat sobre 1677 a París, amb el seu compatriota Jean Mauger (1648-1712), per François Michel Le Tellier, marquès de Louvois, va gravar tota la història del rei Lluís XIV de França. Aquesta obra va ser molt apreciada pels entesos perquè el príncep li va permetre a l'autor reservar-se i apropiar-se d'un duplicat, cosa que no havia estat concedida a ningú altre.
Va fer dos Cristos de bronze que es convertiren en obres mestres. Una de les obres li fou encarregada per la ciutat de Dieppe per fer un regal, però en lloc de donar-li les 2000 lliures que ell demanava, només li volien donar 1500; aleshores, Mollart la va trencar en presència dels que li van portar l'oferta, dient que no eren dignes de tenir les seves obres.
Entre les obres que actualment es conserven a diversos museus es troben Louis XIV in Allegorical Armor al MET (Metropolitan Museum of Art) a Nova York, les monedes i medalles de la Galería d'Art de la Universitat Yale a New Haven (Connecticut) o la medalla de bronze de Luis XIV al Museo Lázaro Galdiano a Madrid.

## Referències

* ↑ ; Flaten, Arne R. Medals and Plaquettes in the Ulrich Middeldorf Collection at the Indiana University Art Museum: 15th to 20th Centuries. Indiana University Press, 2012, p. 136. ISBN 0-253-00116-1.
* ↑ «Louis XIV in Allegorical Armor». Metropolitan Museum of Art (Nova York). [Consulta: 18 abril 2017].
* ↑ «Share Coins and Medals». Yale University Art Gallery. [Consulta: 18 abril 2017].
* ↑ «Luis XIV, rey de Francia». Museo Lázaro Galdiano (Madrid). [Consulta: 18 abril 2017].
# Podstrana

Podstrana és un poble i municipi de Croàcia situat al comtat de Split-Dalmàcia. El 2020 tenia una població estimada de 11.912 habitants.

## Referències

* ↑ «Split-Dalmacija (County, Croatia) - Population Statistics, Charts, Map and Location» (en anglès), 9 desembre 2021. [Consulta: 31 desembre 2021].
# Metsätalo

L'edifici Metsätalo, també conegut com La Casa del Bosc, és un edifici situat a Hèlsinki, Finlàndia, entre els carrers Unioninkatu i Fabianinkatu, al costat nord del parc Varsapuistikko. L'edifici va ser dissenyat per Jussi Paatela i es va acabar de construir el 1939. Forma part d'un conjunt neoclàssic projectat per C.L. Engelin i està configurat per tres ales de sis plantes que envolten un pati.
Originàriament, l'edifici albergava l'Institut Finlandès d'Investigació Forestal a la seva ala sud i les instal·lacions d'ensenyament i recerca del Departament de Ciències Forestals de la Universitat de Hèlsinki a la resta de l'edifici. A principis dels anys 2000, l'edifici va ser renovat per ser utilitzat per la Facultat d'Humanitats de la universitat, amb la qual cosa l'Institut Finlandès d'Investigació Forestal es va reconvertir en oficines i instal·lacions docents. Actualment, l'edifici és utilitzat com a espai docent i de recerca per la Facultat d'Humanitats de la Universitat de Hèlsinki. L'edifici està protegit en el pla d'urbanisme.
L'arquitectura exterior de l'edifici és moderna, amb parets blanques i detalls senzills, però amb característiques classicistes com la disposició simètrica de la façana i les finestres altes amb marcs sortints. A l'interior, el tema del bosc és evident en el disseny, amb l'ús d'espècies d'arbres autòctons en els mobles, baranes d'escales, panells de paret, accessoris i portes. El mobiliari original va ser dissenyat específicament per a l'edifici i inclou detalls com un paviment de cautxú que imita la pedra natural i una gamma de colors creada per Arttu Brummer amb tons de blau, verd apagat, groc pàlid i marró.
Després de la finalització de l'edifici, es van plantar un gran nombre d'espècies arbòries i altres plantes al pati. Tot i que l'ús de l'edifici ha canviat, l'arquitectura original encara és evident tant a l'exterior com a l'interior. L'edifici Metsätalo és una representació única de la transició estilística entre el classicisme i el funcionalisme, amb la decoració de l'edifici que inclou diferents tipus de fusta, incloses espècies d'arbres inusuals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Metsätalo Building · Finnish Architecture» (en anglès americà). [Consulta: 9 gener 2023].
* 1 2 3 sarakaipainen. «Metsätalo, University of Helsinki» (en anglès americà), 30-10-2022. [Consulta: 9 gener 2023].
* ↑ «Metsätalo» (en anglès americà). Docomomo. [Consulta: 9 gener 2023].
* ↑ «Metsätalo, Unioninkatu 40 | Opetustilat». [Consulta: 9 gener 2023].

## Bibliografia

* Yliopiston Helsinki = University architecture in Helsinki. [Helsinki]: Helsingin yliopisto, Sanomaprint, [©1989]. ISBN 951-875-148-X.
# Porky's

Porky's és una pel·lícula estatunidenco-canadenca realitzat per Bob Clark, estrenada l'any 1982. Va ser classificada com a pel·lícula X l'any 1981 i per a majors de 18 anys el 2001 pel British Board of Film Classification. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.
Porky's va ser un èxit i va engendrar dues continuacions: Porky's II: The Next Day l'any 1983, de Bob Clark, i Porky's Revenge l'any 1985, de James Komack.

## Argument

El 1954, una banda de col·legials desvergonyits de Florida decideixen desvirgar-se. Per això, tenen dues solucions: trobar una noia fàcil a l'escola pels més espavilats i pels altres, el bar de putes de Porky.

## Repartiment

* Roger Wilson: Mickey
* Dan Monahan: Pee Wee
* Mark Herrier: Billy
* Wyatt Knight: Tommy
* Cyril O'Reilly: Tim
* Tony Ganios: Anthony Touporello
* Scott Colomby: Brian Schwartz
* Chuck Mitchell: Porky Wallace
* Alex Karras: El xèrif Wallace
* Kaki Hunter: Wendy
* Kim Cattrall: Honeywell
* Nancy Parsons: Mlle Balbricker
* Boyd Gaines: Entrenador Paul Brakett
* Doug McGrath: Entrenador Fred Warren
* Art Hindle: Ted Jarvis
* Wayne Maunder: Cavanaugh
* Bill Hindman: Entrenador Goodenough
* Jill Whitlow: Mindy
* Susan Clark: Mlle Chaton Folra-Tot
* John Henry Redwood: John Conklin
* Eric Christmas Teddy Bilis): el Sr. Carter

## Referències

* ↑ «PORKY'S (18)» (en anglès). British Board of Film Classification, 17-12-1981. [Consulta: 21 juliol 2013].
* ↑ esadir.cat. Porky's. esadir.cat.
* ↑ «Porky's». The New York Times.
# Porky in Wackyland

Porky in Wackyland és un curtmetratge d'animació surrealista dirigit per Bob Clampett i produït per Warner Bros. Cartoons. El curt va ser estrenat el 1938 per The Vitaphone Corporation, la divisió de curtmetratges de Warner Bros. Pictures, com a part de la sèrie Looney Tunes.
El curtmetratge és protagonitzat per Porky Pig, que representa el paper d'un caçador que va a l'Àfrica a caçar un estrany pardal: el Dodo. Tanmateix, la cacera de l'animal es desenvoluparà durant una successió de gags d'estil surrealista, amb escenaris i personatges inspirats en l'obra de Salvador Dalí.
El 1994 aquest curtmetratge va quedar en huitena posició a la llista 50 Greatest Cartoons. En 2000 la Biblioteca del Congrés dels Estats Units va reconéixer la pel·lícula com a "culturalment significativa", i va seleccionar-la perquè es preservara al National Film Registry.

## Ús posterior

Clampett va reutilitzar part del treball de "Porky in Wackyland" per al curtmetratge de 1943 Tin Pan Alley Cats, un surrealista curtmetratge protagonitzat per estereotípics personatges de raça negra i que actualment es troba censurat a iniciativa de la mateixa Warner Brothers. El 1948 Friz Freleng va supervisar un remake a color de Porky in Wackyland. Retitulat com a Dough for the Do-Do, el remake es va estrenar en 1949.
Dough for the Do-Do té el mateix guió que el curt original, sent només una actualització de Porky in Wackyland on sols es van canviar el disseny dels fons i la longitud d'alguns gags. En la seua realització també s'hi va reutilitzar treball del curt Tin Pan Alley Cats.
Dough for the Do-Do va ser realitzat en Technicolor, tot i que una disputa amb l'empresa propietària de la tecnologia va fer que s'haguera d'adaptar a Cinecolor. Posteriorment el curt seria reestrenat en Technicolor.

## Referències

* ↑ «National Registry Adds Clampett's Porky In Wackyland». AWN, 02-01-2001. [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ Beck, Jerry; Friedwald, Will. Looney Tunes and Merrie Melodies: A Complete Illustrated Guide to the Warner Bros. Cartoons. Nova York, NY: Henry Holt and Company, 1989. ISBN 0-8050-0894-2.