OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 189 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 189 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 4 de juny de 1964, va lamentar un incident provocat per la penetració d'unitats de la República del Vietnam a Cambodja i va demanar una compensació per als cambodjans. La resolució va demanar llavors que tots els Estats i les autoritats reconeguessin i respectessin la neutralitat i la integritat territorial de Cambodja, decidint enviar 3 dels seus membres als llocs on s'havien reportat els incidents més recents en 45 dies amb suggeriments.
Cambodja s'havia queixat prèviament d'agressions i intrusions de tropes de Vietnam del Sud i de les tropes dels Estats Units al seu territori. El 24 de juliol de 1964 la missió enviada pel Consell va informar que la situació a la frontera roman tibant i encara no s'havia trobat una solució.

## Referències

* ↑ Wellens, Karen; T.M.C. Asser Instituut. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. BRILL, 1990, p. 320. ISBN 978-0-7923-0796-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)
* Guerra de Vietnam

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Riu Gambila

El riu Gambila (o Tochi) és un riu de la Província de la Frontera del Nord-oest, Pakistan, al districte de Bannu. Neix al Waziristan del Nord en territori poblat pels mangals, i corre a l'est per la vall de Dawar entrant al districte de Bannu. Desaigua al Kuram a uns 5 km després de Lakki. És conegut com a Tochi en la part inicial del seu trajecte però Gambila en la resta. El seu curs és d'uns 200 km.
Afluents destacats són el Lohra i el canal de Kachkot. Generalment porta aigua però un de cada sis anys es queda sec després de l'època de pluja.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Ona electromagnètica

Una ona electromagnètica és la forma que l'energia de la radiació electromagnètica adopta segons la teoria ondulatòria. Es tracta d'ones transversals que es desplacen a la velocitat de la llum. Una ona lluminosa és una ona electromagnètica de la qual la longitud d'ona correspon a l'espai visible, que és entre les longituds d'ona de 400 i 750 nm i que correspon a les energies de fotó d'1,5 a 3 eV, tot i que a vegades es troba en límits més amples, de 380 a 800 nm.

## Història

La teoria ondulatòria de la llum ha estat principalment desenvolupada per Christiaan Huygens a la dècada del 1670, i continuat per Augustin Jean Fresnel. S'oposava a l'època a la teoria corpuscular de la llum, defensada principalment per Isaac Newton. Huygens treballava principalment sobre les lleis de reflexió i de Refracció, i Fresnel va desenvolupar sobretot la longitud d'ona. La concepció de la llum com ondulació va incitar els físics a imaginar l'èter (element). El pas decisiu fou la síntesi de les lleis electromagnètiques que va fer James Clerk Maxwell, ja que les seves equacions de Maxwell van predir l'existència d'ones electromagnètiques, i la seva velocitat, permetent la hipòtesi que la llum és una ona electromagnètica.
Les ones de ràdio, de baixa freqüència i gran longitud d'ona, es van descobrir a final segle xix amb els treballs sobretot d'Alexandre Popov, Heinrich Rudolf Hertz, Édouard Branly i Nikola Tesla. Els rajos X, de freqüència elevada i longitud d'ona curta, els va descobrir Wilhelm Röntgen en 1895. Max Planck va introduir el 1901 la constant de Planck, Albert Einstein va explicar les discontinuïtats el 1905 en els seus treballs sobre l'efecte fotoelèctric, en els quals proposava l'existència d'unitats discretes d'energia en la llum. Aquesta és la premissa del model del fotó, sintesi dels enfocaments ondulatoris o corpusculars de la llum, donant la idea d'una generalització a tota la matèria: la mecànica quàntica.

## Descripció

Com totes les ones, una ona electromagnètica es pot analitzar utilitzant l'anàlisi espectral; es pot descompondre amb ones monocromàtiques. Una ona electromagnètica monocromàtica es pot modelar amb un moment dipolar elèctric vibrant, que modela el reflex convenientment. Les variacions dels camps elèctrics i magnètics s'han relacionat amb les equacions de Maxwell, permetent representar l'ona per un sol d'aquests camps, en general el camp elèctric.

## Referències

* ↑ «Ona electromagnètica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Raion de Liozna

Liozna (en belarús: Лёзненскі раён) és un raion o districte de Belarús, situat a la Província de Vítsiebsk. El raion comprèn una superfície de 1.418 quilòmetres quadrats. El centre administratiu és a la ciutat de Liozna.

## Demografia

Segons estimació en 2010 el raion comptava amb una població total de 17.659 habitants.

## Referències

* Cens 2009. (en anglès)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Neeses

Neeses és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 413 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Neeses tenia 413 habitants, 175 habitatges i 110 famílies. La densitat de població era de 94,9 habitants/km².
Dels 175 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,7% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.521 $ i la renda mediana per família de 24.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.500 $ mentre que les dones 15.972 $. La renda per capita de la població era d'11.377 $. Entorn del 28,5% de les famílies i el 29,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Neeses». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Neeses». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eleotrica cableae

Eleotrica cableae és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de les Illes Galápagos.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Grove, J.S. i R.J. Lavenberg, 1997. The fishes of the Galápagos Islands. Stanford University Press, Stanford, 863 p.
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson, 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu. 332 p.
* ↑ Grove, J.S. i R.J. Lavenberg, 1997. A list of the fishes of the Galapagos Islands. p. 1-17. A: The fishes of the Galapagos Islands (Grove, J.S. and R.J. Lavenberg). Stanford University Press.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tetraleurodes perseae

Tetraleurodes perseae és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Nakahara el 1995.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Tetraleurodes oplismeni

Tetraleurodes oplismeni és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Takahashi el 1934.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Osmar Donizete Cândido

Osmar Donizete Cândido (Prados, Brasil, 24 d'octubre de 1968) és un exfutbolista brasiler. Va disputar 9 partits amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Cultura Cernavodă

La cultura Cernavodă (c. 4000–3200 aC) va ser una cultura arqueològica tardana de l'Edat del Coure. La seva àrea d'influència s'estenia per la part baixa del riu Bug oriental i el Danubi i al llarg de la costa del mar Negre i una mica cap a l'interior, vers l'actual Romania i Bulgària. Porta el nom de la ciutat romanesa de Cernavodă.
Aquesta cultura succeeix i ocupa pràcticament la mateixa àrea que l'anterior cultura Karanovo i la cultura Gumelnița, per a les quals sembla evident un horitzó de destrucció. Forma part del "complex balcànic-danubià" que s'estén per tota la longitud del riu i fins al nord d'Alemanya a través de l'Elba i la cultura de Baden. Es creu que la seva part nord-est és ancestral de la cultura Usatove.
Es caracteritza per assentaments defensius al cim de turons. La ceràmica comparteix trets amb la que es troba més a l'est, a la cultura Sredny Stog de l'estepa eurasiàtica del sud-oest; els enterraments també tenen una semblança amb els de més a l'est.
S'ha teoritzat que la cultura Cernadova, juntament amb la cultura Sredny Stog, va ser la font de les llengües anatòliques.

## Referències

* ↑ «Cultura Cernavoda I» (en romanès). Ministeri de Cultura de França. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 7 març 2023].
* ↑ «Краткая история освоения индоевропейцами Европы.» (en rus). randevu-zip.narod.ru. [Consulta: 7 març 2023].
* ↑ Anthony, 2007.

## Bibliografia

* Anthony, David W. The Horse, the Wheel, and Language: How Bronze-Age Riders from the Eurasian Steppes Shaped the Modern World (en anglès). Princeton University Press, 2007. ISBN 978-0691058870.
* Mallory, J. P.. «Cernavoda culture». A: Encyclopedia of Indo-European Culture (en anglès). Fitzroy Dearborn, 1997.
# Tafis

Els tafis (grec antic: Τάφιοι, llatí: Taphii) foren un poble de l'antiga Grècia que apareixen sovint en la mitologia com a pirates a la zona de la mar Jònica. Són presents principalment a l'Odissea, i no semblen diferents dels telèboes, esmentats per autors posteriors. L'heroi epònim dels tafis és Tafi, mentre que el dels telèboes és Telèboas.
Habitaven a les Illes Tàfies, també anomenades Teleboides, entre les actuals Ítaca, Lèucada i la costa d'Acarnània, i són tres illes que actualment reben el nom de Meganisi, Kalamos i Kastos. L'illa principal, Meganisi, és anomenada Tafos per Homer (també anomenada Ταφιοῦς, Ταφιοῦσσα i Ταφιάς per altres autors); la següent en importància, Kalamos, rebia el nom de Carnos. Esteve de Bizanci esmenta una ciutat anomenada Tafos situada a Cefal·lènia.
A l'Odissea, el cap dels tafis era Mentes; quan Atena va visitar Telèmac a Ítaca, va assumir la seva figura. Els tafis es consideraven descendents de Perseu per mitjà d'Hipòtoe, mare de Tafi, el seu heroi epònim. El seu rei més famós va ser Pterelau, a qui Posidó va concedir la immortalitat sempre que conservés un rínxol d'or que li creixia al cap. Pterelau estava segur de la seva victòria, però la seva filla Cometo, enamorada del cabdill enemic Amfitrió, li va tallar el rínxol, cosa que provocà la mort de Pterelau i la caiguda del seu regne. Quan Amfitrió tornava amb el botí i amb la filla de Pterelau, Zeus, la nit abans de la seva arribada, va prendre la forma d'Amfitrió i mostrant unes àmfores de Tafis com a prova, es va aparellar amb Alcmena, la seva dona, i va engendrar Hèracles.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Taphiae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: XII-20202].
# Neewiller-près-Lauterbourg

Neewiller-près-Lauterbourg (en alsacià Näwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 623 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes de la Plana del Rin

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 345 | 382 | 407 | 462 | 505 | 623 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Benoît Baumann | |
# Valtajeros

Valtajeros és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Taixedkhonsu

Taixedkhons(u) va ser una reina egípcia de la XXII dinastia. Era l'esposa del faraó Osorkon I i la mare del faraó Takelot I. Dos fills més del rei Osorkon, Iuwelot i Esmendes III, també podrien ser fills seus.
Se la coneix gràcies a l'estela de Pasenhor, on Tashedkhonsu hi porta el títol de Mare del Déu, i on se l'anomena com a esposa d'Osorkon i com a mare de Takelot. També hi ha un uixebti amb el seu nom trobat a la tomba de Takelot II, que era un besnét seu.
Taixedkhonsu en jeroglífic :

## Referències

* 1 2 Tyldesley, 2006.
* ↑ Dodson, 2012, p. 96.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 192–194.
* ↑ Ritner, 2009, p. 19-21.
* ↑ Kitchen, 1996.

## Vegeu també

* La dona a l'antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan. Afterglow of Empire: Egypt from the Fall of the New Kingdom to the Saite Renaissance (en anglès). Oxford University Press, 2012. ISBN 9789774165313.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Kitchen, Kenneth A. The Third Intermediate Period in Egypt: 1100-650 BC (en anglès). Liverpool University Press, 1996. ISBN 978-0856682988.
* Ritner, Robert Kriech. The Libyan Anarchy: Inscriptions from Egypt's Third Intermediate Period (en anglès). Society of Biblical Lit, 2009. ISBN 978-1589831742.
* Tyldesley, Joyce. Chronicle of the Queens of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2006. ISBN 0-500-05145-3.
# Tafraout El Mouloud

Tafraout El Mouloud (en àrab تفراوت المولود, Tafrāwt al-Mūlūd; en amazic ⵜⴰⴼⵔⴰⵡⵜ ⵏ ⵍⵎⵓⵍⵓⴷ) és una comuna rural de la província de Tiznit, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.200 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cronologia de la història de l'Iran

Aquest article recull els fets més significatius de la història de l'Iran en forma d'eix cronològic (incloent-hi els esdeveniments corresponents a Pèrsia)

## Prehistòria i història antiga

* 800000 aC = primers habitants de la zona
* 6000 aC = cultura de Zāyandé-Rūd
* 3000 aC = cultura de Jiroft
* 2800 aC = Regne d'Elam
* 900 aC = Regne de Mannai
* 700 aC = Imperi Mede
* 550 aC = Dinastia Aquemènida
* 312 aC= Imperi Selèucida
* 249 aC = Imperi Part
* 226 = Imperi Sassànida

## Edat mitjana

* 614 = guerres amb l'Imperi Romà d'Orient
* 649 = passa a ser un califat sota el poder de successives dinasties àrabs
* Segle VIII = Dinastia Samànida
* 934 = arribada dels buwàyhides, islamització progressiva del país
* 1029 = cau sota el poder de l'Imperi Seljúcida
* Segle XIII = Il-kan, fragmentació del país sota poder mongol
* Segle XIV = poder parcial dels sarbadars

## Edat moderna

* Segle XVI = Imperi safàvida
* 1514 = Per la derrota de la batalla de Chaldiran comença l'ocupació progressiva per part de l'Imperi Otomà
* Segle xviii = guerres amb l'Imperi Rus que volia expandir el seu control a la zona
* 1794 = Dinastia Qajar

## Edat contemporània

* 1856 = Guerra Anglopersa
* 1905 = Revolució constitucional
* 1925 = Dinastia Pahlavi
* 1979 = Revolució iraniana
* 1980 = Guerra Iran-Iraq

## Referències

* ↑ Islamic Revolution, Iran Chamber.
# DSV

DSV té els següents significats:
* DSV Leoben (del nom en alemany Donawitzer Sport Verein), club de futbol de la ciutat de Leoben (Àustria)
* Col·legi Alemany de València (del nom en alemany Deutsche Schule Valencia), centre educatiu de sistema alemany amb seu a València
* DSV (empresa) (del nom en danès De Sammensluttede Vognmän), empresa de transports de Dinamarca
* Vehicle d'immersió profunda (del nom en anglès Deep-Submergence Vehicle), submarí tripulat dissenyat per a la immersió a la zona abissal
* SeaQuest DSV (del nom en anglès de l'anterior Deep-Submergence Vehicle), sèrie de televisió estatunidenca de ciència-ficció que transcorre en un submarí
# Tercera circumscripció dels Pirineus Orientals

La tercera circumscripció dels Pirineus Orientals és una de les 4 circumscripcions electorals per a l'Assemblea Nacional Francesa que componen el departament dels Pirineus Orientals (66) situat a la regió d'Occitània.

## Composició

El tercer districte dels Pirineus Orientals és limitada per les fronteres electorals de la llei núm 86-1197 de 24 de novembre de 1986, que inclou:
* cantó de Millars,
* cantó de Montlluís,
* cantó d'Oleta,
* cantó de Perpinyà-2,
* cantó de Perpinyà-6,
* cantó de Perpinyà-8,
* cantó de Prada,
* cantó de Sallagosa,
* cantó de Vinçà.

## Diputats elegits

Llista dels diputats elegits :
| Període | Identitat | Partit |
| 1988-1993 | Jacques Farran | UDF |
| 1993-1997 | François Calvet | UDF |
| 1997-2002 | Christian Bourquin | PS |
| 2002-2007 | François Calvet | UMP |
| 2007-2012 | François Calvet | UMP |
| 2012-2014 | Ségolène Neuville | PS |
| 2014-2017 | Robert Olive | PS |
| 2017- | Laurence Gayte | LREM |
| les dades anteriors no són pas conegudes |||

## Vegeu també

* Llista de circumscripcions legislatives dels Pirineus Orientals

## Enllaços externs

* Mapa de les circumscripcions legislatives de França
* Resultats Arxivat 2011-12-20 a Wayback Machine. a les eleccions legislatives franceses de 2007
# Tabiri

Tabiri va ser una princesa i reina nubia d'Egipte de la dinastia XXV. Tabiri era filla d'Alara de Núbia i la seva dona Kasaqa, i la dona del rei Piankhi.
Tabiri en jeroglífic :
Tabiri va ser enterrada en una piràmide a Al-Kurru (K.53). Una estela funerària de granit tallada trobada a la seva tomba esmenta que era filla d'Alara de Núbia i l'esposa de Piankhi. L'estela, que avui es troba a Khartum, dona a Tabiri més títols. Reisner havia traduït inicialment un dels seus títols com a "la gran capçalera dels Temehu" (libis del sud), i va concloure que la casa reial de Cuix estava d'alguna manera relacionada amb els libis. Des d'aleshores, altres investigadors han demostrat que el seu títol s'hauria de llegir com a "Gran (o Cap) dels habitants del desert", mostrant que el seu títol la connecta amb els nubis.
El Museu Petrie de Londres acull un uixebti de ceràmica blava de Tabiri (LDUCE-UC13220) procedent de la seva tomba d'Al-Kurru.

## Títol

Tabiri tenia els títols estàndard d'una dona de la seva posició:
* Dona del Rei (hmt niswt),
* Filla del Rei (s3t niswt).
* Germana del Rei (snt niswt).[2]
Tanmateix posseïa també alguns títols interessants:
* Esposa principal del rei, primera de la seva majestat (hmt niswt 'at tpit n hm.f). L'única altra reina que havia ostentat el títol d'esposa principal del rei havia estat Nefertiti.
* La gran del país estranger (ta-aat-khesut).

## Referències

* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 234-240.
* 1 2 «Burial places of some Napatan queens at Nuri» (en anglès). Museu Petrie. [Consulta: 12 desembre 2023].
* 1 2 Grajetski, 2005.
* ↑ Reisner, 1921, p. 21-38.
* ↑ Dixon, 1964, p. 121-132.
* ↑ «Shabtis» (en anglès). Museu Petrie. [Consulta: 12 desembre 2023].

## Bibliografia

* Dixon, D. M. «The Origin of the Kingdom of Kush (Napata-Meroë)». The Journal of Egyptian Archaeology, 50, 1964.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
* Reisner, G. A. «The Royal Family of Ethiopia». Museum of Fine Arts Bulletin, 19, 112/113, 1921.
# Takedaïta

La takedaïta és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom del professor de l'Institut de Mineralogia de la Universitat de Tòquio, Hiroshi Takeda (1934-).

## Característiques

La takedaïta és un borat de fórmula química Ca₃[BO₃]₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1993. Cristal·litza en el sistema trigonal. Forma cristalls granulars, de fins a 0,8 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la takedaïta pertany a «06.AA - Monoborats, BO₃, sense anions addicionals; 1(D).» juntament amb els següents minerals: sassolita, nordenskiöldina, tusionita, jimboïta i kotoïta.

## Formació i jaciments

És un mineral rar, format probablement per la reacció de líquids rics en bor entre pedra calcària cristal·lina i skarns de gehlenita-spurrita. Va ser descoberta l'any 1993 a la mina Fuka, a Bicchu-cho, a la ciutat de Takahashi, a la Prefectura d'Okayama (Honshū, Japó), l'únic lloc on ha estat trobada, on es troba associada a altres minerals com: frolovita, nifontovita, olshanskyitae, pentahidroborita, sibirskita i calcita.

## Referències

* ↑ «Takedaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juny 2016].
* 1 2 «Takedaite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 2 juny 2016].
# Testudo

«Testudo» té aquests significats:
* Testudo és un gènere de tortugues de la familia Testudinidae.
* Testudo és una formació de combat de la infanteria romana.
* Testudo era una antigua constel·lació amb forma de tortuga.