OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abd-al-Mussàwir (nom)

Abd-al-Mussàwwir és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد المصور, ʿAbd al-Muṣawwir) que literalment significa ‘Servidor de l'Artífex’, essent «l'Artífex» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-al-Mussàwwir és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Musawir, ‘Abdul Mosawir... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.

## Notes

* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «صار». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «صار» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Adams (Califòrnia)

    Per la ciutat del Comtat de Marin anteriorment amb aquest nom, vegeu Corte Madera (Califòrnia).
Adams és una comunitat no incorporada localitzada al Comtat de Lake, al nord-oest de l'estat estatunidenc de Califòrnia. Està a una altitud de 858 metres. Es troba a 46,24 quilòmetres de Santa Rosa, a 110,60 quilòmetres de Sacramento, a 123,06 quilòmetres de San Francisco i a 183,45 quilòmetres de San Jose; és a 4,8 quilòmetres de Whispering Pines, a 1 quilòmetre de Loch Lomond i a 1 quilòmetre de Hobergs.

## Geografia

Adams es troba en les coordenades 38° 51′ 23″ N, 122° 43′ 11″ O﻿ / ﻿38.85639°N,122.71972°O﻿ / 38.85639; -122.71972 i a una altitud de 858 metres.

## Política

En la legislatura estatal Adams estava en el 2n Districte del Senat, representats per la Demòcrata Noreen Evans, i en el 1r Districte d'Assemblea, representats pel Demòcrata Wesley Chesbro. Federalment, Adams està localitzat en el 1r districte congressual de Califòrnia, representats pel Demòcrata Mike Thompson.

## Referències

* 1 2 3 (anglès) «U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Adams, California». Geographic Names Information System. [Consulta: 12/10/2011.]
* ↑ (anglès) «World Distance Calculator, Distance Between Cities, World Distance Chart, Distance Table». Globefeed.com. [Consulta: 12/10/2011.]
* ↑ Durham, David L. (1998). California's Geographic Names: A Gazetteer of Historic and Modern Names of the State — pàgina 7. Quill Driver Books. ISBN 9781884995149
* ↑ (anglès) «Adams Populated Place Profile / Lake County, California Data». California HomeTownLocator. [Consulta: 12/10/2011.]

## Vegeu també

* Comtat de Lake (Califòrnia)
* Cobb (Califòrnia)
* Ettawa Springs (Califòrnia)
* Àrea no incorporada
# Regne de Sabe

El regne de Sabe o Shabe fou un antic regne ioruba i avui dia regne tradicional, situat a l'est de la moderna república de Benín, al nord del regne de Ketu. El regne ocupava la confluència dels rius Weme (Ouéme) i Okpara i s'estenia al nord fins a Tchaourou; el riu Okpara el separava del regne de Ketu al sud. Si anteriorment la població ioruba era la gran majoria, avui dia s'hi han establert molts membres dels pobles dassa i mahi.
El regne es va originar en l'emigració de Shopasan, net d'Oduduwa. Després de creuar el riu Ogun, es van dividir en tres grups: Shopasan i el seu nebot Owe es van dirigir a l'oest i van fundar l'embrió del que fou el regne de Kotu; un segon grup, dirigit per "un jove príncep" es va dirigir al nord-oest i després al sud per fundar el regne de Sabe o Shabe; i el tercer grup es va dirigir al sud i va fundar el regne d'Oyo. El grup del jove príncep es va establir a Kilibo (al Bosc dels Lleons) però foren forçats a marxar més al sud a les muntanyes de Sabe on es van establir. Una variant de la llegenda identifica al príncep amb Saloube (però diu que era el més vell dels prínceps) i exposa que es van dirigir al nord cap a Borgu, on es van establir a l'assentament de Parakou i Saloube va morir; sota el tercer líder Adjongou, i després d'estar un temps a Tchaourou, es van dirigir a Kilibo on van restar durant nou regnats, però sota pressió dels seus veïns de Borgu es van haver de dirigir al sud a les muntanyes Sabe on vivien els ojodous que foren derrotats després de diverses batalles (una de les quals va durar 5 dies) en llocs que encara es recorden. Fray Moulero va recollir la llista de 21 reis de Sabe des de la sortida d'Ife fins al 1848 (dels quals només cinc van regnar a Sabe), però la llista sembla incompleta (en el mateix període a Ketu hi va haver 42 reis) i es coneixen altres llistes.
A la meitat del segle xviii la dinastia original d'Ife (anomenada Amusu) fou enderrocada per una nova dinastia procedent de Boko a Borgu. La reialesa i els principals cacicats van ser exercits per la nova dinastia, però els cacicats subordinats van restar a mans dels Amusu. Després de resistir durant molt de temps a les pressions de Borgu i Oyo, la nova dinastia va haver d'enfrontar al segle xix nous poders, els fong d'Abomey (Regne de Dahomey), els emirs d'Ilorin i fins i tot els atacs del regne egba d'Abeokuta i del regne d'Ijaye.

## Reis (Oba Omisabe)

* 1738 - 1765 Ola Obe
* 1765 - 1770 Ola Jagbo
* 1770 - 1795 Ola Aemon
* 1795 Ola Monen
* 1795 - 1825 Akikenju
* 1825 - 1840 Balogun Kosoni (usurpador)
* 1840 - 1845 Inen Mego (reina)
* 1845 - 1852 Oba Otewa
* 1852 - 1880 Interregne
* 1880 - 1887 Oba Alamun
* 1887 - 1915 Oba Akemum
* 1915 - 1945 Oba Adegboye
* 1945 - 1947 Oba Adeyemi
* 1947 - 1963 Oba Ademoyegun
* 1963 - ? Oba Adeggrfolu Kola Wole
* ? - 2005 Oba Adegamife
* 2005 - Oba Adetutu Akinmu

## Referències

* Kingdoms of the Yoruba, per Robert Sydney Smith
# Reganella depressa

Reganella depressa és una espècie de peix pertanyent a la família dels loricàrids i l'única del gènere Reganella.

## Descripció

* Pot arribar a fer 11,3 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Negro, Branco i Tapajós.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J. Jr., 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). P. 330-350. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Burgess, W.E., 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey. 784 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Regaré con lágrimas tus pétalos

Regaré con lágrimas tus pétalos és un curtmetratge de dibuixos animats realitzat per Juan Carlos Marí i produït en col·laboració amb l'Institut de la Cinematografia i de les Arts Audiovisuals i "Canal 9 TVV" de la "Generalitat Valenciana", guanyador del Premi Goya al millor curtmetratge d'animació en la XVIII edició dels Premis Goya.

## Sinopsi

Aquesta història es desenvolupa en un afable poble perdut entre les muntanyes. Tot comença quan després d'una intensa pluja d'estiu- una goteta d'aigua cau just damunt d'una rosa que viu tranquil·lament al pati d'una casa, sorgint entre aquests dos una bonica història d'amor.

## Referències

* ↑ El dianense Juan Carlos Marí finaliza el cortometraje de animación «La Torre», Diario Información, 10 de febrer de 2006
* ↑ La gala de los Goya en directo, Juan Carlos Marí gana con su corto

## Enllaços externs

* Regaré con lágrimas tus pétalos a YouTube
# Ennenda

Ennenda és un municipi del cantó de Glarus (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Emperador He del Qi del Sud

Emperador He del Qi del Sud ((南)齊和帝) (488–502), nom personal Xiao Baorong (蕭寶融), nom de cortesia Zhizhao (智昭), Zhongxing (中興 zhōng xīng) (Nom de l'era) 501-502 va ser l'últim emperador de la dinastia xinesa del Qi del Sud. Va ser ascendit al tron pels generals Xiao Yingzhou (蕭穎冑) i Xiao Yan en 501. El seu pare fou l'emperador Ming del Qi del Sud, i la seva esposa l'emperadriu Wang Shunhua.
| Precedit per: Xiao Baojuan (Marquès de Donghun) | Emperador del Qi del Sud 501–502 |
| Precedit per: Xiao Baojuan (Marquès de Donghun) | Emperador de la Xina (del Sud) 501–502 | Succeït per: Emperador Wu de Liang |
# Elbert Howard

Elbert Howard (Chattanooga, 5 de gener de 1938 - Santa Rosa, 23 de juliol de 2018), més conegut com a Big Man, va ser un activista estatunidenc i un dels membres fundadors del Partit de les Panteres Negres.

## Biografia

Howard va passar diversos anys a la Força Aèria dels Estats Units d'Amèrica a Europa. Després de llicenciar-se es va traslladar a Oakland. Mentre assistia al Merritt College, Howard va conèixer Bobby Seale i Huey P. Newton. El 1966, als 28 anys, es va convertir en un dels sis membres fundadors originals del Partit de les Panteres Negres, juntament amb Bobby Seale, Huey P. Newton, Bobby Hutton, Reggie Forte i Sherman Forte. Howard en va ser un membre actiu des de 1966 fins al 1974, i va actuar com a viceministre d'informació de les Panteres Negres, sovint exercint com a portaveu principal del partit mentre altres membres estaven empresonats.
Després de 1974, Howard va tornar a Tennessee. A Memphis, va formar part dels consells d'administració de diverses institucions educatives progressistes afroamericanes. El 2001, va publicar les seves memòries, Panther on the Prowl, que cobria l'ascens i la caiguda de les Panteres Negres.
Fins a la seva mort, Howard va viure a Forestville amb la seva dona, Carole Hyams. Es van casar el 2007. Va ser fundador de la Police Accountability Clinic & Helpline del comtat de Sonoma i membre de la junta de la KWTF, una emissora de ràdio comunitària. Com a amant del jazz, va presentar programes de jazz i blues a diverses emissores de ràdio.

## Referències

* ↑ Elbert Howard (2005) Panther on the Prowl
* ↑ «Black Panther Party co-founder Elbert 'Big Man' Howard dies» (en anglès americà). Regina Leader-Post, July 24, 2018. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ «July 23, 2018». Elbert -Big Man- Howard joined the ancestors today, July 23, 2018. [Consulta: July 24, 2018].
* ↑ «Black Panther Party co-founder Elbert ‘Big Man’ Howard dies at age 80». The Province, July 24, 2018. [Consulta: July 24, 2018].
* ↑ Lise Pearlman (February 1, 2012) The Sky's the Limit: People v. Newton, The REAL trial of the 20th Century?Regent Press
* ↑ Curtis J. Austin (March 1, 2008) Up Against the Wall: Violence in the Making and Unmaking of the Black Panther Party University of Arkansas Press
* ↑ Curtis J. Austin (March 1, 2008) Up Against the Wall: Violence in the Making and Unmaking of the Black Panther Party University of Arkansas Press
* ↑ Genzlinger, Neil. «Elbert Howard, a Founder of the Black Panthers, Dies at 80». nytimes.com, July 26, 2018. [Consulta: March 1, 2019].
* ↑ Hunt, Emily. «As Big as Ever». North Bay Bohemian, August 10, 2011. [Consulta: November 17, 2016].
* ↑ As Big as Ever | News | North Bay Bohemian Retrieved December 5, 2016.
* ↑ Rafkin, Louise «Elbert "Big Man" Howard and Carole Hyams: Not-so-lost love». , April 6, 2008.
# Elberon

«Elberon» té aquests significats:
# Raivis Dzintars

Raivis Dzintars (Riga 25 de novembre de 1982) és un polític i periodista letó. És co-president del partit Aliança Nacional, juntament amb Gaidis Bērziņš.
Va ser escollit membre del Saeima a les eleccions parlamentàries del 2010. Va ser el candidat per Aliança Nacional per al càrrec de primer ministre de Letònia a les eleccions de 2011, en les que el partit va augmentar el seu nombre d'escons de 8 a 14. A les eleccions de 2014, va ser reelegit al Parlament per la llista dels nacionalistes, tanmateix, va suspendre el seu mandat parlamentari al desembre 2014.

## Referències

* ↑ «12. Saeima apstiprināta», 04-11-2014. [Consulta: 12 juny 2015].
* ↑ «Saeima apstiprina deputāta pilnvaras uz laiku Gunāram Rusiņam» (en letó), 04-12-2014. [Consulta: 12 juny 2015].
# Enric Cuxart i Vaquer

Enric Cuxart i Vaquer (Cornellà de Llobregat, 27 de març de 1967) és un exfutbolista català, que ocupava la posició de davanter. El seu germà, José Vicente Cuxart, també fou futbolista.

## Trajectòria

Comença a destacar a les files de l'equip de la seua ciutat natal, la UE Cornellà, on les seues bones actuacions possibiliten que el 1987 s'hi incorpore al Mestalla. A la campanya 89/90 debuta amb els valencianistes a primera divisió, on ofereix una gran eficàcia: només hi disputa 30 minuts, repartits en dos partits, i en els quals hi marca 3 gols. L'any següent es consolida al primer equip, i encara que no és titular, deixa una bona marca, sis dianes en 26 partits.
L'estiu de 1991 fitxa pel RCD Espanyol, on no gaudeix de massa oportunitats, i en any i mig a Barcelona, només juga 14 partits i marca tres gols. A mitja temporada 92/93 recala a la UD Las Palmas, de Segona Divisió B. La temporada 93/94 milita a un altre equip d'esta categoria, el Córdoba CF, i a la següent, a les files del Cartagena FC. Al quadre departamental només hi està mitja temporada, en la qual marca 11 gols en 12 partits.
El mes de gener de 1995 arriba a l'Elx CF. Acaba eixa temporada marcant nou gols en 18 partits, que no serveixen perquè els valencians optaren pels playoffs d'ascens a Segona Divisió. A la campanya 95/96 qualla un gran exercici, que el duen a marcar 22 gols, 18 d'ells a la temporada regular, i 4 en la lligueta d'ascens, tots quatre a la Cultural Leonesa. A les postres, l'Elx no aconseguiria l'ascens.
De nou seria el referent atacant dels il·licitans a la campanya 96/97. Eixe any marca 15 dianes a la temporada regular. Als playoffs d'ascens, el català marca el gol decisiu, davant el Barakaldo CF, que dona a l'Elx l'ascens a la Segona Divisió.
No té continuïtat amb l'entitat del Baix Vinalopó i la temporada 97/98 la milita al CD Badajoz, de Segona Divisió, on és suplent. Entre 1998 i 2000 milita al Reial Múrcia, de Segona B, amb qui aconsegueix un altre ascens a la categoria d'argent. En finalitzar la temporada 99/00, el de Cornellà es retiraria del futbol.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Rentadors municipals (els Omellons)

Rentadors municipals és una obra del municipi dels Omellons (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El safareig municipal data dels primers anys de la dècada dels trenta del segle xx. És una senzilla construcció de planta rectangular dividida en dos compartiments de diferents mides. Es compon d'una base poc elevada de formigó, damunt d'aquesta hi ha un enllosat de pedra de mig metre d'amplada, col·locat inclinat per facilitar el rentat. Està situat a la riera, entre els dos ponts.

## Història

La seva ubicació, entre els dos ponts del poble, es correspon a l'aprofitament de l'aigua del Barranc del Turull. Abans de la seva construcció es rentava directament a la riera. Avui dia resta per a usos agrícoles: omplir botes per ensulfatar, neteja de toldos per la verema…

## Referències

* 1 2 «Rentadors municipals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Enòfita

Enòfita (en grec antic Οἰνόφυτα) era una petita ciutat de Beòcia on el 457 o 456 aC els atenencs comandats per Mirònides van derrotar els tebans i van obtenir el control de Beòcia.
Com que aquesta batalla va comportar la destrucció de Tànagra, no hi ha dubte que va tenir lloc al territori d'aquesta ciutat, no gaire lluny de la frontera amb l'Àtica. El nom d'Enòfita indica que el lloc era important perquè s'hi produïa vi (οίνος), molt celebrat al territori de Tànagra i considerat el millor de Beòcia. Segurament la ciutat estava situada en una posició dominant a la riba esquerra del riu Asop, entre Tànagra i Oropos.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Oenophyta». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 gener 2021].
# Enímia de Burlatis

* Per a altres significats, vegeu «Santa Enímia (desambiguació)».
Enímia de Burlatis (Gàl·lia, final del segle VI - Burlatis, actual Santa Enimia, Losera, 628) fou una monja occitana, abadessa. És venerada com a santa per l'Església catòlica.

## Vida i llegenda

La seva vida és relatada en un text del segle xii i per un poema amb dos mil versos del trobador Bertran de Marsella.
La llegenda la fa princesa merovíngia, filla de Clotari II i germana de Dagobert I, que hauria viscut al segle VII. Tot i la seva gran bellesa es va dedicar a tenir cura dels pobres, invàlids i leprosos. Quan va haver d'escollir marit, el pare li va suggerir diversos pretendents, però la noia va refusar al·legant que estava casada amb Déu i amb Crist; el pare va preparar el casament igualment i Enímia va demanar ajut diví per conservar la seva puresa: l'ajut li va arribar en contreure la lepra i quedar desfigurada, sense que cap metge la pogués guarir.
La princesa va demanar llavors a Déu de tornar al seu estat anterior; en un somni, un àngel li va dir que anés al Gavaldà a una font anomenada Burlatis. No la va poder trobar i es va banyar a una altra font (Banhòu, Losera) que no va produir cap efecte; finalment, va trobar la font de Burlatis (actual Santa Enimia, a la Losera, una de les fonts on neix el Tarn), s'hi va banyar i es va guarir. Però només tornar-ne la malaltia va reaparèixer: va tornar a la font i en banyar-s'hi tornà a guarir-se, però sempre que en tornava, tornava a recaure. Va entendre que la voluntat divina era que restés en aquell lloc, i va quedar-s'hi vivint en una cova amb una servidora o fillola. El bisbe Hilari de Javols la va nomenar abadessa del lloc on es va fundar un convent mixt. Morí a la seva cova cap al 628.

### Llegenda del drac

La tradició associa Enímia amb la lluita contra un drac enviat pel diable. Juntament amb el bisbe Hilari de Javols el van combatre i derrotar.

## Veneració

El seu suposat germà Dagobert va buscar la tomba d'Enímia i encara que els monjos del lloc la van voler amagar, la va trobar: hi havia, però, dos cadàvers, el de la santa i el de la seva minyona (que també hauria mort). Aquest darrer havia estat marcat al front amb el nom d'Enímia perquè la santa no volia que el seu cos fos canviat del lloc; Dagobert, pensant que eren les d'Enímia, se n'emportà les restes de la minyona i foren depositades a la basílica de Saint-Denis. Aquesta circumstància fou revelada als monjos de Saint-Denis més tard, mitjançant un missatge diví. Com que el relat és llegendari, és possible que el canvi de cos sigui una fabulació que el cos de Saint-Denis sigui realment el d'Enímia.
A l'ermita aixecada on hi havia la cova es van conservar les suposades restes verdaderes de la santa, fins que el 1970 foren robades i no han aparegut.

## Notes

* ↑ Una altra versió la fa germana de Clodoveu II, fill de Dagobert I.

## Bibliografia

* Bertran de Marsella, La vida de santa Enímia. La Canourgue:, La Confrérie, 2001 (ISBN 2-9516861-0-2)
* Félix Buffière, Ce tant rude Gévaudan, volum I, cap. 12 «Sainte Énimie, sœur de Dagobert, princesse de légende»
# Enriqueta Adelaida de Savoia

Enriqueta Adelaida de Savoia (en alemany Henriette Adelheid von Savoyen, i en italià Enrichetta Adelaide di Savoia) va néixer a Torí (Itàlia) el 6 de novembre de 1636 i va morir a Múnic el 13 de juny de 1676. Era filla del duc Víctor Amadeu I de Savoia (1587-1637) i de la princesa Cristina de França (1606-1663).
Va ser duquessa i electora consort de Baviera, amb una notable influència en les relacions exteriors, orientades a establir una aliança amb França i en contra d'Àustria. Va ser també un gran promotora de l'art i de l'arquitectura. Entre altres, va promoure la construcció de la residència reial de Múnic, el palau de Nymphenburg. Invità a la cort de Múnic molts artistes italians, que introduïren a Baviera el gust pel barroc i per l'òpera italiana.

## Matrimoni i fills

El dia 8 de desembre de 1650 es va casar amb el duc Ferran I Maria de Baviera (1636-1679), fill de l'elector Maximilià I de Baviera (1573-1651) i de l'arxiduquessa Maria Anna d'Àustria (1610-1665). La parella tingué set fills:
* SA la princesa Maria Anna de Baviera, nada a Múnic el 1660 i morta a Versalles el 1690. Es casà amb el príncep Lluís de França (1661-1711).
* SA l'elector Maximilià II Manuel de Baviera, nat a Múnic el 1662 i mort a Múnic el 1726. Es casà en primeres núpcies amb l'arxiduquessa Maria Antònia d'Àustria (1669-1692). i en segones núpcies amb la princesa Teresa Conegunda Sobieski (1676-1730).
* SA la princesa Lluïsa Margarida de Baviera (1663-1665).
* SA el príncep Lluís Amadeu de Baviera, nascut i mort el 1665.
* SA el duc Caietà Maria de Baviera, nascut i mort el 1670.
* SA el príncep Josep Climent de Baviera, elector de Colònia. Nat a Baviera el 1671 i mort a Colònia el 1723.
* SA la princesa Violant Beatriu de Baviera (1673-1731), casada amb Ferran de Mèdici (1663-1713).

## Bibliografia

* Roswitha von Bary: Henriette Adelaide. Kurfürstin von Bayern. Pustet, Regensburg 2004, ISBN 3-7917-1873-8.
* Cornelia Kemp: Das Herzkabinett der Kurfürstin Henriette Adelaide in der Münchner Residenz. Eine preziöse Liebeskonzeption und ihre Ikonographie. In: Münchner Jahrbuch der bildenden Kunst 33, 1982, ISSN 0077-1899, S. 131–154.
* Reinhold Baumstark: Abbild und Überhöhung in der höfischen Malerei unter Henriette Adelaide und dem jungen Max Emanuel. A: Hubert Glaser (Hrsg.): Kurfürst Max Emanuel. Bayern und Europa um 1700. Band 1: Zur Geschichte und Kunstgeschichte der Max-Emanuel-Zeit. Hirmer, München 1976, ISBN 3-7774-2790-X, S. 171–205.

## Enllaços externs

* Grabrede zum Begräbnis Adelheids: Glorwürdige Lobgedächtnuß Der Bayrischen Amalasvnthae, Oder Leich-Ehren- Predig, In welcher Die Heroische Tugenden Der ... Henriette Adelhaid, In Ober- vnd Nidern Bayrn, ... auch der Obern Pfaltz Hertzogin, ... den 30. Merz Anno 1676 Eingeführt
# Enriqueta Amàlia d'Anhalt-Dessau

Enriqueta Amàlia d'Anhalt-Dessau -en alemany Henriette Amalie von Anhalt-Dessau- (Clèveris, Sacre Imperi el 16 d'agost de 1666 -castell de Oranienstein, Dietz, 18 d'abril de 1726) fou una noble alemanya, filla del príncep Joan Jordi II d'Anhalt-Dessau (1627-1693) i d'Enriqueta Caterina de Nassau (1637-1708).
En morir el seu marit Enric Casimir, el 1696, va actuar fins al 1707 com a regent del seu fill Joan Guillem que amb només 9 anys havia heretat tots els títols del seu pare, governador de Frísia, Groningen i Drenthe.

## Matrimoni i fills

El 26 de novembre de 1683 es va casar amb el seu cosí Enric Casimir II de Nassau-Dietz (1657-1696), fill de Guillem Frederic (1613-1664) i d'Albertina Agnès d'Orange-Nassau (1634-1696). El matrimoni va tenir nou fills:
* Guillem (1685-1686)
* Enriqueta (1686-1754)
* Joan Guillem (1687-1711), príncep d'Orange casat amb Maria Lluïsa de Hessen-Kassel (1688-1765).
* Amàlia (1689-1711)
* Sofia (1690-1734), casada amb el duc Carles II de Mecklenburg-Schwerin (1678-1747)
* Elisabet (1692-1757), casada amb el príncep Cristià de Nassau-Dillenbourg (1688-1739)
* Joana (1693-1755)
* Lluïsa (1695-1765)
* Enriqueta (1696-1736)

## Bibliografia

* Marijke Bruggeman: Nassau en de macht van Oranje, Uitgeverij Verloren, 2007, S. 22 f.

## Enllaços externs

* http://www.guide2womenleaders.com/womeninpower/Womeninpower1670.htm