OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Besolí i Tonda

Josep Besolí i Tonda (Barcelona, 21 de juliol de 1907 - Barcelona, 29 de novembre de 1983) fou un futbolista català de les dècades de 1920 i 1930.

## Trajectòria

La seva posició al camp era de centrecampista o d'interior. Començà a jugar a la UE Sants, inicialment amb l'equip reserva i més endavant amb el primer equip. Destacà durant la temporada 1928-29, on també jugaven De Mur i Pausàs. La següent temporada fou fitxat per la UE Sant Andreu, on esdevingué una peça bàsica, marcant 11 gols en 24 partits. El juliol de 1930 ingressà al RCD Espanyol, juntament amb Pausàs. La primera temporada al club blanc-i-blau fou prometedora però la segona va perdre protagonisme. En total disputà 22 partits de lliga a primera divisió, en els quals marcà 10 gols. L'agost de 1932 deixà el club. Inicialment el CE Júpiter anuncià el seu fitxatge, malgrat fou cedit per l'Espanyol al FC Martinenc. Disputà 5 partits amb la selecció catalana de futbol entre 1931 i 1933. Acabà la seva trajectòria a CF Calella, Nàstic de Tarragona i Atlètic Hostafrancs.
El seu germà petit, Joan Besolí (conegut com a Besolí II) també fou futbolista.

## Referències

* ↑ «De Mataró». Mundo Deportivo, 30-05-1924. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «En Sans». Mundo Deportivo, 17-08-1925. [Consulta: 1r octubre 2014].
* 1 2 3 4 5 6 «Fitxa de Besolí». Periquito.cat. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Más juego de fichas». Mundo Deportivo, 24-08-1932. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Russificació

La russificació és l'adopció de l'idioma rus o aspectes de la cultura russa, voluntàriament o no, per comunitats no russes. En un sentit estricte, el terme "russificació" es fa servir per descriure la influència del rus sobre les llengües eslaves, bàltiques i altres idiomes que es parlen a les zones que controlava o controla Rússia. En un sentit històric, el terme es refereix a les polítiques (tant oficials com no oficials) de la Rússia Imperial i la Unió Soviètica en relació amb els seus components nacionals i les minories nacionals de Rússia, que tenien com a objectiu la dominació russa.
Les principals àrees d'influència de la russificació són la política i la cultura. En política, un element de russificació és la designació dels russos per ocupar llocs administratius en les institucions nacionals. En la cultura, la russificació es posa en relleu principalment en l'ús important del rus en els assumptes oficials i en la influència del rus sobre els idiomes nacionals. El desplaçament demogràfic a favor de la població russa també es considera generalment com una forma de russificació.
Alguns estudiosos diferencien russianització (entesa com l'expansió de la llengua, la cultura i el poble rus en regions de fora de Rússia), 'russificació' (entès com un procés de canvi de la pertinença ètnica d'una persona o identitat de no russa a russa. En aquest sentit, l'expansió de la llengua, la cultura i el poble rus (russianització) no s'ha de comparar amb assimilació cultural de no russos (russificació). Tot i que ambdós processos estan barrejats, l'un no condueix necessàriament a l'altre.

## Referències

* ↑ Aspaturian, Vernon V., "The Non-Russian Peoples", en Allen Kassof, Ed., Prospects sea Soviet Society (Nova York: Praeger, 1968): 143-198. Aspaturian també es distingeix russianització i russificació de sovietització, és a dir, el procés d'expansió de les institucions soviètiques i la reestructuració socialista soviètica de relacions socials i d'acord visió econòmica del Partit Comunista.

## Vegeu també

* Russisme
* Russificació de Finlàndia

## Enllaços externs

* Russificació a Lituània (anglès)
* La identitat cívica de russificació oficial a la regió nord-oest de l'Imperi després del de 1863 perr Mikhail Dolbilov Arxivat 2004-09-30 a Wayback Machine. (anglès)
* Missió permanent de l'Institut Caucasià per a la Fundació de la Democràcia celebrat a Tskhinvali Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. – Regnum News Agency (Rússia), 9 de desembre del 2005
# Resolució 214 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 214 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 27 de setembre de 1965, després d'expressar la seva preocupació pel fet que l'alto el foc exigit en les resolucions 209, 210 i 211 (i va estar d'acord amb l'Índia i el Pakistan), el Consell va exigir que les parts respectin el seu compromís, l'alto el foc i la retirada de tot el personal armat.
La resolució es va aprovar sense vot.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Conflicte del Caixmir
* Guerra indopakistanesa de 1965

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Gabinet Frieden

El Gabinet Frieden va formar el govern de Luxemburg del 25 de març de 1958 al 23 de febrer de 1959 amb la mort de Pierre Frieden. Va ser una coalició entre el Partit Popular Social Cristià (CSV), i el Partit Socialista dels Treballadors (LSAP).

## Composició

| Nom | Nom | Partit | Càrrec |
| | Pierre Frieden | CSV | Primer Ministre Ministre d'Educació Nacional Ministre de Població y Família Ministre de Religió, Arts i Ciències Ministre de l'Interior |
| | Joseph Bech | CSV | Ministre d'Afers Exteriors Ministre de Viticultura |
| | Victor Bodson | LSAP | Ministre de Justícia Ministre d'Obres Públiques Ministre de Transpots |
| | Nicolas Biever | LSAP | Ministre de Treball, Seguretat Social, Mines i Assistència Social |
| | Pierre Werner | CSV | Ministre de Finances Ministre de Defensa |
| | Émile Colling | CSV | Ministre d'Agricultura Ministre de Salut Pública |
| | Paul Wilwertz | LSAP | Ministre d'Afers Econòmics |
| | Henry Cravatte | LSAP | Secretari d'Estat d'Afers Econòmics |
| Font: ||||

## Referències

* ↑ Thewes, 2011, p. 149.

## Bibliografia

* Thewes, Guy. «Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848. Èdition 2011» (PDF) (en francès). [Consulta: 9 desembre 2015].
# Valéncia Hui

Valéncia Hui va ser un diari valencià d'ideologia estatista aparegut el 28 de novembre de 2006 i tancat en juny de 2008.
La publicació era escrita majoritàriament en castellà i amb pocs articles, sobretot els d'opinió, en valencià, intentant seguir les directrius ortogràfiques de la RACV, tot i que també hi havia articles que no seguien cap gramàtica concreta.

## Història

El periòdic fou creat el 2006 per part dels empresaris valencians Juan Lladró (propietari de la firma Lladró) i Héctor Gimeno, que després dels intents de compra fallits del Diario de Valencia decidiren crear un nou rotatiu que atraguera al mateix públic que aquest.
Tanmateix, amb només dos anys de vida, el 28 de juny de 2008, aquest diari va tancar la seua edició en paper. Alhora, feia una nota de premsa, dient que es "passaven a Internet, a la nova tecnologia" al·ludint que "era més barat i més còmode". Dues setmanes després d'aquestes declaracions per part del periòdic, Valéncia Hui no s'imprimeix, i tampoc té activa la seua pàgina web.

## Connotacions ideològiques

Les connotacions ideològiques de nacionalisme d'estat del diari eren variades, començant pel mateix nom Valéncia, amb accent agut, tal com propugnen des de la RACV. També les seccions del diari tenien connotacions com ara Regne substituint a Comunitat Valenciana o Deports en compte d'Esports.
L'any 2007 el diari començà la publicació d'una sèrie d'articles contra l'AVL que anomena AVL, historia de una traición (AVL, història d'una traïció en valencià) en el qual es donava la particular visió del blaverisme del conflicte lingüístic valencià culpant l'AVL de traïció al regionalisme per catalanitzar la «llengua valenciana».

## Referències

* ↑ "El diario Valencia Hui suprime su edición de papel" 20minutos.es (castellà)
* ↑ "L'enfonsament del blaverisme: Tanca el diari ultra 'Valéncia Hui'"
* ↑ Bueno, Baltasar. «AVL, història d'una traïció» (en castellà). Idioma Valencià. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 març 2015].
# Josep Maria Balanyà

Josep Maria Balanyà és un músic i performer nascut a Barcelona. Pianista solista, artista sonor. Dirigeix orquestres d'improvisació en diversos llocs, principalment a Alemanya, Bèlgica, Suïssa i Amèrica. Música contemporània i experimental amb improvisació són les seves especialitats, que ha desenvolupat en quinze discos. També porta a terme creacions per a piano, veu, electrònica, dansa i instal·lacions sonores. Freqüenta festivals a Europa i Amèrica. Algunes de les seves creacions han estat Un peu à gauche, svp, Oxymoron Orchestra, 77 Trier West, Aqua Aeterna, Ultramarinos 451 i Intrus@. Toca amb Hans Koch, Joachim Kühn, Michiel Borstlap, Claudio Pontiggia, Ksenija Lukic, Neue Ensemble Hannover, Franz Hautzinger i Carlos Zingaro. El seu darrer disc (2015) és Don't Mind.

## Referències

* ↑ «Josep-Maria Balanyà». web. Institut Cervantes Hamburg. [Consulta: 25 novembre 2015].
* ↑ «Josep Maria Balanyà». Catalan Sounds. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-26. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «El disc de Josep Maria Balanyà, "Don't Mind" i la nova temporada dels Amics de l'Òpera de Sabadell». Notes de clàssica. Catalunya Ràdio. [Consulta: 25 novembre 2015].
# Leighton (Alabama)

Leighton és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 849 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Leighton tenia 849 habitants, 360 habitatges, i 235 famílies. La densitat de població era de 331,1 habitants/km².
Dels 360 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,9% hi vivien parelles casades, en un 23,3% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 75,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.500 $ i la renda mediana per família de 28.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.625 $ mentre que les dones 18.393 $. La renda per capita de la població era de 12.680 $. Aproximadament el 22,7% de les famílies i el 26,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Russian Mission

Russian Mission és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 320 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Russian Mission tenia 296 habitants, 70 habitatges, i 60 famílies La densitat de població era de 20,2 habitants/km².
Dels 70 habitatges en un 67,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 24,3% dones solteres, i en un 12,9% no eren unitats familiars. En el 10% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,51.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 48% tenia menys de 18 anys, un 12,5% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 11,5% de 45 a 60 i un 4,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 19 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 22.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.083 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 8.358 $. Aproximadament el 15,6% de les famílies i el 21,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Russian Mission». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Russian Mission». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Dagmar Borup

Dagmar Borup (Horsens, 25 de febrer de 1867 - Frederiksberg, 14 de gener de 1959) (nascuda Alexandersen) va ser una pianista i pedagoga musical danesa. Se la recorda en particular per introduir la formació de l'oïda al pla d'estudis de la Reial Acadèmia Danesa de Música i institucions relacionades. Va adaptar i ampliar l'enfocament que havia après a Roma, Berlín i París publicant llibres de text i demostrant-ho als estudiants de Suècia i els Països Baixos. Gràcies a Borup, la formació de l'oïda es va convertir en un aspecte clau de l'educació que va oferir als seus alumnes, entre ells l'organista Ebba Nielsen i la pianista Merete Westergaard.

## Biografia

Nascuda el 25 de febrer de 1867 a Horsens, Emilie Marie Dagmar Alexandersen era filla del pintor Peder Alexandersen (1830–1904) i Helene Stockholm (1877–1896). Juntament amb les seves dues germanes, es va criar en una càlida casa burgesa. Després d'entrar a la Reial Acadèmia el 1886, va conèixer el violinista Julius Borup (1865–1938) amb qui es va casar el 1896. També es va convertir en una amiga íntima de Carl Nielsen i la seva dona Anne Marie Carl-Nielsen. Era una bona pianista, actuava sovint en concerts amb el seu marit.
Borup va haver d'abandonar la seva carrera com a pianista quan va començar a patir un trastorn dels nervis als braços. Quan tenia 58 anys, va assistir a classes de solfeig al Conservatori de París, basant-se en les obres d'Albert Lavignac, com ara Solfèges des solfèges. Tot i que l'enfocament sonor s'havia practicat a les escoles, no s'havia utilitzat a l'educació superior. Borup va aconseguir que s'adoptés a l'escola de ballet reial danès, on feia classes el 1927 i el 1930, la va incloure al currículum de la Royal Music Academy, on va ensenyar entre 1930 i 1936. Va formar a uns 40 dels seus estudiants en el mètode auditiu a l'acadèmia i va fer servir l'escola de ballet com a escenari pràctic per examinar aquells que pretenien convertir-se en acadèmics.
Dagmar Borup va morir al districte de Frederiksberg de Copenhaguen el 14 de gener de 1959.

## Publicacions seleccionades

* Borup, Dagmar. Nye rytmiske Øvelser for Begyndere (en danès). Skandinavisk Musikforlag, 1963.
* Borup, Dagmar. Musikalske spørgsmaal og svar: noder, pauser: fortegn. og nodetrin for lærer og elev: 1 hefte (en danès), 1928.

## Referències

* 1 2 3 Bruland, Inge. «Dagmar Borup (1867 - 1959)» (en danès). Kvinfo. [Consulta: 16 desembre 2019].
* 1 2 Brulund, Inge. «Kinder og klaveret» (en danès). Danish Musicology Online.
# Gavarret

«Gavarret» té aquests significats:
* Gavarret (Aragó), despoblat al municipi de Bonansa, a la comarca aragonesa de la Ribagorça
* Gavarret (Gers) o Gavarret-sur-Aulouste (francès), municipi francès al departament del Gers (regió de Migdia-Pirineus)
* Gavarret (Landes), municipi francès al departament de les Landes (regió d'Aquitània)
* Cantó de Gavarret, cantó francès al departament de les Landes (regió d'Aquitània)
* Serra de Gavarret, serralada al municipi de Bellver de Cerdanya a la comarca de la Baixa Cerdanya
# Vauquois

Vauquois és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 19 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vauquois era de 19 persones. Hi havia 8 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols) i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 16 habitatges, 8 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 15 eren cases i 1 era un apartament. Dels 8 habitatges principals, 7 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia quatre cambres i 7 en tenien cinc o més. 7 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 3 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vauquois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 10 persones, 8 eren actives i 2 eren inactives. Les 8 persones actives estaven ocupades(5 homes i 3 dones).. De les 2 persones inactives 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vauquois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vauquois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Novato

Novato és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2010 tenia 54.000 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Novato tenia 47.630 habitants, 18.524 habitatges, i 12.411 famílies. La densitat de població era de 663,9 habitants/km².
Dels 18.524 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,7% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 27,5% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 63.453 $ i la renda mitjana per família de 74.434 $. Els homes tenien una renda mitjana de 55.822 $ mentre que les dones 40.287 $. La renda per capita de la població era de 32.402 $. Entorn del 3,1% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Novato». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Novato». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Leightonita

La leightonita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de Tomas Leighton, professor de mineralogia de la Universitat de Santiago de Xile.

## Característiques

La leightonita és un sulfat de fórmula química K₂Ca₂Cu(SO₄)₄·2H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la leightonita pertany a «07.C - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: krausita, tamarugita, kalinita, mendozita, lonecreekita, alum-(K), alum-(Na), tschermigita, lanmuchangita, voltaïta, zincovoltaïta, pertlikita, amoniomagnesiovoltaïta, kröhnkita, ferrinatrita, goldichita, löweïta, blödita, niquelblödita, changoïta, zincblödita, leonita, mereiterita, boussingaultita, cianocroïta, mohrita, niquelboussingaultita, picromerita, polihalita, amarillita, konyaïta i wattevil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Chuquicamata, al districte homònim de Calama, a la província d'El Loa (Regió d'Antofagasta, Xile), on sol trobar-se associada a altres minerals com la kröhnkita i l'atacamita. També ha estat descrita en una altra localitat xilena, a Caracoles, a la província de Tocopilla (també a Antofagasta); a Europa ha estat trobada a l'àrea de Brixlegg - Schwaz, al Tirol del Nord (Àustria), i a Visdalen (Oppland, Noruega); i a una localitat africana, a la mina Tsumeb, a Namíbia.

## Referències

* ↑ «Leightonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 juliol 2017].
# Day

Day és una comunitat no incorporada al comtat de Modoc, Califòrnia a 35 km a l'oest d'Adin, a una altura de 1.111 m. A Day funcionà una oficina de correus entre 1888 -1925 i 1926-1953.

## Referències

* 1 2 259102 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Day (en anglès)
* 1 2 Durham, David L. California's Geographic Names: A Gazetteer of Historic and Modern Names of the State. Quill Driver Books, 1998, p. 370. ISBN 9781884995149.
Viccionari
# Resolució 2147 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2147 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 de març de 2014. El Consell va ampliar el mandat de la MONUSCO a la República Democràtica del Congo durant un any fins al 31 de març de 2015.
El 7 de novembre de 2013, el moviment rebel Moviment 23 de març havia deposat les armes. No obstant això, a causa de les activitats d'altres grups com el FDLR, l'ADF, l'Exèrcit de Resistència del Senyor (LRA), el Bakakta-Katanga i diversos grups Mai Mai, la crisi del Congo oriental es mantenia. Però també es va condemnar la violació massiva al voltant de Minova que va ser comesa pels soldats de l'exèrcit congolès al novembre de 2012.
El mandat de la MONUSCO i la seva força d'intervenció es van ampliar fins al 31 de març de 2015. La força de pau havia de protegir la població, neutralitzar els grups armats (aquesta era la tasca de la força d'intervenció), controlar el compliment de l'embargament d'armes i recolzar processos legals.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC authorizes year-long mandate extension for MONUSCO», 28-03-2014.
* ↑ How military mass rape was buried in Congo, news.com.au

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Galaxias maculatus

Galaxias maculatus és una espècie de peix teleosti de la família Galaxiidae.
Es troba distribuït a l'àrea circumpolar antàrtica, a l'Argentina, Xile, Austràlia, Nova Zelanda, Tasmània, Illes Chatham, Illes Malvines.

## Referències

* ↑ Jenyns, Leonard. Darwin, Charles (editor). Fish (pdf) (en anglès). volum 4 de The zoology of the voyage of H. M. S. Beagle, under the command of Captain Fitzroy, R. N., during the years 1832 to 1836. Londres: Smith, Elder, and Co., 1842, p. 92.