OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Termociclador

Un termociclador, màquina de PCR o reciclador tèrmic de PCR, és una màquina usada en biologia molecular que permet realitzar de forma automàtica i programada els cicles de temperatures necessaris per a una reacció en cadena de la polimerasa d'amplificació d'ADN o per a reaccions de seqüenciació amb el mètode de Sanger.
Essencialment l'aparell conté una petita cambra on la temperatura és controlada de forma precisa per una resistència que transmet la seva escalfor a un bloc metàl·lic que actua com a gradeta per als tubs Eppendorf que contenen la mescla preparada per a la reacció. El bloc permet l'escalfament i el refredament en rangs de temperatura de 4 °C a 96 °C. La tapa usualment resta en contacte amb els taps dels eppendorfs i s'escalfa per tal d'evitar la condensació d'aigua als taps en les etapes de refredament. Quan es produeix aquesta condensació provoca una variació considerable de les concentracions dels components de la mescla de reacció, ja que aquests volums de reacció acostumen a ser de l'ordre de microlitres.
Els models recents de la màquina, dotada d'un processador electrònic, permeten enregistrar programes d'execució que regulen els temps i temperatures de cada cicle i les fases inicials i finals. Els models actuals requereixen l'ús de polimerases termoestables com la Taq pol derivades de les que usen organismes extremòfils com Thermus aquaticus o Pirococcus furiosus.

## Història

Els primers cicladors tèrmics van ser dissenyats per utilitzar-los amb el fragment de Klenow de l'ADN polimerasa I. Com que aquest enzim és destruït durant cada pas de calefacció del procés d'amplificació, calia afegir-hi nou enzim a cada cicle. Això va conduir a una màquina aparatosa basada en un xuclador automatitzat, amb tubs de reacció oberts. Posteriorment, el procés PCR es va adaptar a l'ús de l'ADN polimerasa termoestable de Thermus aquaticus, cosa que va simplificar molt el disseny del ciclador tèrmic. Mentre que en algunes màquines antigues el bloc està submergit en un bany d'oli per controlar la temperatura, en les màquines PCR modernes s'utilitza habitualment un element Peltier. Els cicladors tèrmics de qualitat sovint contenen blocs de plata per aconseguir canvis ràpids de temperatura i temperatura uniforme a tot el bloc. Altres màquines tenen múltiples blocs amb gran capacitat de calor, cadascun dels quals es manté a temperatura constant i els tubs de reacció es mouen entre ells mitjançant un procés automatitzat. S'han creat cicles tèrmics miniaturitzats en els quals la barreja de reacció es desplaça per canal per zones fredes i calentes d'una càpsula micro-fluïda. Els cicladors tèrmics dissenyats per a PCR quantitativa tenen sistemes òptics que permeten controlar la fluorescència durant els cicles de reaccions.

## Referències

* ↑ Weier, HU; Gray, JW «A programmable system to perform the polymerase chain reaction.». DNA (Mary Ann Liebert, Inc.), 7, 6, 01-07-1988, pàg. 441–7. PMID: 3203600.

## Enllaços externs

* PCR Protocol with a Thermal Cycler(anglès)
# Temporada 1950-1951 del Club Joventut Badalona

La temporada 1950-1951 va ser la 12a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial. En aquesta temporada va ser subcampió del XXVI Campionat de Catalunya.

## Resultats
### Campionat d'Espanya - Copa del Generalíssim

El Joventut va ser semifinalista d'aquesta edició de la Copa del Generalíssim. A quarts de final va eliminar la UD Osca, i a semifinals va ser caure davant el CF Barcelona.

### Campionat de Catalunya

El Joventut va tornar a ser subcampió del Campionat de Catalunya, repetint la posició aconseguida la temporada anterior.

### Altres competicions

El Joventut va guanyar la Copa General Orgaz per segon any consecutiu, guanyant al FC Barcelona a la final per 47 a 41. També va aconseguir novament la Copa Hernán, eliminant el Sant Josep a semifinals i derrotant a la final al CB Santfeliuense.

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
* Club Joventut Badalona: plantilla 1950-51
* Jugadors
* Marcel·lí Maneja
* Josep Brunet
* Andreu Oller
* Josep Massaguer
* Jaume Bassó
* Josep Gubern
* Eugeni Espiga
* Quico Martínez
* Julio Canals
* Llinás
* Entrenador
* Josep Maria Costa (fins al març)
* Lluís Antoja

## Referències

* ↑ «XV Campeonato de España / Copa del Generalísimo 1951» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta esencia del basket, 1992, p. 50-51 [Consulta: 9 maig 2018].
* ↑ «Història. Anys 50: Els èxits segueixen i arriba la lliga nacional». Penya.com. [Consulta: 1r maig 2018].
# Teorema de Banach-Steinhaus

En matemàtiques, en l'àrea d'anàlisi funcional, el teorema de Banach-Steinhaus o principi de la fita uniforme és un dels resultats bàsics. El seu enunciat és el següent:
Siguin $E$ i $F$ dos espais de Banach. Sigui ${\mathcal {T}}\subset {\mathcal {L}}(E,F)$ un subconjunt (no necessàriament numerable). Suposem que per a tot $x\in {\mathcal {T}}$ es tingui que $\sup\{\|Tx\|_{F};T\in {\mathcal {T}}\}<\infty$. Aleshores, $\sup\{\|T\|_{{\mathcal {L}}(E,F)};T\in {\mathcal {T}}\}<\infty$.
La demostració es basa en el teorema de categories de Baire.

## Referències

* ↑ Rudin, Walter. Functional Analysis (en anglès). New Delhi: Tata MacGraw-Hill, 1973. ISBN 978-0070542259.
* ↑ Brézis, Haim. Functional analysis, Sobolev spaces and partial differential equations (en anglès). Nova York: Springer, 2011. ISBN 9780387709130.
# Teopomp d'Atenes

Teopomp (en llatí Theopompus, en grec antic θεόπομπος), fou un poeta còmic atenenc de l'antiga comèdia i també de la comèdia mitjana. Era fill de Teodectes o Teodor o Tisamè.
Segons l'enciclopèdia Suides era contemporani d'Aristòfanes. Va escriure de fet durant el darrer període de la vella comèdia i part de la mitjana fins a l'any 380 aC, segons indiquen els fragments conservats. De la seva biografia no se'n tenen notícies, excepte una història fabulosa de la cura d'una malaltia feta pel mateix Asclepi que Suides treu de Claudi Elià, i descriu una estàtua que commemorava la recuperació de la salut de Teopomp feta en marbre de Paros que representava al poeta estirat en un triclini i al seu costat el déu lliurant-li la medicina.
Es diu que va escriure disset drames, encara que Suides i Eudòxia Macrembolitissa parlen de vint-i-quatre. Només es conserven vint títols:
* Ἄδμητος (Admetos)
* Ἀλθαία (Altea)
* Ἀφροδίσια (Afrodita)
* βατύλη (Batyle)
* Εἰρήνη (Eirene "La Pau")
* Ἡδυχάρης (Hedychares)
* Θησεύς (Teseu)
* Κάλλαισχρος (Kallaischros)
* Καπηλίδες (Kapelídes "servents")
* Μῆδος (Els Medes)
* Νεμέα (Nemea)
* Ὀδυσσεύς (Odisseu)
* Παῖδες (Paides "nens")
* Παμφίλη (Pamphile)
* Πανταλέων (Pantaléon)
* Πηνελόπη (Penèlope)
* Σειρῆνες (Sirenes)
* Στρατιώτιδες (Stratiotides "Dones soldats")
* Τισάμενος (Tisamen)
* Φινεύς (Fineu)
Erròniament se li han atribuït també:
* Ἐποποιοί (Epopoioi "Epopees")
* Πόλεις (Poleis "Ciutats")
* Τρικάρανος (Trikáranos).

## Referències

* ↑ Theopompus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1092
# Tonnoiriella paveli

Tonnoiriella paveli és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a l'Àfrica del Nord: el Marroc.

## Referències

* ↑ Vaillant, 1982. Travaux Lab. Hydrobiol. Piscic. Univ. Grenoble 71-73: 213.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Tonnoiriella holmi

Tonnoiriella holmi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Alemanya.

## Referències

* ↑ Vaillant, 1982. Travaux Lab. Hydrobiol. Piscic. Univ. Grenoble 71-73: 213.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Tiere Deutschlands (BINOT et al. 1998) (alemany)
* ↑ Rüdiger Wagner, 1993. Einige neue europäische Psychodiden (Diptera, Nematocera, Psychodidae). Entomofauna, Band 14, Heft 24: 401-416. ISSN 0250-4413.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Topsail Beach

Topsail Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 581 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Topsail Beach tenia 471 habitants, 252 habitatges i 159 famílies. La densitat de població era de 41,6 habitants per km².
Dels 252 habitatges en un 9,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,3% hi vivien parelles casades, en un 2% dones solteres, i en un 36,9% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 7% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 17,6% entre 25 i 44, un 44,2% de 45 a 60 i un 26,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 56 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,8 homes.
Entorn del 0,8% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Topsail Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Topsail Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Toppenish

Toppenish és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 8.946 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Toppenish tenia 8.946 habitants, 2.275 habitatges, i 1.874 famílies. La densitat de població era de 1.837,3 habitants per km².
Dels 2.275 habitatges en un 52,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,1% hi vivien parelles casades, en un 16,3% dones solteres, i en un 17,6% no eren unitats familiars. En el 14,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,8% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 14,2% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.950 $ i la renda mediana per família de 28.228 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.264 $ mentre que les dones 19.704 $. La renda per capita de la població era de 9.101 $. Aproximadament el 29,2% de les famílies i el 32% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Toppenish». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Toppenish». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Thomas Berkhout

Thomas Berkhout (Delft, 22 de novembre de 1984) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional del 2003 al 2010.

## Palmarès

* 2005
** 1r a la Volta al Brabant flamenc i vencedor d'una etapa
* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Ronde van Midden-Brabant
** 1r a l'Olympia's Tour

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Resolució 698 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 698 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 14 de juny de 1991 després de recordar la Resolució 682 (1990) relativa a les qüestions financeres i a totes les resolucions de Xipre fins a la més recent Resolució 697 (1991), el Consell expressa la seva preocupació pel que fa a la situació financera a què s'enfronta la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP), establerta a la Resolució 186 (1964).
El Consell va concloure, a partir d'un informe, que es necessita un mètode de finançament de la Força que la posi en una "base financera" sòlida i segura, amb l'objectiu de reduir i definir clarament els costos de la UNFICYP. També va demanar al Secretari General celebrar consultes amb el Consell i els Estats membres que contribueixen a la Força i altres, i que informessin abans del 15 de desembre de 1991, en el moment de l'extensió del proper mandat, de les mesures financeres que s'han de prendre.
L'informe, d'acord amb aquesta resolució, va identificar mesures d'estalvi, incloent-hi una reducció del nombre de tropes, una reducció del personal amb un augment estacional, la transformació de la Força en una missió d'observació, l'abolició del treball humanitari i econòmic o l'ús de tropes menys costoses.

## Referències

* ↑ United Nations: Department of Political Affairs. Repertoire of the Practice of the Security Council: Supplement 1989–1992. United Nations Publications, 1989, p. 457. ISBN 978-92-1-137030-0.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Línia Verda (Xipre)
* Invasió turca de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Remigio Herrero i Garcia

Remigio Herrero i Garcia (Rueda, Valladolid, 20 de setembre de 1951 - Barcelona, 4 de febrer de 2020) fou un polític català, regidor municipal i diputat al Congrés dels Diputats en la V Legislatura.
Graduat en magisteri i militant del PSC, va exercir com a tinent d'alcalde de l'ajuntament de Mataró en ser escollit regidor a les eleccions municipals espanyoles de 1983, 1987, 1991, 1995 i 1999.
El desembre de 1995 va substituir en el seu escó Carme Figueras i Siñol, escollida diputada a les eleccions generals espanyoles de 1993 i que es volia presentar a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995. De 1995 a 1996 fou vocal de la Comissió de Règim de les Administracions Públiques del Congrés dels Diputats. No va optar a la reelecció al Congrés i continuà la seva tasca com a primer tinent d'alcalde a l'ajuntament de Mataró escollit a les eleccions municipals espanyoles de 1995 i 1999. A les eleccions municipals de 2011 formà part de la candidatura del PSC a l'ajuntament d'Òrrius.
En acabar el seu últim mandat de regidor, reingressà com a mestre a l'escola pública Tomàs Viñas de Mataró, escola que havia co-dirigit a principis de la dècada dels vuitanta.

## Referències

* ↑ «Mor l'històric regidor socialista de Mataró Remigio Herrero, primer tinent d'alcalde amb Manuel Mas». El Periódico. [Consulta: 4 febrer 2020].
* ↑ «Mandat 1983-1987». [Consulta: 8 febrer 2020].
* ↑ «Mandat 1991-1995 a Mataró». Arxivat de l'original el 2015-06-26. [Consulta: 24 juny 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Mandat 1995-1999». Arxivat de l'original el 2015-06-26. [Consulta: 24 juny 2015].
* ↑ «Mandat 1999-2003». Arxivat de l'original el 2015-06-26. [Consulta: 24 juny 2015].
* ↑ Llistes de les eleccions municipals a Òrrius a l'Econòmic, 20 d'abril de 2011
* ↑ Cuyàs, Manuel «"No dir no"». El Punt Avui, 15-11-2014.
# Tractat d'Oriola

El tractat d'Oriola (abril de 713) fou un ahd (pacte) de submissió entre el duc visigot Teodomir i els invasors musulmans, representats pel fill de Mussa ibn Nussayr, Abd-al-Aziz, que respectà una certa independència del territori del primer, situat entre l'actual Múrcia i Alacant. El tractat fou ratificat a Bagdad pel Califa i el mateix Teodomir. El 825 es deixa d'esmentar el regne de Tudmir a les cròniques islàmiques.

## Text

«En el Nom de Déu, el Clement, el Misericordiós. Edicte d'Abd-al-Aziz ibn Mussa ibn Nussayr a Tudmir-ibn-Abdush (fill dels gots). Aquest últim obté la pau i rep la promesa, sota la garantia d'Al·la i el seu Profeta, de què la seva situació i la del seu poble no s'alterarà; de què els seus súbdits no seran morts, ni fets presoners, ni separats de les seves mullers i fills; que no se'ls impedirà la pràctica de la seva religió, i que les seves esglésies no seran cremades ni desposseïdes dels objectes de culte que hi ha en elles; tot això mentre satisfaci les obligacions que li imposem. Se li concedeix la pau amb el lliurament de les següents ciutats: Uryula (Oriola), Blntla (Villena), Laqant (Alacant), Mula, Balāna, Lawraka (Llorca) i Iyyih (Hellín?). A més, no ha de donar asil al nostre enemic, ni a ningú que fugi de nosaltres; ni produir dany a ningú que gaudeixi de la nostra amnistia; ni ocultar cap informació sobre els nostres enemics que pot arribar al seu coneixement. Ell i els seus súbdits pagaran un tribut anual, cada persona, d'un dinar en metàl·lic, quatre mesures de blat, ordi, suc de raïm i vinagre, dues de mel i dues d'oli d'oliva; per als servents, només una mesura. Dat el mes de Rayab, any 94 de l'Hègira 713. Com a testimonis, 'Uzmán ibn Abi 'Abda, Habib ibn Abi 'Ubaida, Idrís ibn Maisara i Abul Qasim al-Mazáli.»

## Referències

* ↑ Gerald Elmore. “Poised Expectancy: Ibn al-‘Arabi’s Roots in Sharq al-Andalus.” Studia Islamica. No. 90 (2000): 54.
* ↑ "The Treaty of Tudmir" in Reading the Middle Ages: Sources from Europe, Byzantium, and the Islamic World. ed. Barbara H. Rosenwein. Peterborough, Ont.: Broadview, 2006, p. 92.
# Resolució 1028 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1028 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 8 de desembre de 1995. després de recordar les resolucions anteriors sobre Ruanda, particularment la Resolució 997 (1995) el Consell va examinar un informe del Secretari General de les Nacions Unides i va estendre el mandat de la Missió d'Assistència de les Nacions Unides a Ruanda (UNAMIR) per un període que finalitzava el 12 de desembre de 1995. L'extensió es va donar perquè el Consell tingués més temps per considerar el futur de la UNAMIR.

## Referències

* ↑ «Continued incursions by former government forces: UNAMIR gets a final extension and adjusted mandate». UN Chronicle, 1996.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Genocidi de Ruanda
* Guerra Civil ruandesa

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Transistor NPN

El transistor NPN és un dels dos tipus de transistors bipolars. La majoria dels transistors bipolars d'avui dia són NPN, a causa que la mobilitat de l'electró és major.
La fletxa en el símbol està al terminal de l'emissor i apunta en la direcció en què el corrent convencional circula quan el dispositiu està en funcionament actiu.
L'emissor és un cristall tipus N, la base és un cristall tipus P i el col·lector és un cristall tipus N.
# Transició quàntica

Una transició quàntica , transició electrònica àtòmica o salt quàntic és un canvi brusc de l'estat físic d'un sistema quàntic de forma pràcticament instantània. Aquest nom s'aplica a diverses situacions. L'expressió salt es refereix al fet que el fenomen quàntic quàntic contradiu obertament el principi filosòfic repetit per Newton i Leibniz sobre que Natura non facit saltus (= 'La natura no fa salts').

## Electrons en un àtom

Sovint s'aplica el terme salt quàntic al canvi d'estat d'un electró que passa d'un nivell d'energia menor a un altre de major, dins un àtom mitjançant l'emissió o absorció d'un fotó. Aquest canvi és discontinu i no està regit per l'equació de Schrödinger: l'electró salta d'un nivell menor a un altre de major energia de manera pràcticament instantània. Els salts quàntics són l'única causa de l'emissió de radiació electromagnètica incloent la llum, que ocorre en unitats quantitzades anomenades fotons.

## Col·lapse de l'estat quàntic

Esporàdicament s'aplica el terme a l'evolució aleatòria i no determinista que pateix un sistema quàntic en realitzar-se un mesurament sobre ell. Les dificultats de com succeeix aquest col·lapse es coneixen com a problema del mesurament.

## Enllaços externs

* Hi ha salts quàntics?
# Pine Mountain Club

Pine Mountain Club és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.600 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine Mountain Club tenia 1.600 habitants, 668 habitatges, i 478 famílies. La densitat de població era de 36,4 habitants/km².
Dels 668 habitatges en un 26,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,6% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 22,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 3,1% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 35,3% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.250 $ i la renda mediana per família de 62.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.375 $ mentre que les dones 33.661 $. La renda per capita de la població era de 25.465 $. Entorn del 15,3% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine Mountain Club». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine Mountain Club». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Cim del Bac de Creu

La Cim del Bac de Creu és una muntanya de 1.829,2 metres d'altitud del límit entre les comunes de Ralleu, de la comarca del Conflent, i de Matamala, de la del Capcir, totes dues a la Catalunya del Nord. És a la zona nord-oest del terme de Ralleu i a la nord-oriental del de Matamala.

## Referències

* ↑ El Cim del Bac de Creu en els ortofotomapes de l'IGN
# Portal de la baixada de Sant Roc

El Portal de la baixada de Sant Roc és una obra del municipi de Sanaüja (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un antic portal d'accés al nucli urbà, realitzat entre finals del segle xviii i principis del segle xix, el qual en substituí un de més primitiu d'època medieval.
Està construït en el mateix pla vertical dels murs de l'edifici que l'envolta, realitzat amb un arc escarser adovellat, on a la clau apareix esculpit un escut que simbolitza les armes dels Sanaüja, donant pas a un pas cobert on antigament hi havia una capella dedicada a Sant Roc. En un dels muntants de l'arc hi trobem incisa la data 1893.

## Referències

* 1 2 «Portal de la baixada de Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].