OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pacman

«Pacman o Pac-Man» té aquests significats:
* Pacman (Arch Linux), gestor de paquets de la distribució GNU/Linux Arch Linux
* Pac-Man videojoc recreatiu creat per Toru Iwatani de l'empresa Namco, distribuït per Midway Games als Estats Units a principis dels anys 1980
* Pac-Man (sèrie de dibuixos animats), és és una sèrie televisiva de dibuixos animats basada en el videojoc homònim. Fou produïda per l'estudi d'animació Hanna-Barbera i emesa a la tele als anys 1980.
# Francisco de Zamora

Francisco de Zamora Peinado (Villanueva de la Jara, província de Conca, 25 juliol 1757 - 1812) fou un magistrat, escriptor i viatger espanyol de la Il·lustració.

## Biografia

Després d'estudiar lleis, va emprendre la carrera judicial, i el 1784, als 28 anys, ja era alcalde del crimen (un dels títols que tenien els magistrats en aquell moment) a l'Audiència de Barcelona. Més tard va ser oïdor, també a Barcelona, moment en què, del tot inserit en els moviments il·lustrats catalans, va convèncer el matemàtic Manuel Poy i Comes que publiqués la seva obra Llave aritmética y algebrayca, que va veure la llum el 1790 a Barcelona, a la impremta de Francesc Surià.
El 1791 obtingué la plaça de fiscal de la Sala de Corte de Madrid, i el 1795 ingressà com a membre en el Consejo de Castilla. Era una carrera brillant, com ho era també la seva trajectòria com a intel·lectual il·lustrat. Tanmateix, va veure aturada la seva ascensió per diversos plets, en part buscats pels enemics de la il·lustració. Una herència familiar i els deutes que havia anat creant van posar fi a la seva carrera: el 1799 perdia els seus càrrecs i era empresonat en el Castell de Pamplona.
Va deixar escrits diversos diaris, manuscrits, on reflecteix els seus viatges per Andalusia, el Marroc i Catalunya. Les dades recollides en aquests diaris són moltes. A més, l'any 1789 va enviar un qüestionari amb 143 preguntes a tots els municipis de Catalunya. A la seva mort, els seus diaris foren utilitzats per un altre destacat viatger de l'època, Antonio Ponz.

## Referències

* ↑ Quílez i Corella, Francesc Miquel. «Introducció». A: Bonaventura Bassegoda. Col·leccionistes, col·leccions i museus. Barcelona: UdL, UAB, UdG i MNAC, 2007, p. 22 (Memoria Artium). ISBN 978-84-8043-174-3.
* ↑ LLOVET, Salvador «Los viajes de Francisco de Zamora en Cataluña y la geografia economica del Principado». Revista de Geografia, 1970.
* ↑ FONT, Jaume «El valor geografic dels viatges de Francisco de Zamora per Catalunya». Revista de geografia, 1989.

## Bibliografia

* ZAMORA, Francisco de. Diario de los viajes hechos en Cataluña, edició de Ramon Boixareu. Barcelona: Curial, 1973.
# Resolució 346 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 346 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 8 d'abril de 1974 va agrair a les nacions que van contribuir a la força d'emergència establerta a la resolució 340 i van acordar amb l'opinió del Secretari General de les Nacions Unides; que la separació de les forces d'Egipte i Israel no era més que el començament d'una solució pacífica del problema i va demanar als estats membres que continuessin donant suport a la força d'emergència.
La resolució va ser aprovada per unanimitat amb 13 vots a cap, mentre que dos membres, l'Iraq i la República Popular de la Xina, no van participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Riera d'Auquers

La Riera d'Auquers és un torrent que en confluir amb el Torrent de Bringuers dona lloc al naixement del Barranc de Figuerola.
Neix al vessant nord del Pinós, a poc menys de 800 m. a ponent del centre geogràfic de Catalunya. Pren la direcció cap a les 10 del rellotge que mantindrà fins a la seva sortida del Solsonès o pren la direcció cap a les 7.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Riera d'Auquers passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Pinós | 3.353 | 84,46% |
| Per l'interior del municipi de Torà | 566 | 14,26% |
| Altre cop per l'interior del municipi de Pinós | 51 | 1,28% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Riera d'Auquers està constituïda per 7 cursos fluvials que en total sumen una longitud de 6.746 m.

### Distribució municipal

El conjunt d'aquesta xarxa hidrogràfica transcorre pels següents termes municipals:

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Aquest és el punt que es fixa al web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya Arxivat 2010-09-22 a Wayback Machine.. Al mapa digital de l'Institut Cartogràfic de Catalunya es fixa a 41° 50′ 9.265″ N, 1° 31′ 20.13″ E﻿ / ﻿41.83590694°N,1.5222583°E﻿ / 41.83590694; 1.5222583
# Riera d'Osor

La riera d'Osor és un riu de Catalunya d'orientació oest-est, afluent del Ter pel seu marge dret. En el seu naixement, a la cara nord del turó de la Guàrdia, pren el nom de riera del Molí Roquer i quan s'uneix amb la riera de Sant Hilari adopta el seu nom definitiu de riera d'Osor.
Malgrat que neix al municipi d'Espinelves bàsicament transcorre pels municipis de Sant Hilari Sacalm, Osor i Anglès per acabar desembocant en el Ter, just a mig camí entre Anglès i la Cellera de Ter. Hidrogràficament destaca per ser el curs fluvial més cabalós dels que neixen a les Guilleries.
S'ha creat un sender de 2,1 km, el «Camí de la riera d'Osor».

## Afluents principals

* Sot de la Noguerola
* Sot de la Grevolosa

## Poblacions que travessa

* Osor
* Les Mines d'Osor
* Anglès

## Referències

* ↑ «Riera d'Osor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Camí de la riera d’Osor». Associació de Turisme la Selva Comarca de l'aigua, s.d. [Consulta: 20 maig 2021].
# Trets en la foscor

Trets en la foscor (títol original en anglès: Guns of Darkness) és una pel·lícula britànica d'Anthony Asquith, estrenada el 1962. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un estat d'Amèrica del Sud és pres per forces revolucionàries i Rivera, el seu president destituït, aconsegueix fugir malgrat les seves ferides. Deu la seva salvació a Tom Jordan, un idealista, que el troba l'endemà en llastimós estat. Acompanyat de mal grat per la seva dona Claire, ja que dissensions minen la parella, Tom decideix conduir Rivera amb cotxe fins a la frontera situada a més d'un centenar de quilòmetres. Perden el seu cotxe escapant per poc a les arenes movedissos i han de salvar altes muntanyes àrides. Però són detinguts pels revolucionaris arribant a la frontera. Encara que adepte de la no violència, Tom ha d'abatre un home per escapar-se i passar la frontera. El president Rivera no sobreviurà a les seves ferides mentre que les proves hauran regenerat la parella Jordan.

## Repartiment

* David Niven: Tom Jordan
* Leslie Caron: Claire Jordan
* David Opatoshu: el president Rivera
* James Robertson Justice: Hugo Bryant
* Eleanor Summerfield: Madame Bastian
* Ian Hunter: El Doctor Swann

## Al voltant de la pel·lícula

Leslie Caron:
| « | La posada en escena havia estat confiada al meu car Puffin Asquith, massa refinat i sensible per una pel·lícula d'acció d'aquesta mena. El coneixement íntim que tenia del grec i el llatí certament no l'havia preparat per les aventures en els boscos amazònics i això malgrat el blau de garatgista i les botes d'obrer que portava sempre al treball. […] | » |
L'acció descrita a la pel·lícula passa a Amèrica del Sud on un ambaixador i la seva esposa fugen a través d'una regió infestada de rebels, aguaitats per tota mena de perills mortals. […] a part, la pel·lícula no llança cap llum sobre el comportament humà. […] Única compensació durant el pel·lícula: el paisatge magnífic que servia de marc per a les escenes exteriors a la província de Màlaga on un poble pintoresc estava penjat a la vora d'un impressionant penya-segat.

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 343 (anglès)

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
* ↑ «Guns of Darkness». The New York Times.
* ↑ Extracte de les seves memòries, Una Francesa a Hollywood , pàgines 249-250, Edicions Baker Street, 2011 ISBN 9780670021345
# Tirabuixó

* Per a altres significats, vegeu «llevataps».
El tirabuixó és un tipus de rull o caragol de cabells llarg en forma de tub que atorga al pentinat una aparença elegant i romàntica. El mot procedeix del terme francès tire-bouchon, 'llevataps' que es va aplicar per extensió als cabells amb forma ondulada amb forma espiral. Per a formar tirabuixons cal rentar els cabells i aplicar condicionador abans d'eixugar-lo. Després, es prenen flocs de cap acinc centímetres d'ample i s'enrotllen en petites porcions en espiral al voltant del rull formant tota la llargada del tirabuixó de baix a dalt. Seguidament, es treballa la part superior del cap en horitzontal fent la mateixa operació. Finalment, s'aplica una mica de laca per a acabar de fixar els cabells.

## Vegeu també

* Monyo
* Rul·lo

## Referències

* ↑ Etimologia de tirabuixó
* ↑ «Com fer tirabuixons». Arxivat de l'original el 2008-08-21. [Consulta: 29 gener 2011].
# Jove Muixeranga de València

La Jove Muixeranga de València és una muixeranga fundada al 2014 al barri de Benimaclet de la ciutat de València. N'és la segona colla de la ciutat, després de la Muixeranga de València, fundada al 2006 a Sant Marcel·lí. Van realitzar la seua presentació oficial a les Trobades de Escoles en valencià de 2015, en el barri de Russafa.
La seua vestimenta consta de camisa taronja amb pantaló i faixa negres. Assaja al Col·legi públic municipal de Benimaclet i en forma part de la Federació Coordinadora de Muixerangues amb categoria de colla de cinc alçades.

## Referències

* ↑ «Federació Coordinadora de Muixerangues - Jove Muixeranga de València». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Les Muixerangues de la Fira | Polirítmia». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Muixerangues (encara més) al cel», 26-12-2022. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Presentació oficial de la Jove Muixeranga de València», 27-04-2015. [Consulta: 18 abril 2024].
* 1 2 disfrutabenimaclet. «Benimaclet, sede de la Jove Muixeranga de València» (en castellà), 15-01-2018. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ Bofarull, Joan; Carceller, Kassim; Sorribes, Enric «Panorama del món muixeranguer». Canemàs: revista de pensament associatiu, 19, 2020, pàg. 19–35. ISSN: 2696-7553.
* ↑ «Jove Muixeranga de Valencia – Cultura popular». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Jove Muixeranga de València». [Consulta: 18 abril 2024].
# Denison (Iowa)

Denison és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 7.339 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Denison tenia 7.339 habitants, 2.674 habitatges, i 1.756 famílies. La densitat de població era de 457,8 habitants per km².
Dels 2.674 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.187 $ i la renda mediana per família de 41.362 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.145 $ mentre que les dones 20.538 $. La renda per capita de la població era de 15.391 $. Entorn del 6,1% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Personalitats

* Donna Reed. Actriu.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Denison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Denison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Horreum

L'horreum és un lloc d'emmagatzematge de productes alimentaris, principalment blat, en l'antiga Roma. Aquests edificis solien ser de planta rectangular o quadrangular i el seu interior estava dividit en compartiments. A Roma, es varen construir els primers horrea a la vora del Tíber i allà va ser edificat, al començament de segle ii aC, el més famós de tots: el porticus Aemilia, una gran construcció rectangular de més de 26.000 m² dividida en set naus, al costat de l'Emporium. La seva gran solidesa va permetre que aquests magatzems estiguessin operatius durant més de 500 anys. En el període dels Gracs, es van construir els horrea publica populi Romani per tal de proveir la plebs amb repartiments gratuïts de blat. Al port d'Òstia es van construir grans horrea on s'emmagatzemaven les mercaderies portades per via marítima.

## Notes

* ↑ Vegeu etimologia al Viccionari: horreum

## Bibliografia

* Rickman, Geoffrey. Roman granaries and store buildings (en anglès). Cambridge University Press, 1971. ISBN 9780521077248.
* Salido Domínguez, Javier «La investigación sobre los horrea de época romana: balance historiográfico y perspectivas de futuro» (pdf) (en castellà). Cuadernos de prehistoria y arqueología, 34, 2008, pàg. 105-124. ISSN: 0211-1608.
* Salido Domínguez, Javier. Las "villae" tardorromanas en el Occidente del Imperio. Arquitectura y función: IV Coloquio Internacional de Arqueología en Gijón (en castellà). Ediciones Trea, 2008. ISBN 978-84-9704-363-2.
* Salido Domínguez, Javier. Limes XX. Estudios sobre la frontera romana (en castellà). Madrid: Consell Superior d'Investigacions Científiques; Ediciones Polifemo, 2009. ISBN 978-84-00-08856-9.
# Rupia pakistanesa

La rupia pakistanesa (en urdú پاکستانی روپیہ Pākistānī rūpiyâ o, simplement, روپیہ rūpiyâ) és la moneda del Pakistan. El codi ISO 4217 és PKR i s'acostuma a abreujar Rs o amb el símbol de la rupia, ₨, o bé PKRs o PK₨ per diferenciar-la de les altres rupies. Es divideix en 100 paise (پیسے).

## Història

La rupia pakistanesa es va posar en circulació arran de la independència el 1947. Els primers mesos el Pakistan va usar rupies índies amb el mot "Pakistan" sobreimprès. Els nous bitllets i monedes van aparèixer el 1948. Com la moneda de l'Índia, originalment es dividia en 16 annas, cadascuna subdividida en 4 pice o 12 pies. La rupia es va decimalitzar el 1961 i es va subdividir en 100 paise (en singular paisa).
En independitzar-se Bangladesh del Pakistan, el 1972 el nou estat va crear la taka (BDT) en substitució de la rupia pakistanesa en termes paritaris (1 BDT = 1 PKR). Actualment no són equivalents, ja que la taka s'ha devaluat lleugerament en relació amb la rupia pakistanesa.

## Monedes i bitllets

Emesa pel Banc Estatal del Pakistan (بینک دولت پاکستان Bank Dawlat Pākistān), en circulen monedes d'1, 2 i 5 rupies, i bitllets d'1, 2, 5, 10, 20, 50, 100, 500, 1.000 i 5.000 rupies. Les monedes fraccionàries (1, 5, 10, 20, 25 i 50 paise), tot i continuar tenint valor legal, circulen molt rarament i ja no s'emeten i els bitllets d'1, 2 i 5 rupies s'estan substituint progressivament per les monedes del mateix valor.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 77,5460 PKR (31 d'agost del 2006)
* 1 USD = 60,4000 PKR (31 d'agost del 2006)

## Vegeu també

* Rupia

## Enllaços externs

* Banc Estatal del Pakistan (anglès)
# Licor 43 (equip ciclista)

L'equip Licor 43 va ser un equip ciclista espanyol que competí entre 1958 i 1964.
Estava patrocinat pel licor del mateix nom.

## Principals resultats

* Circuito Montañés: Carmelo Morales (1961)
* Clàssica d'Ordizia: Roberto Morales (1961)
* Volta a Llevant: Fernando Manzaneque (1962)
* Pujada al Naranco: Raúl Rey (1962)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 4 participacions (1959, 1960, 1961, 1962)
** 6 victòries d'etapa:
*** 4 al 1959: Antonio Suárez (2), Vicent Iturat, Fernando Manzaneque
*** 1 al 1960: Antonio Gómez del Moral
*** 1 al 1961: Luis Otaño
** 1 classificació final:
*** Antonio Suárez (1959)
** 1 classificacions secundàries:
*** Gran Premi de la muntanya: Antonio Suárez (1959)
* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Lluís Vich i de Corbera

Lluís Vich i de Corbera (València, ¿?-1477) fou un noble i alt funcionari valencià, amb el càrrec de Mestre Racional del Regne de València.

## Biografia

Lluís de Vich, baró de Llaurí i Matoda, senyor d'Ebo i Gallinera era Mestre Racional de València, càrrec equiparable a l'actual de Síndic de Comptes. Com a ocupant d'aquest càrrec li corresponia l'administració del patrimoni reial, i la intervenció general dels ingressos i despeses. Se li assignaren les funcions de previsió, direcció i control últim de l'administració de les finances reials, destacant entre totes, la fiscalització de la gestió financera. Com a oficial de la Casa del rei, va acompanyar a Alfons el Magnànim en les seues expedicions a Nàpols i Castella.
Fou conseller de la reina Joana, muller de Joan II d'Aragó. El va enviar com ambaixador a tractar amb els Consellers de la ciutat de Barcelona l'any 1461. L'any 1475, Joan II el va posar al càrrec del monestir de la Valldigna, que havia quedat vacant, per pertànyer aquesta al patronat regi. Quan morí el rei Joan, el seu successor, Ferran el catòlic va concedir el càrrec d'abat a Roderic de Borja el 1479.
Lluís Vich es va casar tres vegades. Amb Damiata de Vallterra va tindre quatre fills:
* Jeroni Vich i Vallterra, futur diplomàtic.
* Joan, mort a Granada.
* Lluís, cavaller de Sant Joan.
* Guillem Ramon Vich i Vallterra, futur bisbe de barcelona i cardenal.
A la seua mort fou soterrat en el Monestir de la Murta d'Alzira, on la família tenia la seua capella. En vida havia donat al cenobi una sèrie de peces d'art, disposant en el seu testament de 1476 més donacions econòmiques. A més havia encarregat un nou retaule amb els Set Gojos de la Verge i imatges de Santa Magdalena i Sant Joan Baptista.

## Bibliografia

* A. De La Torre. Barcelona. Documentos sobre las relaciones internacionales de los reyes Católicos. Vol. V, 1965, p. 74.
* Morera, Juan Bautista. Ajuntament d'Alzira, Germania Serveis Gràfics, S.L. (1995). Historia de la fundación del monasterio del valle de Miralles y hallazgo y maravillas de la santísima imagen de nuestra señora de La Murta, de Juan Bautista Morera (Año 1773), 1773, p. 197. ISBN 84-88689-22-5.
* Arciniega García, Luis. Santa María de la Murta (Alzira): Artífices, comitentes y la Damnatio Memoriae de D. Diego Vich, Separata de la obra La orden de San Jerónimo y sus monasterios. Actas del Simposium (I). San Lorenzo del Escorial, 1/5-IX-1999, 1999.
# Lignite

Lignite és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 174 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lignite tenia 174 habitants, 85 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 479,9 hab./km².
Dels 85 habitatges en un 22,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,48.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,2% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 19,5% entre 25 i 44, un 37,9% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.833 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.917 $ mentre que les dones 11.607 $. La renda per capita de la població era de 15.346 $. Entorn del 5,6% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lignite». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lignite». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Història (Polibi)

La Història (en llatí: Historiae, en grec antic: Ἱστορίαι) és un conjunt de llibres escrits per l'historiador grec Polibi (203-120 aC) format per un total de quaranta volums.
Només han perdurat fins avui els primers cinc. De la resta de l'obra, se'n conserven fragments, alguns de molt llargs, (excepte el quarantè llibre que és l'índex). La major part dels textos es van conservar a les biblioteques de l'Imperi Romà d'Orient. Els textos de Polibi no van arribar a Occident fins al segle xv. Posseeix la característica de ser un dels primers historiadors (juntament amb Tucídides) a excloure l'acció divina entre les coses materials i les conseqüències.
La seva Història arribava fins a la caiguda de Cartago i de Corint, l'any 146 aC. La seva obra, que va continuar fins als temps de Sul·la l'estoic Posidoni, va ser molt utilitzada pels historiadors romans, en especial per Titus Livi.

## Referències

* ↑ Easterling, P. E. (et al.) (eds.). Historia de la literatura clásica I: literatura griega. Madrid: Gredos, 1990, p. 499, 511. ISBN 842491421X.