OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gunmaïta

La gunmaïta és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La gunmaïta és un fosfat de fórmula química (Na₂Sr)Sr₂Al₁₀(PO₄)₄F$_{14}$(OH)$_{12}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, sent publicada en el mes de setembre de l'any següent. Cristal·litza en el sistema trigonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional de la Natura i la Ciència de Tòquio (Japó), amb el número d'espècimen: nsm-m49762.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les muntanyes Ashio, a la localitat de Kiryu de la prefectura de Gunma (Japó), sent aquest l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gunmaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 70». European Journal of Mineralogy, 34, 6, 09-12-2022, pàg. 591–601. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-591-2022 [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ Nishio-Hamane, Daisuke; Yajima, Takeshi; Ikari, Issei; Ohki, Yoshiya; Hori, Hirofumi; Ohara, Yoshihiro «Kiryuite and gunmaite, two new minerals from Tsukubara, Kiryu City, Gunma Prefecture, Japan». Journal of Mineralogical and Petrological Sciences, 118, 1, 2023, pàg. 230605. DOI: https://doi.org/10.2465/jmps.230605 [Consulta: 9 novembre 2023].
# Hans Weiditz

Hans Weiditz el Jove, Hans Weiditz der Jüngere, Hans Weiditz II (1495 Freiburg im Breisgau - c1537 Berna), va ser un artista alemany de l'època del Renaixement, també conegut com El Mestre de Petrarca per les seves il·lustracions per xilografia de les obres de Francesco Petrarca De remediis utriusque fortunae. Actualment se'l reconeix especialment per les seves escenes realistes o les seves caricatures fetes per il·lustrar les abstractes màximes de Ciceró i de Petrarca.

## Biografia

El seu pare, Hans Weiditz el vell o Hans Weiditz I (c. 1475, Straßburg - c. 1516, Straßburg) treballà a Friburg de Brisgòvia entre 1497 i 1514, el 1505 treballà com escultor al Dreikönigsaltar de la catedral de Freiburg.
Weiditz el Jove va tenir com a mestre a Hans Burgkmair i va ser actiu a Augsburg entre 1512 i 1522, i de 1522 fins a 1536 a Straßburg, produint xilografies per il·lustrar llibres. També va fer il·lustracions per a edicions de llibres de Ciceró com De Officiis el 1531, per la d'Apuleius L'ase d'or (1538), i les Comèdies de Plaute.
També il·lustrà l'obra de botànica Herbarum vivae eicones (1530-1536) escrita per Otto Brunfels ho va fer de manera realista, fent els seus dibuixos de plantes model directament observades en la natura.

## Referències

* ↑ Widi:Lexikon - Computer - Wissens-Portale, Wörterbücher und Lexika - WISSEN DIGITAL
* ↑ 1 Hans Weiditz Wholesale China Oil Painting & Frame
* ↑ Humrich Fine Art
* ↑ A Hyatt Mayor, Prints and People, nos. 313-314, Metropolitan Museum of Art/Princeton, 1971, ISBN 0-691-00326-2
* ↑ Widi:Lexikon - Computer - Wissens-Portale, Wörterbücher und Lexika - WISSEN DIGITAL
* ↑ «Early Herbals». Arxivat de l'original el 2009-01-22. [Consulta: 25 febrer 2013].

## Enllaços externs

* http://www.infobitte.de/free/lex/artsLex0/w/weiditzHansDae.htm Arxivat 2013-02-06 at Archive.is
# Hans Weigel

Julius Hans Weigel (Viena, 29 de maig del 1908 - Maria Enzersdorf, 12 d'agost del 1991) fou un escriptor i crític austríac. Va viure a Viena, excepte el període del 1938 al 1945 quan fou exiliat i va viure a Suïssa. Va traduir Molière i Shakespeare en alemany.

## Distincions

* 1972: Premi de Periodisme de la Ciutat de Viena
* 1977: Johann Nestroy Ring
* 1982: Ehrenring de la Ciutat de Viena
* Österreichisches Ehrenkreuz für Wissenschaft und Kunst

## Obra

* Niemandsland. Ein autobiographischer Roman. Novel·la. Viena: Amalthea, 2006. ISBN 978-3-85002-571-3
* Das Land der Deutschen mit der Seele suchend. Assiag. Zuric: Diogenes, 1983. ISBN 3-257-21092-2
* Der grüne Stern. Novel·la. Viena, Múnic, Zuric: Molden, 1976
* Die Leiden der jungen Wörter. Ein Antiwörterbuch. Assaig. Zuric, Múnic: Artemis-Verlag, 1974. ISBN 3-7608-0357-1
* Karl Kraus oder Die Macht der Ohnmacht. Versuch eines Motivenberichts zur Erhellung eines vielfachen Lebenswerks. Assaig. Viena; Frankfurt; Zuric: Molden, 1968
* Lern dieses Volk der Hirten kennen. Versuch einer freundlichen Annäherung an die Schweizerische Eidgenossenschaft. Assaig. Zuric: Artemis 1962

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Hans Weigel» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Article biogràfic sobre Hans Weigel Arxivat 2008-10-20 at Archive.is(alemany)
# Haptòfits

Els haptòfits (Haptophyta) és un grup d'algues unicel·lulars. Els seus cloroplasts es pigmenten de forma semblant a la dels heteroconts (com en les crisofícies), però es diferencien en la resta de l'estructura cel·lular, de manera que pot ser que siguin una línia evolutiva separada en la que els cloroplasts es deriven d'endosimbiosis similars.
Les cèl·lules tenen típicament dos flagels lleugerament desiguals, que són llisos, i un únic orgànul denominat haptonema, que se superficialment similar a un flagel però que es diferencia del mateix en el conjunt de microtúbuls i en el seu ús. Els mitocondris tenen crestes tubulars.
Els hiptòfits més coneguts són els cocolitòfors (ordres dels cocolitals i isocrisidals), que tenen un exoesquelet de plaques calcàries denominades cocolitos. Constitueixen el fitoplàncton marí més abundant, especialment en mar obert i és extremadament abundant com a microfòssil. Altres haptòfits planctònics inclouen Chrysochromulina i Prymnesium, que periòdicament produeixen floracions algals marines tòxiques, i Phaeocystis que produeix floracions que poden generar una escuma desagradable que s'acumula sovint a les platges. Estudis moleculars i morfològics divideixen els haptòfits en cinc ordres.

## Referències

* R.A. Anderson. American Journal of Botany 91(10): 1508-1522. 2004. Biology and Systematics of Heterokont and Hyptophyte Algae.
# Haplochromis pectoralis

Haplochromis pectoralis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est de Tanzània (prop de Korogwe) i a Kenya.

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma, Itàlia.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gustavo Díaz Domínguez

Gustavo Díaz Domínguez, conegut com a "Chavo" Díaz (Montevideo, 7 de novembre de 1974) és un exfutbolista i entrenador uruguaià. Com a futbolista ocupava la posició de defensa central.

## Trajectòria

Va destacar a les files del River Plate de Montevideo, equip en el qual va romandre entre 1992 i 1997. A la campanya 97/98 dona el salt a la competició espanyola, al Reial Valladolid. Però, no va tenir fortuna a l'equip castellà: va estar dues temporades sense debutar en Lliga, i a la tercera, no va tenir fitxa. Enmig, dues cessions a l'Albacete Balompié i a Defensor Sporting.
L'any 2001 retorna a River Plate, on roman dues campanyes, abans de fitxar pel CA Bella Vista. Entre 2003 i 2005 no té equip. Finalment, disputa la temporada 05/06 amb el Paysandú FC, retirant-se en acabar la competició.
Va ser internacional amb l'Uruguai en sis ocasions.
Després de penjar les botes, ha seguit vinculat al món del futbol com a entrenador. A la temporada 07/08 es fa càrrec del Central Español.

## Referències

* ↑ Fitxa a footballdatabase
* ↑ Fitxa a BDFutbol
* ↑ Un mercado con cal y arena al web del Valladolid
* ↑ http://noticias.lainformacion.com/deporte/futbol/gustavo-diaz-cambia-al-defensor-sporting-por-nacional-y-desata-polemica_BJF18rpsJqWkCQ2fQHBsM1/ Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ El Observador (25 de juny de 2012) «El Observador premia a los mejores Arxivat 2012-06-27 a Wayback Machine.»

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a bdfutbol.com
# Henryk Martyna

Henryk Martyna (Cracòvia, 14 de novembre de 1907 - Cracòvia, 17 de novembre de 1984) és un exfutbolista polonès de la dècada de 1930.
Fou 23 cops internacional amb la selecció polonesa amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Korona Kraków, Legia Varsòvia i Warszawianka Varsòvia.

## Referències

* ↑ Perfil a olympic.org
* ↑ Perfil a pesmitidelcalcio.com
# Henryk Niedžwiedzki

Henryk Niedžwiedzki (polonès: Henryk Władysław Niedźwiedzki) (Niedźwiady, Pomeranian Voivodeship, 6 d'abril de 1933 - Varsòvia, 9 de febrer de 2018) va ser un boxejador polonès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on quedà eliminat en vuitens de final en la categoria del pes gall del programa de boxa. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes ploma, en perdre en semifinals contra el soviètic Vladimir Safronov, futur campió olímpic. En el seu palmarès també destaca el campionat nacional de 1956. Com a boxejador amateur va disputar 220 combats, amb un balanç de 199 victòries, 17 derrotes i 4 combats nuls. Una vegada retirat passà a exercir d'entrenador.

## Referències

* ↑ «Zmarł Henryk Niedźwiedzki» (en polonès), 13-02-2018. [Consulta: 20 setembre 2021].
* 1 2 3 «Olympedia – Henryk Niedžwiedzki». [Consulta: 20 setembre 2021].
* ↑ «Henryk Niedźwiedzki (1933-2018) – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 20 setembre 2021].
# Henryk Pietrzak

Henryk Pietrzak (Ruda Pabianicka, 6 de març de 1914 - Regne Unit, 28 de gener de 1990) va ser un pilot de caça polonès, as de l'aviació durant la Segona Guerra Mundial.

## Biografia

Pietrzak s'allistà a la Força Aèria Polonesa el 1933, volant amb el 114è Esquadró de Caces, servint posteriorment com a instructor al Centre d'Entrenament Aeronàutic de Deblin. Durant la invasió de Polònia pilotà bombarders lleugers PZL.23 Karaś. El setembre del 1939 va ser evacuat a Romania, des d'on aconseguí arribar a França, on vola amb el GC III/9 esquadró de l'Exèrcit de l'aire francès a Lyon.
L'agost de 1941 s'uní al 306 Esquadró de Caces com a sergent pilot, pilotant Hawker Hurricanes i Supermarine Spitfires. El 16 d'agost de 1941 aconseguí la seva primera victòria (un Bf 109), sent fet oficial l'any següent i arribant a ser Cap d'Esquadró. Entre novembre i desembre de 1942 va ser pilot de proves al Centre d'Experimentació i Armament. El 31 de desembre de 1942, mentre volava amb un Spitfire Mk IX (num. de sèrie En128) aconseguí la 500a victòria de la Força Aèria Polonesa a Gran Bretanya durant la guerra (un FW-190), sent condecorat pel President polonès Władysław Raczkiewicz.
Entre maig i novembre de 1943 va ser instructor de vol al 58 OTU i al 61 OTU. Després d'iniciar una segona estada amb el 306 Esquadró s'uní al 315 Esquadró de Caces entre juliol i octubre de 1944, comandant l'Esquadró A i volant amb un Mustang IIIs. L'agost de 1944 va ser condecorat amb la Creu dels Vols Distingits britànica. El 18 d'agost de 1944 va abatre 3 FW-190 prop de Beauvais.
El 31 d'octubre va ser traslladat al quarter general de la Força Aèria; i el 22 de maig de 1945 va ser destinat a la 2a Ala de Combat. Després de la guerra es quedà a Anglaterra, comandant el 309è Esquadró Polonès de Caces-Reconeixement entre juliol de 1945 i gener de 1947, i continuà servint a la RAF, assolint el rang de Capità de Grup. Va morir el 28 de gener de 1990.
Aconseguí 7 victòries (i 2 compartides), a més de 2 danyats. Totes les seves víctimes van ser caces alemanys: 3 Messerschmitt Bf 109s i 4.5 Focke-Wulf Fw 190s. A més, destruí 4 bombes volants V-1.

## Condecoracions

    Creu de Plata de la Virtuti Militari - 10 de febrer de 1943
    Creu al Valor amb 3 barres
    Medalla de la Força Aèria de la Guerra 1939-1945
    Creu dels Vols Distingits (Regne Unit)

## Referències

* ↑ Aces High; Shores & Williams 1993, page 496
# Henryk Roman Gulbinowicz

Henryk Roman Gulbinowicz (Vílnius, 17 d'octubre de 1923 - Breslau, 16 de novembre de 2020) fou un membre del clergat de Białystok, i cardenal de l'Església catòlica amb el títol de Cardenal prevere de l'Immacolata Concezione di Maria a Grottarossa.

## Biografia

Henryk Gulbinowicz ingressà al seminari arxidiocesà i completà els seus estudis secundaris, abans de ser traslladat a Białystok.
Va ser ordenat prevere per l'arquebisbe Romuald Jalbrzykowski el 18 de juny de 1950, sent nomenat pastor associat a Szudzialowo. Després d'un any d'experiència parroquai, va ser enviat a Lublin per continuar amb la seva preparació teològica a la Universitat Catòlica de Lublin. Aconseguí el doctorat en teologia moral el 1955; entre 1956 i 1959 va ser prevere de la universitat de Białystok. Després ensenyà al seminari de Warmina, mentre que treballava a la cúria diocesana d'Olsztyn.
El 12 de gener de 1970 el Papa Pau VI el nomenà bisbe titular d'Acci, i administrador apostòlic de la secció polonesa de l'arquebisbat de Vilnius (Białystok). El 8 febrer rebé l'ordenació episcopal del Primat de Polònia, cardenal Stefan Wyszyński. A càrrec de la comunitat eclesial, era responsable de l'organització del diaconat, a més de promoure la construcció de noves parròquies.
El 3 de gener de 1976 esdevingué Arquebisbe de Wrocław. Mentre que guiava l'església local durant aquells anys creà diversos centres pastorals per la regió. A més fundà la revista quinzenal "Nowe Życie" (Nova Vida) i coronà la imatge de la Verge com a protectora de la famosa capella de Wambierzyce a la Silèsia inferior, que contínuament rebia pelegrins.
Uns dies abans de la imposició de la llei marcial el 1981, la branca local del sindicat Solidaritat retirà del banc uns 80 milions de zlotys, (actualment uns 100 milions de dòlars), donant els diners a Gulbinowicz, qui els amagà del règim comunista durant la il·legalització del sindicat.
És autor de diversos treballs en els camps de la teologia moral i doctrinal, així com sobre la formació del clergat. El 25 de maig de 1985 Gulbinowicz va ser creat cardenal pel Papa Joan Pau II. Des del 3 d'abril de 2004 ha estat arquebisbe emèrit de Wrocław. El seu any de naixement havia estat senyalat com el 1928, però a inicis de febrer de 2005 es descobrí que havia nascut el 1923 (5 anys abans), car els seus pares havien falsificat la partida de naixement durant la dècada de 1940 de manera que no pogués ser allistat per l'Exèrcit Roig o enviat a un camp de treball soviètic; de manera que el 2003 va complir els 80 anys, perdent per tant el dret a participar en un conclave (Joan Pau II va morir durant l'abril de 2005).

## Honors

    Gran Oficial de l'orde Polònia Restituta – 3 de febrer de 1995
    Cavaller de l'orde del Somriure - 2001
    Cavaller de l'orde de l'Àliga Blanca – 17 d'octubre de 2008

## Referències

* 1 2 3 Catholic Hierarchy
* ↑ «Kardynał Henryk Gulbinowicz przechodzi na emeryturę». Gazeta Wyborcza, 10-10-2003.
* 1 2 The Cardinals of the Holy Roman Church, Biographical Dictionary (1903–2009), «Enllaç». Arxivat de l'original el 2009-03-01. [Consulta: 29 març 2014].
# Heinrich Carl Brandt

Heinrich Carl Brandt (Viena, 11 de novembre de 1724 - Múnic, 7 de maig de 1787) va ser un pintor de la cort austro-alemanya.

## Biografia

Va estudiar del 1739 al 1745 amb Jacob van Schuppen a l'Acadèmia de Belles Arts de Viena, després el 1745-1747 amb Martin van Meytens. Després va marxar a formar-se a París. Durant aquest viatge, es va aturar a Frankfurt del Main on va pintar un retrat del comte Charles de Cobenzl que el va recomanar al príncep-elector de Magúncia, Jean-Frédéric-Charles d'Ostein que el va contractar el 1749 com a pintor de cort miniaturista. Va treballar a París el 1750-1752. Va tornar a Mainz on va obrir una acadèmia.
Va viure a Mannheim després del 1765 i el 1766 es va convertir en pintor de la cort del comte palatí Carles II Teodor de Baviera, va ser el primer professor i secretari permanent de l'Acadèmia de Belles Arts de Mannheim. Va gravar diversos dels seus quadres.
Es va traslladar a Múnic després del 1780. El 1784, Carles Teodor, que es va convertir en Príncep-Elector de Baviera el 1777, li va encarregar nou grans retrats reials per a la gran sala del palau de Bretzenheim a Mannheim.
Una denúncia va portar el príncep-elector a retirar el seu suport financer i els seus privilegis. Probablement aquest és el motiu del seu suïcidi.
Possiblement era fill del paisatgista Christian Hilfgott Brand (1695-1756) i germanastre del pintor Johann Christian Brand (1722-1795) i germà del pintor Friedrich August Brand (1735-1806).

## Referències

* ↑ «personendaten.org». [Consulta: 1r maig 2021].
* ↑ Körner, Hans-Michael. Große Bayerische Biographische Enzyklopädie (en alemany). Walter de Gruyter, 2012-01-02. ISBN 978-3-11-097344-0.
* ↑ «'Allgemeines Künstlerlexikon, oder: Kurze Nachricht von dem Leben und den Werken der Maler, Bildhauer, Baumeister, Kupferstecher, Kunstgießer, Stahlschneider [etc. [et]c.: nebst angehängten Verzeichnissen der Lehrmeister und Schüler, auch der Bildnisse, der in diesem Lexikon enthaltenen Künstler. 2,1, Welcher d. Forts. u. Erg. d. ersten enth. Abschn. 1/4' - Digitalisat | MDZ]». [Consulta: 1r maig 2021].
* ↑ Mannheimer Geschichtsblaetter Vol 3yr 1902, 1902.
* ↑ «Seiner Churfürstlichen Durchleucht zu Pfalz etc. etc. Hof- und Staats-Kalender für das Jahr... 1788 | bavarikon». [Consulta: 1r maig 2021].
* ↑ Nagler, Georg Kaspar. Neues allgemeines Künstler-Lexicon oder Nachrichten von dem Leben und den Werken der Maler, Bildhauer, Baumeister, Kupferstecher, Formschneider, Lithographen, Zeichner, Medailleure, Elfenbeinarbeiter, etc: Börner - Cleoetas. 2 (en alemany). Fleischmann, 1835.
# Haim Guri

Haim Guri (o Gouri) (en hebreu: חיים גורי‎: גורי) (Tel-Aviv, 9 d' octubre de 1923 - 31 de gener 2018) fou un poeta israelià, novel·lista, periodista i director cinematogràfic de documentals.

## Biografia

Haim Guri va néixer a Tel-Aviv. Després d'estudiar a l'Institut Agrícola Kadoorie, va unir-se al Palmach i va completar el curs de comandant. Va participar en el bombardeig d'una estació de radar britànica usada per a localitzar vaixells d'Aliyah Bet, que portaven il·legalment immigrants jueus cap a Palestina. El 1947 fou enviat a Hongria per ajudar a supervivents de l'Holocaust a emigrar al Mandat Britànic de Palestina. Durant la Guerra araboisraeliana de 1948 fou un sotscomandant de companyia a la Brigada del Nègueb del Palmah.
Guri estudià literatura a la Universitat hebrea de Jerusalem i a la Sorbonne de París. Com a periodista va treballar per Lamerhav i, més tard, per Davar. Va aconseguir fama amb la seva cobertura el 1961 de judici d'Adolf Eichmann.
Actualment viu amb la seva muller, Aliza, a Jerusalem.

## Premis i honors

* El film The 81st Blow, que va escriure, coproduir i codirigir, fou nominat per al premi Oscar al millor documental de 1974. Forma part d'una trilogia sobre l'Holocaust que inclou The Last Sea i Flames in the Ashes.
* El 1975 li fou concedit el premi Bialik de literatura hebrea.
* El 1988 li fou concedirt el Premi Israel, de poesia hebrea.
* El 1998 guanyà el premi Uri Zvi Grinberg.
* El 2016, Guri refusà un premi del Ministeri israelià de Cultura i Esport per “obres d'art sionistes”.

## Enllaços externs

* De Troia a Ítaca «Odisseu, de Haim Guri. L'Odissea i el Talmud, Odisseu i Honi el Traçador de Cercles». De Troia a Ítaca. Les traduccions, els ressons i les influències d'Homer i la matèria troiana en les arts i la cultura catalanes i universals [Consulta: 18 juny 2017].

## Referències

* ↑ http://www.israelhayom.co.il/article/164247
* ↑ Eli Elihau, First-person plural, Haaretz April 17, 2009.
* ↑ Encyclopedia of Holocaust Literature: Haim Gouri
* ↑ http://www.jewishfilm.org/Catalogue/Israeli_Trilogy_16mm.html The National Center for Jewish Film
* ↑ «List of Bialik Prize recipients 1933–2004 (in Hebrew), Tel Aviv Municipality website Arxivat 2007-12-17 a Wayback Machine.».
* ↑ «Israel Prize Recipients since its Inception (in Hebrew)- list 4 – מקבלי פרס ישראל מראשיתו Arxivat 2009-06-04 a Wayback Machine.». [Consulta: 10 juny 2009].
* ↑ Izikovich, Gili «Poet and Palmach Icon Haim Gouri Turns Down 'Zionist Works of Art' Prize». Haaretz, 05-01-2016 [Consulta: 13 gener 2016].
# Haim David Zukerwar

Haim David Zukerwar (Montevideo, 1956 - Jerusalem, 2009) fou un rabí, compositor, conferenciant i estudiós de la càbala uruguaià.

## Biografia

D'arrels jueves, es va interessar des de molt petit en l'estudi de la càbala i de l'espiritualisme en general. Després va ampliar competències en aquestes doctrines a la Universitat Hebrea de Jerusalem i en altres centres d'Israel. El 1988 va conèixer al seu mestre Mordejai Shainberguer.
A Jerusalem va organitzar i dirigir centres per a la difusió de la càbala, essent el més destacat The Jewish World Explorium. Ha estat conferenciant convidat a la Universitat Hebrea de Jerusalem i a la Universitat de Bar Ilan. Va participar en conferències a Amèrica del Sud i Europa.

## Obra

Algunes de les seves publicacions més destacades són:
* La esencia, el infinito y el alma (Barcelona, 2006).
* Kabala: la esencia de la percepción judía de la realidad (publicat a Barcelona, 2006).

## Referències

* ↑ (castellà) Article sobre Haim Zukerwar i la seva percepció religiosa
* ↑ (castellà) En recuerdo de Rav. Haim David Zukerwar Z"L Arxivat 2009-09-13 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Conferència d'Haim Zukerwar Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Spiritual Structure of Reality, per H. Zukerwar Arxivat 2010-07-06 a Wayback Machine.