OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nagarakhanda

Nagarakhanda fou una antiga província dels mauryes, a l'extrem sud dels seus dominis. Fou la província setanta i la seva capital era Bandanikke o Bandalikke, també Bandhavapura, avui dia en ruïnes. Hi ha una inscripció que parla de Chandragupta com a governant.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Nagar (Pakistan)

Nagar (urdú: نگر) és una ciutat de Pakistan a la vall de Gilgit, a les Àrees del Nord, ara Gilgit-Baltistan, al districte de Gilgit. Fou la capital de l'antic principat de Nagar. Està situada a 35° 24′ N, 73° 48′ E﻿ / ﻿35.400°N,73.800°E﻿ / 35.400; 73.800 a una altura de 2.688 metres. Passa per Nagar la famosa carretera del Karakoram que connecta Pakistan amb Xina pel coll de Khunjerab seguint el riu Hunza. Les muntanyes de Rakaposhi de 7,788 metres, Diran i Spantik (Golden peak) estan a la seva rodalia.

## Referències

Where three Empires meet per E.F.Night.
# Naixement de la indústria moderna a Espanya

El naixement de la indústria moderna a Espanya es va produir a finals del segle xviii i principis del segle xix. Aquest procés es va veure impulsat per diferents factors, com ara la Revolució Industrial que es produïa en altres països europeus, la creixent demanda de productes manufacturats i la necessitat d'impulsar l'economia del país.
Durant aquest període, es van establir les primeres fàbriques a l'estat espanyol, especialment en les zones urbanes i industrialitzades, com ara Barcelona, Bilbao i Madrid. Aquestes fàbriques es dedicaven principalment a la producció de tèxtil, química, metal·lúrgia i aliments, entre d'altres.
A més, es va impulsar la construcció de línies de tren, carreteres i ports, amb la finalitat de facilitar el transport de matèries primeres i productes acabats. Això va contribuir a la integració de les diferents regions del país i a la millora de les comunicacions amb l'exterior.
El naixement de la indústria moderna a Espanya va comportar també l'aparició de nous sectors d'activitat, com ara el sector energètic i el transport, així com la creació de noves ocupacions i llocs de treball. No obstant, aquest procés també va comportar la intensificació del treball i les condicions laborals precàries, així com la creació de nous conflictes socials.
Malgrat això, la indústria moderna va ser un element clau per al desenvolupament econòmic i va contribuir a la transformació del país en una societat més avançada i industrialitzada. Això es va reflectir en un creixement demogràfic, un augment de la producció i una millora en el benestar de la població.

## Referències

* 1 2 Jmc. «Relaciones Laborales: EL NACIMIENTO DE LA INDUSTRIA MODERNA», 15-11-2013. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ glosarios@servidor-alicante.com. «Industria moderna [Modern industry (Geografía Humana)]» (en castellà), 13-08-2015. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ Carme., Huerta i Martín,. A ritme de locomòbil : el naixement de la indústria del cava i la formació del Sant Sadurní contemporani (1850-1920). Ajuntament de Sant Sadurní d'Anoia, 1993.
* ↑ Germán., Ojeda,. Asturias en la industrialización española, 1833-1907. Siglo XXI, 1985.
* ↑ Vicente), Dorel-Ferré, Gràcia, dir. Perarnau i Llorens, Jaume. Muñoz, Joan (Muñoz. Habitatge obrer i colònies industrials a la península Ibèrica : actes de les Jornades (2002) i del Congrés (2005) celebrats al Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya = Vivienda obrera y colonias industriales en la península Ibérica : actas de las Jornadas (2002) y del Congreso (2005) celebrados en el Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya. Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya, 2008. ISBN 978-84-393-7921-8.
# Muthmannita

La muthmannita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del químic i cristal·lògraf alemany Friedrich Willhelm Muthmann (1861-1913).

## Característiques

La muthmannita és un tel·lurur de fórmula química AuAgTe₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic en cristalls tabulars, típicament allargats en una direcció, també com a agregats de fins a 0.2 mm i en grans anhèdrics. A part dels elements de la seva fórmula, pot contenir impureses d'antimoni, plom i sofre. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la muthmannita pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars) amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: coloradoïta, hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, lenaïta, mooihoekita, putoranita, roquesita, talnakhita, laforêtita, černýita, ferrokesterita, hocartita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, pirquitasita, estannita, stannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, estibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, vinciennita, morozeviczita, catamarcaïta, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, picotpaulita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita i empressita.

## Formació i jaciments

La muthmannita creix entremesclada amb cristalls d'altres tel·lururs, especialment de krennerita, en vetes hidrotermals epitermals, i també en menes enriquides per processos secundaris; pot reemplaçar la calaverita.
La muthmannita ha estat trobada a la mina Igarapé Bahia, a Parauapebas (Pará, Brasil), a Sacarîmb, Deva (Província de Hunedoara, Romania), al dipòsit de zinc i coure Gayskoe, a Gay (Orenburgskaya, Rússia) i al dipòsit d'or Zhaishang, al comtat Min (Gansu, República Popular de la Xina).
Sol trobar-se associada a altres minerals com: krennerita, hessita, nagyagita, petzita, pirargirita, sylvanita, calaverita, pirita, esfalerita, altaïta, tetraedrita-tennantita i alabandita.

## Referències

* 1 2 «Muthmannite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 4 «Muthmannita» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2012. [Consulta: 13 novembre 2016].
# La floristeria de l'Iris

La floristeria de l'Iris (títol original, America) és una pel·lícula de drama romàntic del 2022 escrita i dirigida per Ofir Raul Graizer. Tracta sobre un entrenador de natació que torna a Israel des dels Estats Units després de la mort del seu pare, i sobre la promesa del seu amic de la infància, que és florista. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar en competició al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary, igual que la pel·lícula anterior de Graizer, El pastisser de Berlín, el 5 de juliol de 2022. També es va projectar en competició al Festival de Cinema de Jerusalem el juliol de 2022.

## Referències

* ↑ «Amèrica». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ Barraclough, Leo «Ofir Raul Graizer's 'America' Debuts Trailer Ahead of Karlovy Vary Premiere (EXCLUSIVE)». Variety, 26-06-2022.
* ↑ Rosser, Michael «Jerusalem Film Festival unveils Israeli competition titles». Screen Daily, 30-06-2022.
# Mormia nigripennis

Mormia nigripennis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids present a Baviera, Àustria i el territori de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Q-bank Arthropods (anglès)
# La petite mort

La petite mort (pronunciació francesa: ​: [la pətit mɔʁ], la petita mort) és una expressió que significa «la pèrdua breu o debilitant de consciència» i es refereix concretament a «la sensació posterior a l'orgasme semblant a la mort».
El primer ús testificat de l'expressió en anglès és el 1572 amb l'expressió fainting fit. Més tard va venir per significar espasme nerviós també. El primer ús testificat amb el significat d'orgasme no arriba fins a 1882. En l'ús modern, aquest terme generalment ha estat interpretat per descriure l'estat post orgàsmic, en el qual s'entra en una inconsciència que algunes persones experimenten després d'algunes experiències sexuals.
Més àmpliament, es pot referir a l'alliberament espiritual que ve amb l'orgasme o a un període curt de malenconia o transcendència arran de la despesa de la força vital. El crític literari Roland Barthes va parlar de la petite mort com el principal objectiu de llegir literatura, el sentiment d'experimentar-la hauria de ser aconseguit per qualsevol gran literatura.
L'expressió «la petite mort» no sempre s'aplica a experiències sexuals. També pot ser utilitzat quan alguna cosa no desitjada succeeix a una persona que no se l'esperava i això l'afecta tant que «una part d'ella mateixa mort al seu interior». Un exemple literari es troba a l'obra de Thomas Fort Tess del D'Urbervilles quan utilitza la frase per descriure com d'horrible se sent Tess després de conèixer el seu propi violador:
   Sent la petite mort per la informació especialment horrorosa, i deixa l'home solitari rere seu.
En anglès little death, una traducció de la petite mort, es fa servir amb el mateix sentit. Concretament, és definit com «un estat o esdeveniment que s'assembla o prefigura la mort; un debilitament o pèrdua de consciència, concretament dins del son o durant un orgasme», una definició gairebé idèntica a l'original francès. Així la petite mort serveix en altres àmbits no relacionats amb l'orgasme.

## Vegeu també

* Georges Bataille
* Període refractari

## Referències

* 1 2 «petite mort». A: Oxford English Dictionary. Third. Oxford University Press, 2005 [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «little». A: Oxford English Dictionary. Third. Oxford University Press, 2014 [Consulta: 21 agost 2015].

## Bibliografia

* Vaitl, D.; Birbaumer, N.; Gruzelier, J.; Jamieson, G. A.; Kotchoubey, B. Psychological Bulletin, 131, 1, 2005, pàg. 98–127. DOI: 10.1037/0033-2909.131.1.98. PMID: 15631555.
* Janszky, J.; Szücs, A.; Halász, P.; Borbély, C.; Holló, A. Neurology, 58, 2, 2002, pàg. 302–304. DOI: 10.1212/wnl.58.2.302. PMID: 11805263.
* Cohen, Harvey D.; Rosen, Raymond C.; Goldstein, Leonide Archives of Sexual Behavior, 5, 3, 01-05-1976, pàg. 189–99. DOI: 10.1007/BF01541370. PMID: 952604. «Left and right parietal EEGs were recorded while seven subjects experienced sexual climax through self-stimulation.»
* Graber, B.; Rohrbaugh, J. W.; Newlin, D. B.; Varner, J. L.; Ellingson, R. J. Archives of Sexual Behavior, 14, 6, 01-12-1985, pàg. 491–503. DOI: 10.1007/BF01541750. PMID: 4084049. «Examination of the literature shows little agreement among reported results of studies of EEG changes during orgasm.»
# Laakdal

Laakdal és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Laakdal, Eindhout, Veerle, Vorst, Vorst-Meerlaar, Veerle-Heide i Varendonk. Limita al nord amb Geel, al nord-est amb Meerhout i Ham (Limburg), al sud-est amb Herselt, al sud amb Scherpenheuvel-Zichem (Brabant Flamenc) i al sud-est amb Tessenderlo (Limburg)

## Evolució de la població

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2007 |
| Població | 12.801 | 13.190 | 13.881 | 14.228 | 14.573 | 14.806 | 14.867 | 14.998 |
| Font: NIS |||||||||
# La última cima

La última cima és un documental espanyol de l'any 2010, dirigit pel director Juan Manuel Cotelo, basada en la vida de Pablo Domínguez Prieto, sacerdot madrileny que va morir el febrer de 2009 en un accident en baixar el cim del Moncayo, l'únic cim espanyol de més de 2.000 metres que li quedaven per conquerir, quan tenia 42 anys.

## Argument

En el seu segon llargmetratge després de dotze anys d'absència, Juan Manuel Cotelo passa del drama al documental en "La última cima". La cinta aborda la història de Pablo, un jove sacerdot que una vegada mort deixa empremta entre els seus fidels, fins i tot el punt que molts encara consideren que continua viu gràcies al seu missatge. Cotelo aborda la cara més amable del cristianisme, que representen els religiosos propers al poble, caracteritzats per una vida senzilla i lliurada als més febles.
Juan Manuel Cotelo, director de la pel·lícula, comenta a l'inici del film:
| « | No tenia cap interès en conèixer aquest capellà... però el vaig conèixer. I als dotze dies, es va morir. Em podia haver oblidat d'ell per sempre... però em va picar la curiositat... i després he volgut explicar -ho. Així la meva mare podrà dir, una vegada més: "jo no sé, fill meu, quines ganes tens en cas de posar-te en embolics. " | » |

## Comercialització

Es va estrenar el 3 de juny de 2010 a tan sols dues sales de tot Espanya. Va recaptar 3.862,5 € a cada sala, i un total de 7.725 €; pel qual va ser la pel·lícula amb més recaptació per còpia a Espanya aquell dia. En la seva segona setmana va aconseguir col·locar-se al lloc número 15 de les pel·lícules més taquilleres, aconseguint recaptar més de 100.000 euros, un 283% més que en la seva setmana d'estrena, essent vista per uns 26.000 espectadores. Segons Rentrak, un mes i mig després de l'estrena va ser vista per més de 112.000 espectadores, aconseguint una recaptació acumulada de més de 673.000 euros. En la setena setmana encara estava dins del TOP 20 de pel·lículas més taquilleres d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Recaptació». Arxivat de l'original el 2010-06-15. [Consulta: 27 desembre 2010].
* ↑ Ultima cima
* ↑ «A la Butaca». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 desembre 2010].

## Enllaços externs

* La última cima - Lloc web oficial
* El milagro de "La última cima" Article a Antena 3 Noticias
# Ne te retourne pas

Ne te retourne pas és un pel·lícula francesa-italià-belga-luxemburguesa coescrita i dirigida per Marina de Van, estrenada el 2009.

## Sinopsi

Jeanne, escriptora, viu a París amb el seu marit i els seus dos fills. Amb amnèsia des de la seva primera infància, s'adona que les coses comencen a canviar al seu voltant: la disposició dels mobles del seu pis, la decoració del mateix, i fins i tot l'aspecte propi de la gent; però ella és l'única que nota aquestes transformacions.
Els que l'envolten, preocupats per ella, ho atribueixen a l'estrès consegüent del seu darrer llibre, rebutjat per la seva editorial. Però ella, bocabadada per la incomprensió del que li passa, es retira en ella mateixa, es separa de la seva família i es refugia amb la seva mare que sembla ser l'única que no canvia.
És allà on descobreix una fotografia antiga feta a Itàlia, que mostra la seva mare, una altra dama i ella mateixa. Els canvis al seu voltant continuen empitjorant, i Jeanne decideix marxar a Itàlia per intentar resoldre l'enigma. Allà, ella revela el seu passat.

## Repartiment

* Sophie Marceau : Jeanne
* Monica Bellucci : Jeanne / Rosa Maria
* Andrea Di Stefano : Teo / Gianni
* Thierry Neuvic : Teo 2
* Brigitte Catillon : Nadia 1 / Mare italiana
* Sylvie Granotier : Nadia 2
* Augusto Zucchi : Fabrizio
* Giovanni Franzoni : Enrico
* Vittoria Meneganti: Nena morena, 11 anys
* Francesca Melucci: Nena rossa, 9 anys
* Didier Flamand: Robert
* Serena d'Amato: Donatella
* Adrien de Van: El psiquiatre

## Estrena

Selecció oficial Fora de Competició al 62è Festival Internacional de Cinema de Canes 2009

## Producció

Els exteriors foren rodats a Lecce, Luxemburg i París. El treball dels efectes especials va requerir més de deu mesos de treball.

## Notes i referències

* ↑ «Don't look back (2007)». UniFrance Films. [Consulta: 14 abril 2012].
* ↑ «"Ne te retourne pas" présenté Hors Compétition». festival-cannes.com.
* ↑ «Les secrets de tournage du film Ne te retourne pas» (vidéo). Allociné..

## Enllaços externs

* «interview de Marina De Van à l'occasion de la sortie DVD du film», 5 novembre 2009.
# Còrax

Còrax (en llatí Corax, en grec antic Κόραξ, "Kórax") fou un sicilià que després de l'expulsió de Trasibul de Siracusa l'any 465 aC, va adquirir molta influència i poder degut als seus dots d'orador, i durant un temps considerable va ser la persona principal de la seva comunitat.
Degut al gran augment de judicis que va produir la caiguda del tirà i les reclamacions dels que volien recuperar les seves propietats, va prendre un nou impuls l'eloqüència judicial. Còrax es va preocupar d'estudiar els principis que regien l'oratòria, va obrir una escola de retòrica i va escriure un tractat anomenat Τέχνη ("Techné", ciència, coneixement), on explicava els principis de la retòrica, l'art que va sistematitzar, o en tot cas va ser el primer que va escriure sobre el tema. Se'l menciona habitualment amb el seu deixeble Tísies, i són considerats els fundadors de la retòrica. Va escriure altres obres que s'han perdut. S'ha suposat que l'obra Ῥητορικὴ πρὸς Ἀλέξανδρον (Retòrica per a Alexandre) que es troba entre les obres atribuïdes a Aristòtil, seria aquesta obra perduda de Còrax, però no hi ha prou arguments per defensar-ho.

## Referències

* ↑ Corax a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 850
# Sepik

El Sepik és el riu més llarg de l'illa de Nova Guinea, i després dels rius Fly i Mamberano el tercer de més cabal. La major part del curs del riu és a les províncies de Papua Nova Guinea de Sandaun i East Sepik, amb una petita part a Indonèsia en la província de Papua d'Indonèsia. El Sepik és un dels grans sistemes fluvials del món dins de la seva conca hi ha aiguamolls, selva plujosa tropical, i muntanyes. Biològicament és segurament un dels sistemes fluvials sense contaminar més grans dins la regió asiàtica del Pacífic. Els altres rius del món sense embassaments són el Fly, el Mamberano, i el Petxora a Rússia. El riu s'origina a la Serralada Victor Emanuel als altiplans centrals de Papua Nova Guinea. Des de la muntanya prop de Telefomin, viatja cap al nord-oest i deixa abruptament les muntanyes prop de Yapsei. Des d'aquí flueix cap a la Papua d'Indonèsia i després gira al nord-est entrant en la Gran Depressió de Papua Nova Guinea. Rep molts afluents de les Muntanyes Bewani i les Muntanyes Torricelli al nord i de la Serralada Central de Papua Nova Guinea al sud. El seu curs és serpentejant fins a arribar a desembocar al Mar de Bismarck. No fa un delta. És navegable en gran part del seu curs. La seva llargada és de 1.126 km i la seva conca de drenatge és de 80.000 km²

## Referències

* ↑ «Fragmentation and Flow Regulation of the World's Large River Systems». Arxivat de l'original el 2012-03-30. [Consulta: 18 octubre 2011].
* ↑ «Sepik River». Rainbow Habitat. Arxivat de l'original el 2007-05-31. [Consulta: 18 octubre 2011].

## Enllaços externs

* The Sepik–Ramu System
* http://www.pacificislandtravel.com/png/about_destin/sepik.html Arxivat 2005-10-20 a Wayback Machine.
* http://www.art-pacific.com/artifacts/nuguinea/sepikriv/sepikmrv.htm
* A Report on the Sepik River Basin
# Fontdepou

Fontdepou és una entitat de població del municipi d'Àger a la comarca de la Noguera situat al marge esquerre de la carretera existent entre Balaguer i Àger.
Geogràficament parlant, està situat a 820 m d'altura i es troba limitat al nord per la serra del Montsec, al sud per la serra del Montclús, a l'est pel riu Noguera Pallaresa i a l'oest pel riu Noguera Ribagorçana.
Quant a demografia, Fontdepou havia arribat a tenir 72 famílies, però a causa de l'emigració que ha patit el poble al llarg del temps per part de la majoria de la població jove cap a municipis com Balaguer i Lleida, actualment sols té 16 habitants.
L'economia principal de la població era el carbó vegetal, gràcies als nombrosos alzinars i les nombroses rouredes que hi havia i que encara hi ha per la zona. L'època àlgida era el març, i tot el poble i inclús habitants dels pobles del voltant es reunien per tallar la llenya, transportar-la i muntar i vigilar la carbonera. Quan havien passat dotze dies s'extreia el carbó i s'anava a vendre a Balaguer. Actualment aquesta tradició s'ha perdut i la font principal d'ingressos és la ramaderia.

## Llocs d'interès

* Església de Sant Josep de Fontdepou: construïda al segle xi i posteriorment restaurada, està dedicada a Sant Josep però fins al segle xx havia estat dedicada a Sant Macari.
* La Torre de Fontdepou, (torre de guaita): datada dels segles X i XI, havia format part d'una petita fortalesa andalusina que el compte Arnau Mir de Tost conquerí el 1042, juntament amb tota la vall d'Àger.
* Via romana: datada del segle ii, era una via de pas entre Ilerda, l'antiga Lleida romana, i els assentaments romans de la zona.

## Distàncies

* A 57 km de Lleida.
* A 202 km de Barcelona.
* A 26 km de Balaguer.

## Referències

* ↑ «Fontdepou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# OAF

OAF té els següents significats:
* Associação Académica de Coimbra - OAF (de l'acrònim en portuguès Organismo Autónomo de Futebol), club de futbol de la ciutat de Coïmbra (Portugal)
* Operació Força Aliada (del seu nom en anglès Operation Allied Force), operació militar de l'OTAN a la guerra de Kosovo
# Compostos de valència mixta

Compostos de valència mixta són aquells compostos (típicament orgànics) que presenten radicals lliures, és a dir, electrons desaparellats, que poden deslocalitzar entre dues posicions, i aquells compostos (típicament inorgànics) que tenen dos metall és en diferent estat d'oxidació, i en què és possible la transferència electrònica d'un a un altre. En els compostos de valència mixta no és adequat assignar estats d'oxidació sencers a cada àtom.

## Exemples

Exemples de compostos de valència mixta són:
* El complex de Creutz-Taube, amb dos ions ruteni II/III
* L'anió de ful·lerè dirreduït
* Algune metal·loproteïna que participa en processos reducció-oxidació (redox)
* Els bronzes de tungstè

## Vegeu també

* Acoblament vibrònic
# Compostel·la Oberta

Compostel·la Oberta (en gallec: Compostela Aberta) és un moviment ciutadà i partit polític de la ciutat de Santiago de Compostel·la que lidera una candidatura d'unitat popular d'esquerres que es presenta per primer cop a les eleccions municipals de maig de 2015.
El candidat de Compostel·la Oberta a l'Ajuntament de Santiago de Compostel·la fou Martiño Noriega Sánchez, membre d'Anova-Irmandade Nacionalista i alcalde de Teo. En el moviment participen diversos partits polítics: Esquerda Unida, Anova-Irmandade Nacionalista, Podem, Equo, Espazo Ecosocialista Galego i independents.
És una de les moltes candidatures d'unitat popular formades per partits d'esquerres que es van presentar a les eleccions municipals de 2015, com Ara Madrid, Barcelona en Comú, Saragossa en Comú, Marea Atlàntica, Ferrol en Comú, Lugonovo, Marea Pontevedra, Marea de Vigo o Màlaga Ara.

## Referències

* ↑ Lugilde, Anxo «Feijóo contra la marea». La Vanguardia, 14-05-2015, p. 18.
* ↑ http://www.elcorreogallego.es/santiago/ecg/podemos-une-compostela-aberta-luchar-24-m/idEdicion-2015-02-10/idNoticia-915393/ Arxivat 2018-10-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Compostel·la Oberta - Lloc web oficial