OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josefina Grau, muller de l'artista

Josefina Grau, muller de l'artista és una pintura a l'oli sobre tela de 61 × 50 cm d'Antoni Vila i Arrufat i dipositada al Museu d'Art de Sabadell, la qual fou pintada l'any 1931.

## Context històric i artístic

Vila i Arrufat pertany a una nissaga de pintors sabadellencs iniciada pel seu pare, Joan Vila i Cinca, acadèmic format entre Sabadell i Madrid, i continuada en l'actualitat pel seu fill Joan Vila i Grau, pintor i autor de vitralls. Vila i Arrufat, que ha estat anomenat sovint "el darrer dels noucentistes" a causa de la seua mort el 1989 a l'avançada edat de 95 anys, va néixer el 1894 i estudià a l'Escola de la Llotja i a l'Academia de San Fernando (Madrid). Aconsellat pel seu pare, que s'ocupava de la seua formació, viatjà a París i a Itàlia, on va viure l'any 1923. És molt conegut com a autor de pintures murals de tema religiós (la Catedral de Terrassa, l'Església de la Trinitat de Vilafranca del Penedès i el Santuari de la Mare de Déu de la Salut de Sabadell) i, també, de tema profà, totes elles caracteritzades per un gran sentit decoratiu i de la composició. Conreà així mateix la pintura a l'oli en retrats, figures i natures mortes.

## Descripció

El retrat de la seua muller, Josefina Grau, obra d'una delicadesa i serenitat ben noucentistes, crida l'atenció per la precisió del dibuix, tan emfàticament perfilat, i recorda les etapes del realisme màgic de Miró i de Togores vers l'any 1920. Aquest dibuix tan precís contrasta amb l'esbós del vestit, només insinuat amb llapis sobre la tela nua.

## Referències

* 1 2 3 Barral, Xavier i Vicens, Francesc, 2002. 100 Obres de Pintura Catalana. Editorial Pòrtic, Barcelona. ISBN 8473067908. Pàgs. 188-189.

## Enllaços externs

* Museu d'Història de Sabadell (català)
* Evocació d'Antoni Vila i Arrufat (català)
# Diòmil

Diòmil (en llatí Diomilus, en grec antic Διόμιλος) fou un militar d'Andros que per raons desconegudes es va refugiar a Siracusa.
Probablement tenia una bona reputació militar, i se li va donar el comandament d'una força de sis-cents homes a la primavera del 414 aC, a l'època del Setge de Siracusa per Atenes. Va morir combatent als atenencs després que desembarquessin a Epipoles, quan tractava de desallotjar-los d'Euríel, segons Tucídides.

## Referències

* ↑ Diomilus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1027
# Lixiviació (agricultura)

En agricultura, la lixiviació és la pèrdua de nutrients o de sals solubles del sòl En el cas dels nutrients aquests queden fora de l'abast de les plantes conreades a causa de la pluja o el reg. L'estructura del sòl, l'espècie plantada i el tipus i les quantitats de fertilitzants aplicats, entre altres factors, s'han de tenir en compte per evitar una excessiva pèrdua de nutrients. La lixiviació en agricultura en el cas de la sal es fa servir per aplicar un excés d'aigua de reg que eviti la salinització del sòl a través de l'eliminació de la sal excessiva o per posar-hi remei quan el terreny ja és salí amb el rentat (lixiviació) de les sals presents. En aquests casos s'ha de combinar amb un drenatge eficient.

## Lixiviat del nitrogen

El nitrogen és un element comú en la naturalesa i un nutrient essencial per a les plantes.Aproximadament el 78% de l'atmosfera de la Terra és nitrogen (N₂). El fort enllaç entre els àtoms de N₂ fa que aquest gas sigui bastant inert, i no sigui directament utilitzable per les plantes i els animals.Tot i així els cicles naturals del nitrogen a través de l'aire, l'aigua i el sòl el sotmeten a diverses transformacions químiques i biològiques, per la qual cosa el nitrogen acaba afavorint el creixement de les plantes. Els animals de granja mengen els cultius adobats, i ho retornen a la terra en forma de femtes, afegint formes orgàniques i minerals de nitrogen. El cicle es completa quan la propera collita utilitza el sòl esmenat. Fertilitzants, com ara nitrat (NO₃) i amoni (NH₄), que són fàcilment absorbits per les plantes, s'introdueixen a la zona de l'arrel. No obstant això, els sòls no absorbeixen l'excés de ions de NO₃ , que al final es mouen cap avall lliurement amb l'aigua de drenatge, i són lixiviats en les aigües subterrànies, rius i oceans. $^[$ El grau de lixiviació es veu afectada per:
* el tipus de sòl i l'estructura. Per exemple, el terra de sorra té poca capacitat de retenció d'aigua, mentre que els sòls argilosos tenen altes taxes de retenció d'aigua;
* la quantitat d'aigua utilitzada per les plantes / cultius;
* la quantitat de nitrat present a la terra.
El nivell de N₂O a l'atmosfera de la Terra està augmentant a un ritme de 0,2 a 0,3% anual. Les fonts antropogèniques de nitrogen són un 50% superiors que les fonts naturals, com ara, els sòls i els oceans. Productes agrícoles lixiviats, és a dir, fertilitzants i adobs, representa el 75% de la font antropogènica de nitrogen. L'Organització per a l'Agricultura i l'Alimentació de les Nacions Unides (FAO) estima que la demanda mundial de fertilitzants nitrogenats s'incrementarà en un 1,7% anual entre 2011 i 2015. Un augment de 7,5 milions de tones.

## Vegeu també

* Biolixiviació

## Enllaços externs

* R.J.Oosterbaan, Water and salt balances in agricultural hydrology. Lecture notes, International Course on Land Drainage, ILRI, Wageningen, The Netherlands.
* R.J.Oosterbaan, 1997. "SaltMod: A tool for interweaving of irrigation and drainage for salinity control Arxivat 2009-02-19 a Wayback Machine.". A: W.B.Snellen (ed.), Towards integration of irrigation, and drainage management. ILRI Special report, p. 41-43.
# Lixiviació

«Lixiviació» té aquests significats:
# Notropis rafinesquei

Notropis rafinesquei és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Nord-amèrica: Mississipi (Estats Units).

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S. 1818. Description of two new genera of North American fishes, Opsanus, and Notropis. Am. Monthly Mag. Crit. Rev. v. 2 (3) (gener del 1818). 203-204.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Notropis rafinesquei» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Raley, M.E. i R.M. Wood, 2001. Molecular systematics of members of the Notropis dorsalis species group (Actinopterygii: Cyprinidae). Copeia (3):638-645.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Notropis potteri

Notropis potteri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 «Notropis potteri» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Notropis rubricroceus

Notropis rubricroceus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Virgínia, Carolina del Nord i Tennessee (Estats Units).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nur

«Nur» té aquests significats:
* Nur (concepte) (mot d'origen persa que vol dir "llum")
* Muntanyes de Nur (serralada turca)
# Vergranne

Vergranne és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 127 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vergranne era de 127 persones. Hi havia 35 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 13 parelles sense fills i 18 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 45 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 41 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 9 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vergranne el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 82 persones, 60 eren actives i 22 eren inactives. De les 60 persones actives 55 estaven ocupades (33 homes i 22 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 22 persones inactives 6 estaven jubilades, 10 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Vergranne hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 366 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vergranne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vergranne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Illa de Sant Martí

Sant Martí (en francès Saint-Martin, en neerlandès Sint Maarten) és una illa tropical de les Petites Antilles situada al Carib nord-oriental, entre les illes d'Anguilla al nord, Saint-Barthélemy al sud-est i Saba i Sint Eustatius al sud. L'illa, de 87 km², està dividida en dues meitats entre França i el Regne dels Països Baixos. És l'illa habitada més petita de les dividides entre dos estats.
* La part septentrional conforma la Collectivité de Saint-Martin (Col·lectivitat de Sant Martí), que és una col·lectivitat d'ultramar de França.
* La part meridional conforma Sint Maarten, un dels països constituents del Regne dels Països Baixos.
Col·lectivament, en l'àmbit internacional els dos territoris es coneixen com a "Saint-Martin / Sint Maarten". De vegades per referir-se a l'illa s'utilitza també la sigla SXM, l'identificador que fa servir la IATA per a l'Aeroport Internacional Princesa Juliana, el principal de l'illa.
Les ciutats principals són Philipsburg, a la part neerlandesa, i Marigot, a la francesa. La població és d'uns 71.000 habitants, dividits si fa no fa meitat i meitat a cada banda. L'illa és visitada per una mitjana d'un milió de turistes l'any.
L'illa fou descoberta durant el segon viatge de Colom al Nou Món l'11 de novembre del 1493, diada de Sant Martí de Tours, amb el nom del qual la va batejar. Després de diverses disputes pel control de les salines entre espanyols, holandesos i francesos, el 23 de març del 1648 se signà el Tractat de Concòrdia entre les dues potències que encara ocupaven l'illa, el regne de França i les Províncies Unides, que acordaren repartir-se a parts iguals el territori insular. Als segles següents la possessió de l'illa fou disputada entre francesos, neerlandesos i anglesos però es restablí la partició original (i actual) el 1816.

## Referències

* 1 2 3 4 «illa de Sant Martí | enciclopèdia.cat». [Consulta: 17 juliol 2021].
# Kartchner

Kartchner és un cràter de l'asteroide de la família Coronis del cinturó principal, (243) Ida, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -7 ° de latitud nord i 179 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.9 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 1997 i fa referència a les Coves Kartchner, coves d'Arizona (Estats Units d'Amèrica).

## Referències

* ↑ "Kartchner". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Tufts, B. R.. Arizona Highways. Kartchner Cavern: Arizona's Newest State Park. 65, 1989.
# Valstà de Bawburgh

Valstà (Walstan o Walston) (Bawburgh, Norfolk, o Blythburgh, Suffolk, segle x - Taverham, Norfolk, 1016) fou un granger. Venerat com a sant, és sant patró dels grangers, pagesos i dels animals de granja.

## Biografia

Nasqué en una rica família, però als dotze anys deixà els seus pares i anà a Taverham (Norfolk) i començà a treballar com a granger. En 1016, després de tenir la visió d'un àngel, Valstà morí mentre treballava segant el fenc. La resta de dades de la seva vida són llegendàries.

### Llegendes

El granger per qui treballava no tenia fills i, veient la bondat i laboriositat de Valstà, volgué fer-lo el seu hereu. Valstà, però, només li demanà una vaca prenyada que tenia. En nasqueren dos vedells, que serien els que, en morir el sant, portaren el carro on n'hi havia el cos.
El seu cos fou posat en un carro tirat per dos bous blancs, tal com havia indicat ell mateix, i els bous van anar fins a Bawburgh, on fou sebollit. El carro s'aturà en tres llocs, i en cadascun d'ells va sorgir una deu d'aigua. Només se'n conserva la de Bawburgh. Segons la tradició, sobre la superfície d'un llac proper a Cossey pot veure's l'empremta de les rodes del carro. El seguici funerari trobà un mur, però el carro el travessà. La devoció popular el convertí en sant venerat, i s'aixecà una capella sobre la seva tomba, l'actual església de St Mary and St Walstan.

## Referències

* ↑ «St. Walstan» (en anglès). Saints & Angels - Catholic online. Catholic Voice Foundation. [Consulta: 18 juliol 2022].
* 1 2 «The Legend of St Walstan» (en anglès). Bawburgh Village. [Consulta: 18 juliol 2022].
* ↑ Knott, Simon. «St Mary and St Walstan, Bawburgh» (en anglès). Norfolk Churches. [Consulta: 18 juliol 2022].

## Enllaços externs

* «St Walstan's Well at Costessy» (en anglès). Norfolk Heritage Explorer. Norfolk Historic Environment Service.
# Júlia Cornèlia Paula

Júlia Cornèlia Paula (llatí: Julia Cornelia Paula) va ser una dama romana que va viure al segle iii i que havia nascut a Síria. El seu pare, Juli Corneli Paulus, havia estat prefecte de la guàrdia pretoriana. Formava part de la gens Cornèlia.
L'any 219, Júlia Mesa, la germana gran de l'emperadriu Júlia Domna, havia arreglat el matrimoni entre Júlia Cornèlia Paula i el seu net, l'emperador Elagàbal. El seu casament es va celebrar amb gran pompa a Roma l'any 219 quan Elagàbal va tornar d'Àsia. Júlia va obtenir el títol d'Augusta.
A l'any següent l'emperador i Paula es van divorciar, i ella va ser privada del títol d'Augusta. La causa del divorci i la seva vida posterior són desconeguts. Elagàbal, en divorciar-se, es va casar amb la verge vestal Aquília Severa, cosa que va provocar gran escàndol a la ciutat.

## Referències

* ↑ Thompson, Ray. Elagabalus: priest-emperor of rome. Lawrwnce (Kansas): Univ. of Kansas, 1972, p. 188.
# Digestió extracel·lular

La digestió extracel·lular té lloc fora de les cèl·lules. Els aliments ingerits per l'animal passen pel tub digestiu i entren en contacte amb els sucs digestius que els transformen en biomolècules senzilles. Les biomolècules senzilles obtingudes s'absorbeixen i són transporades a totes les cèl·lules.
En la digestió extracel·lular, els aliments es digereixen per mitjà de processos mecànics que esmicolen els aliments, com són la masticació i la trituració a l'estómac. També es produeixen processos químics quan els sucs digestius transformen els aliments triturats en biomolècules senzilles.
La gran majoria dels invertebrats i tots els vertebrats fan aquest tipus de digestió.
# Xiliàievo

Xiliàievo (en rus: Шиляево) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 18 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Xilocastre

Xilocastre (grec: Ξυλόκαστρο, Xylókastro) és una vila de la regió de Coríntia, a la regió del Peloponnès, Grècia. De l'any 2011 ençà forma part de la municipalitat de Xylokastro-Evrostina. El poble està situat 40 quilòmetres a l'oest de Corint i s'hi comunica via la carretera nacional 8A - E65. Les darreres dades demogràfiques són del 2001, quan la població era de 5.618 habitants, mentre que hi viuen 15,273 en tota la municipalitat.

## Dades

La vila és un destí turístic popular entre els grecs, i té un bon nombre d'hotels, per mor de la proximitat amb Corint i que l'accés és fàcil venint d'Atenes, la capital del país. L'alcalde és Anthony Kladouchos Andreas, natural de Corint, que ha exercit el càrrec del 2002 ençà.

## Referències

* ↑ Llei de Kallikratis. Ministeri de l'Interior (Grec)

## Enllaços externs

* Web Oficial (en Grec)
* GTP - Poble de Xilocastre
* GTP - Municipalitat de Xilocastre
# Xili de Jalapa

El xili de Jalapa és una varietat picant de pebrotera originària de Mèxic que es produeix en gran quantitat en el país. En castellà s'anomena chile jalapeño, chile chipotle o chile cuaresmeño. S'anomena així pel seu centre tradicional de producció, la ciutat mexicana de Xalapa i és una de les varietats picants de la pebrotera Capsicum annuum. A Mèxic se'n cultiven més de 6.000 hectàrees.
El fruit del xili de Jalapa és carnós i allargat, arriba a fer els 7 cm de llargada i al voltant de 3 cm d'amplada. Es fa servir tant abans com després de la seva maduració. Una part important es destina a l'assecament (chipotle, del nàhuatl chilpoctli, que significa "bitxo fumat"). És una varietat mitjanament picant, entre 2.500 i 8.000 punts en l'escala Scoville.

## Referències

* ↑ «Xili de Jalapa». Optimot. Consultes lingüístiques - Llengua catalana. [Consulta: 25 desembre 2022].
* 1 2 author., DeWitt, Dave,. The complete chile pepper book : a gardener's guide to choosing, growing, preserving, and cooking. ISBN 978-1-60469-580-9.
# Whitestone Logging Camp

Whitestone Logging Camp és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 116 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Whitestone Logging Camp tenia 116 habitants, 36 habitatges, i 28 famílies La densitat de població era de 4,3 habitants/km².
Dels 36 habitatges en un 52,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,9% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 22,2% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,57.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 33,6% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 0,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 165,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.625 $ i la renda mediana per família de 64.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 72.083 $ mentre que les dones 27.917 $. La renda per capita de la població era de 21.810 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Whitestone Logging Camp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Whitestone Logging Camp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].