OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nombre 172

El nombre 172 (CLXXVII) és el nombre natural que segueix el nombre 171 i precedeix el nombre 173. La seva representació binària és 10101100, la representació octal 254 i l'hexadecimal AC. La seva factorització en nombres primers és 2²×43; altres factoritzacions són 1×172 = 2×86 = 4×43.
Es pot representar com a la suma de dos nombres primers consecutius: 83 + 89 = 172; és un nombre 3-gairebé primer: 2 × 2 × 43 = 172.
# Giovanni Zantedeschi

Giovanni Zantedeschi (Molina (Fumane), 3 de maig de 1773 – Bovegno, 16 de maig de 1846) fou un metge itàlia i un botànic d'anomenada.
Nasqué a Molina, poble del municipi de Fumane a la província de Verona. Estudià a aquesta darrera ciutat i a Pàdua, on es graduà amb honors en medicina i cirurgia. Completà la seva formació a Verona altra volta, i exercí la professió mèdica durant un temps a Tremosine (província de Brescia), per acabar establint-se a Bovegno fins a la mort.
Gran afeccionat a la botànica, publicà deu llibres sobre la flora de la província de Brescia, una mostra de la seva amistat amb el professor Ciro Pollini (1782-1833), botànic veronès i autor de l'obra de referència Flora Veronensis ("Flora de Verona"). També mantingué una sovintejada correspondència amb el botànic alemany Kurt Sprengel (1766 - 1833), que batejà la planta Zantedeschia en honor seu.
Zantedeschi descobrí i descrigué per a la ciència quatre plantes. El seu poble natal, Molina, li dedicà el museu botànic local, que conté més de 300 espècies vegetals de la regió, incloent-hi moltes orquídies.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ http://www.ipni.org/ipni/advPlantNameSearch.do?find_includePublicationAuthors=on&find_includePublicationAuthors=off&find_includeBasionymAuthors=on&find_includeBasionymAuthors=off&find_rankToReturn=all&output_format=normal&find_authorAbbrev=Zanted.

## Enllaços externs

* Llista de plantes batejades per Giovanni Zantedeschi a la base de dades de l'IPNI (anglès)
# Peoria (Arizona)

Peoria és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2008 tenia 157.960 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Peoria tenia 108.364 habitants, 39.184 habitatges, i 29.309 famílies La densitat de població era de 302,7 habitants/km².
Dels 39.184 habitatges en un 37,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 25,2% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.199 $ i la renda mediana per família de 58.388 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.448 $ mentre que les dones 29.205 $. La renda per capita de la població era de 22.726 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més a prop

El següent diagrama mostra les poblacions més a prop.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Peoria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Peoria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Puntal

* Per a altres significats, vegeu «Puntal (desambiguació)».
El puntal o ploma és una peça cilíndrica allargada, de dimensió i material variable amb la part inferior, està arrelada a una estructura ferma, que no es pot moure. A l'extrem superior del puntal o ploma trobem l amantina. L'amantina és una corda que sosté la barra horitzontal del puntal i de l'extrem surt un cable que sosté la càrrega. Al seu torn, dos caps anomenats osta mouen el puntal horitzontalment per poder traslladar la càrrega d'un lloc a l'altre.
El puntal ha estat durant la història, l'element fonamental de càrrega i descàrrega a bord dels vaixells mercants, a causa del seu baix manteniment i fàcil maneig, però amb el pas dels anys i la modernització dels mètodes de càrrega i descàrrega, ha estat progressivament substituït per grues, que necessiten menys personal per a la seva utilització.
* 1 Cable al ganxo = Amantina
* 2 Cable a la ploma o puntal = Amantina
* 3 Cable entre plomes = Ocellet
* 5 Motor o gigre d'Amantina
* 6 Cable d'Ostes
Amb diversos puntals es poden realitzar diferents maniobres i treballar de diferents maneres. La més utilitzada és el sistema de treball "a l'americana" que consisteix a unir els dos amants de dos plomes i utilitzar només un Osta de cada un dels dos puntals emprats. Aquest sistema permet a més d'una major versatilitat en els seus moviments una major capacitat de càrrega per part dels puntals, podent així hissar i arriar carregaments que amb un sol puntal no es podia.
* Puntals Guarnit a l'americana
* Antic vaixell de càrrega amb puntals

## Mida
### Puntal del vaixell

    És la mesura vertical des de l'extrem superior de la quilla fins a la unió de l'enfilament de la ""cinta" amb la coberta principal a nivell del trancanell.
Per extensió, «puntal» és tota mesura vertical del buc d'un vaixell, per això es parla de, puntal de braçola o d'entrecoberta.
$P=C+F\,$
on:
* P = Puntal.
* C = Calat.
* F = francbord
# William Tackaert

William Willy Tackaert (Zele, 9 d'agost de 1956) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1979 i 1987. Les seves principals victòries les aconseguí en clàssiques belgues com la Nokere Koerse o la Kuurne-Brussel·les-Kuurne.

## Palmarès

* 1979
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies de La Panne
* 1980
** 1r a l'Omloop van Wallonie
** Vencedor d'una etapa de l'Etoile des Espoirs
* 1981
** Vencedor d'una etapa Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1982
** 1r a la Nokere Koerse
** 1r a la Fletxa de Liederkerk
* 1983
** 1r al Gran Premi E3
** 1r a la Circuit Mandel-Leie-Escalda
* 1984
** 1r al Circuit de les Ardenes flamenques - Ichtegem
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
* 1985
** 1r a la Kuurne-Brussel·les-Kuurne
** 1r a l'Omloop van het Waasland
** Vencedor d'una etapa de la Herald Sun Tour
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies de La Panne

### Resultats al Tour de França

* 1979. Abandona (16a etapa)
* 1980. 82è de la classificació general
* 1981. 93è de la classificació general
* 1982. Abandona (19a etapa)
* 1983. Abandona (3a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa de William Tackaert a sitiodeciclismo.net
# María de Lago

María de Lago (Madrid, fl. 1520-1521) va ser una heroïna castellana, destacada en la defensa del setge de l'Alcàsser de Madrid (1520).
Era filla de Juan de Lago i de Catalina de Coalla, famílies antigues i il·lustres de la mateixa vila. Casà amb Francisco de Vargas, regidor i alcaid de l'Alcàsser de Madrid. Durant la revolta de les Comunitats de Castella (1520-1521), es va mantenir a l'alcàsser en absència del seu marit, que havia marxat a demanar suport a Alcalá de Henares. El juny de 1520 els comuners van aprofitar l'avinentesa per assetjar la fortalesa, tanmateix van topar amb la ferma defensa de Lago, que havia estat escollida per liderar la defensa del lloc. Malgrat la manca de recursos humans dels que disposava i les demandes de rendició dels comuners, va mantenir-se fidel al rei Carles I. Lago va aconseguir mantenir l'alcàsser fins a finals d'agost del mateix any, quan finalment la fortalesa va caure.

## Referències

* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 4. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1791, p. 38-39.
* 1 2 Berzal de la Rosa, Enrique. Los comuneros: de la realidad al mito (en castellà). Madrid: Sílex Ediciones, 2008, p. 75.
* ↑ Ríos, José Amador de los; Rada y Delgado, Juan de Dios de la. Historia de la villa y corte de Madrid (en castellà). vol. 2. Madrid: Establecimiento tipográfico de M. López de la Hoya, 1862, p. 370.
# Torre de Binixiquet

La torre de Binixiquet és una de les tantes torres medievals que ha quedat incorporada a les cases del predi, però aquesta sobresurt del conjunt i conserva en la seva part superior totes les mènsules que sostenien el parapet de la terrassa. En l'actualitat, la barana o parapet que havia de descansar en elles ocupa una posició retardada a la qual va tenir, deixant a les mènsules que la sostenien només com un objecte decoratiu. Les mènsules són de forma triangular i deixaven entre elles uns espais per on els defensors llançaven pedres i oli bullent sobre els atacants al peu de la torre. La resta dels accessoris defensius han desaparegut inclosos en l'edificació.

## Situació

Per a arribar a Binixiquet, cal prendre des de Maó a la carretera de Cala en Porter i en el km 7 al costat esquerre entrar en la urbanització de Binixíquer. Al final del vial principal es troba el predi i la torre.

## Enllaços externs

* http://www.naturayeducacion.com/castillos/espana/baleares/menorca/mahon/torre_binixiquet/torre_binixiquet.asp Arxivat 2010-05-03 a Wayback Machine.
# Cavigny

Cavigny és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 200 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cavigny era de 200 persones. Hi havia 96 famílies de les quals 28 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 16 dones vivint soles), 40 parelles sense fills, 24 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 109 habitatges, 94 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 106 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 94 habitatges principals, 67 estaven ocupats pels seus propietaris, 25 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien dues, 15 en tenien tres, 24 en tenien quatre i 50 en tenien cinc o més. 78 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 39 habitatges hi havia un automòbil i a 44 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cavigny el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 8 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 12 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 20 |
| 16 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 24 | 45 a 49 | 16 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 20 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 12 | 10 a 14 | 8 |
| 12 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 125 persones, 100 eren actives i 25 eren inactives. De les 100 persones actives 95 estaven ocupades (54 homes i 41 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 25 persones inactives 15 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Cavigny hi havia 92 unitats fiscals que integraven 202 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 15.395 €.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Cavigny hi havia 23 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 671 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cavigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cavigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Northgate

Northgate és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 8.016 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Northgate tenia 8.016 habitants, 2.747 habitatges, i 2.214 famílies. La densitat de població era de 1.228,2 habitants/km².
Dels 2.747 habitatges en un 39,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,4% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 19,4% no eren unitats familiars. En el 16,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.872 $ i la renda mediana per família de 60.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.558 $ mentre que les dones 26.943 $. La renda per capita de la població era de 21.799 $. Aproximadament el 2,7% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Northgate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Northgate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# General Catalogue of Trigonometric Stellar Parallaxes

Es denomina General Catalogue of Trigonometric Stellar Parallaxes (abreujat GCTP) a un Catàleg d'estels que recull totes les paral·laxis estel·lars que han estat mesurades. A diferència del Catàleg Gliese, no el restringeix una determinada distància del Sol.
Publicat per primera vegada el 1952, la seva quarta i darera edició data de 1995. Conté 15.994 paral·laxis per 8.112 estels, incloent 1.722 nous estels -que suposen el 27% del total- afegits respecte a l'edició anterior. L'exactitud en les paral·laxis dels estels afegits fa poc (0.004" s.e.) és considerablement millor que la d'edicions anteriors (aproximadament 0.016"). Existeixen aproximadament 2.300 estels que no apareixen recollits al Catàleg Hipparcos.
El catàleg conté coordenades equatorials en el sistema FK4 per 1900, moviment propi total i angle de posició, paral·laxi absoluta mitjana ponderada i la seva error estàndard, nombre d'observacions de paral·laxi, qualitat de "concordança" entre valors diferents, magnitud visual, així com diverses identificacions encreuades amb altres catàlegs. Així mateix, inclou informació auxiliar de fotometria UBV, tipus espectrals MK i dades de variabilitat i duplicitat.

## Nomenclatura

Les entrades al catàleg apareixen amb el format PLX NNNNA i PLX NNNN.NNA. En la taula següent es reflecteixen els nombres de catàleg GCTP d'alguns coneguts estels.
| Nombre de catàleg GCTP | Nom comú | Constel·lació | Paral·laxi ponderada(mes) | Distància(anys llum) | Notes |
| PLX 2890 | Wolf 424 | Verge | 227,9 | 14,3 | Estel binari format per dues nanes vermelles |
| PLX 4754 | δ Pavonis | Gall dindi | 174,9 | 19,91 | Nana groga o subgigante lleugerament més freda que el Sol |
| PLX 2739 | Zavijava (β Vir) | Verge | 95,1 | 35,6 | Nana groga més calenta i lluminosa que el Sol |
| PLX 3754 | Kornephoros (β Her) | Hèrcules | 22,5 | 148 | Estel més brillant en la constel·lació d'Hèrcules |
| PLX 1428 | BU Geminorum | Bessons | 2,4 | > 1800 | Supergigante vermella i variable irregular |

## Vegeu també

* Bright Star Catalogue
* Henry Draper Catalogue
* Catàleg Hipparcos
* Catàleg SAO
* Boss General Catalogue
* General Catalogue of Stellar Radial Velocities

## Referències

* ↑ «The General Catalogui of Trigonometric Stellar Parallaxes, Fourth Edition Van Altena W.F., Llegeix J.T., Hoffleit I.D. <Yale University Observatory (1995)>».
# Rafael Anglès i Herrero

Rafael Anglès i Herrero (Ràfels, Matarranya, 1730 - València, 9 de febrer de 1816) fou un compositor i mestre de capella de la Franja de Ponent.
Va ser mestre de capella de la col·legiata d'Alcanyís (Aragó) fins que, tal com diuen les Actes Capitulars d'Alcanyís, van declarar vacant la plaça el 16 de febrer de 1762 per l'ascens de Rafael Anglès a l'orgue de la seu de València, en substitució de Vicent Rodríguez, lloc que ocupà fins a la seva mort. També fou catedràtic de cant pla al seminari valencià. El seu estil de composició a les obres per a teclat és fortament individual i digne de ser estudiat.
Joaquim Nin fou el primer en publicar tres obres seves dins la col·lecció Classiques Espagnols du Piano (París, 1925), Per més dades de publicacions vegeu l'apartat dedicat a l'autor a aquesta pàgina: http://voortman-musik.npage.de/. A l'arxiu de la catedral d'Oriola hi ha un villancet al Santíssim a vuit veus, violins i baix continu: Brillantes Luceros. Es conserven obres seves als arxius musicals de les Oriola, de València i a la Biblioteca de Catalunya.
La seva música fou molt influïda per l'estil de Haydn. Tanmateix, algunes de les seves obres suggereixen encara una manifestació tardana de l'estil barroc.

## Referències

* ↑ Dolcet, Josep. «IX». A: Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 43. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 22 desembre 2015].
* ↑ Rebullida. «RECORDANDO AL COMPOSITOR RAFAEL ANGLES». victorrebullida.blogspot.com.es. [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ «Rafael Anglès i Herrero». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diccionari d'Història Eclesiàstica de Catalunya

## Enllaços externs

* Orguens i Organistes Catedralicis de la València del Sigle XIX. Josep Climent Barber. Lo Rat Penat
# Matteo Capranica

Matteo Capranica (Amatrice, 26 d'agost de 1708 - Nàpols, 1776) va ser un compositor i organista italià.
En la seva joventut va estudiar música a Nàpols al Conservatori de "Sant'Onofrio", on va tenir com a professors a Nicola Porpora, Ignazio Prota i Francesco Feo. Després d'acabar els estudis, fou actiu com a mestre de capella en diverses esglésies napolitanes i alhora es dedicà també a la composició de música i obres sacres; en aquest context, la seva primera producció va ser l'òpera buffa Il Carlo, estrenada el 1736 al "Teatro Nuovo" de Nàpols. Més tard va ser nomenat organista del segon cor de la capella de la catedral de Nàpols (el famós Capella del Tresor).
En el passat es coneixia la llegenda que havia completat la partitura de La finta frascatana, obra inacabada de Leonardo Leo.

## Obra

* Il Carlo (òpera bufa, llibret d'Antonio Palomba, 1736, Nàpols)
* L'amante impazzito (òpera bufa, llibret de Pietro Trinchera, 1738, Nàpols)
* San Gaetano (oratori, 1739, Macerata)
* Debbora (oratori, 1742, Cesena)
* L'Eugenia (òpera bufa, llibret d'Antonio Palomba, 1745, Nàpols)
* Alcibiade (òpera seria, llibret de Gaetano Roccaforte, 1746, Roma)
* L'Emilia (òpera bufa, llibret de Pietro Trinchera, basat sobre el llibret Lo castiello sacchejato de Francesco Oliva, 1747, Nàpols)
* L'Aurelio (òpera bufa, llibret de Pietro Trinchera, basat sobre llibret d'Alidoro di Gennaro Antonio Federico, 1748, Nàpols)
* Cantata di Calendimaggio (cantata, 1748, Malta)
* Merope (òpera seria, llibret d'Apostolo Zeno, 1751, Roma)
* La schiava amante (commedia per musica, llibret d'Antonio Palomba, 1753, Nàpols)
* L'Olindo (òpera buffa, llibret d'Antonio Palomba, musicat en col·laboració amb Nicola Conti, 1753, Nàpols)
* Dixit Dominus
* Salve regina
* Sonata in sol maggiore per 2 violini
* Sonata in do maggiore per violino
* 6 toccate per clavicembalo
* Varie arie e duetti

## Bibliografia

* Enza Venturini, CAPRANICA, Matteo, in Dizionario biografico degli italiani, vol. 19, Roma, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1976. URL consultato il 18 settembre 2015.
# Tord de Crossley

El tord de Crossley (Geokichla crossleyi) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes del sud-est de Nigèria, Camerun, República del Congo i zona adjacent de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Tord de Crossley». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Northfield (Vermont)

Northfield és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 5.816 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Northfield tenia 5.791 habitants, 1.819 habitatges, i 1.224 famílies. La densitat de població era de 51,2 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,4% tenia menys de 18 anys, un 27,2% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 122,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.523 $ i la renda mediana per família de 51.818 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.168 $ mentre que les dones 24.781 $. La renda per capita de la població era de 15.592 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Northfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Northfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Geraltov

Geraltov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1339.
# Rafael Angelats i Juncà

Rafael Angelats i Juncà (Banyoles, Pla de l'Estany, 1924 - 1998) fou un polític i promotor cultural sardanista.
Des de molt jove va participar de manera activa i eficaç en la vida associativa i cultural de Banyoles i comarca. Vinculat ben aviat a l'activitat sardanista, va estar present en totes les manifestacions importants celebrades a la població. Membre organitzador dels primers aplecs de la sardana, va formar part de la Comissió Organitzadora dels actes de proclamació de Banyoles com a Ciutat Pubilla del 1965 i fou l'encarregat de pronunciar la Lliçó Magistral. Participà activament en l'organització dels Certàmens de Composició per a Cobla, com a secretari del jurat dels Premis Ceret-Banyoles. Vicepresident del Foment de la Sardana, va tenir un important paper de coordinació en eI programa La cobla i la música celebrat en el marc de l'Olimpíada Cultural el 1990.
Ha escrit diversos articles sobre la sardana i temes del costumari local, i és autor del llibre Banyoles i la sardana (1993), importantíssim treball d'investigació i documentació sobre la història sardanista banyolina. Per la seva trajectòria sardanista de primer ordre, l'Obra del Ballet Popular li va concedir la Medalla al Mèrit Sardanista l'any 1992.
En la faceta de polític, va ser regidor de l'Ajuntament de Banyoles de 1955 a 1961 i de 1983 a 1987. Banyoles li va dedicar un carrer el dia 29 de desembre de 2003.

## Referències

* ↑ «Autors/es de Banyoles i comarca». Biblioteca Pública de Banyoles, 06-05-2009. [Consulta: 20 abril 2016].

## Bibliografia

* Lluís Subirana (1995). Ciutats pubilles de la sardana (1960-1995) Tarragona: Edicions El Mèdol. ISBN 84-88882-22-X