OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Citació com a Distingit

La Citació com a Distingit en l'Ordre General, o simplement Citació com a Distingit, és una recompensa militar espanyola concedida als qui, en el transcurs de conflictes armats o operacions militars en les quals es pugui ser usada la força armada, duguin a terme accions prestades amb valor i considerades eficaços. La citació com a distingit és atorgada quan els fets recompensats no es corresponguin amb els requerits per altres distincions. Està descrita en el Títol Cinquè del Reial decret 1040/2003, d'1 d'agost, pel qual s'aprova el Reglament general de recompenses militars, BOE número 213 (5 de setembre de 2003).
Únicament poden rebre aquesta recompensa els membres de les Forces Armades i de la Guàrdia Civil, en els casos en què aquests últims desenvolupin activitats de naturalesa militar. La Citació com a Distingit és atorgada pel Ministre de Defensa sobre la base de l'expedient de concessió que li és remès, no obstant això, és possible, en els casos facultats pel ministre, que els comandaments operatius o nivell equivalent també la concedeixin.
La resolució en virtut de la qual s'atorga la Citació com a Distingit en l'Ordre General ha d'aparèixer publicada en el Butlletí Oficial del Ministeri de Defensa i en l'Ordre General Interna de la Caserna General de l'Exèrcit de Terra, de l'Armada o de l'Exèrcit de l'Aire.
El personal recompensat amb la Citació com a Distingit obté dret a:
* Que li sigui considerada la seva possessió com a mèrit ordinari en les avaluacions realitzades al personal militar i en l'accés a l'ensenyament militar.
* Rebre la corresponent cèdula acreditativa de concessió i la seva anotació en la documentació militar o administrativa.
* Obtenir la qualificació de «valor reconegut» en el seu full de serveis.

## Vegeu també

* Condecoracions d'Espanya

## Fonts

* Reial Decret 1040/2003, d'1 d'agost, pel que s'aprova el Reglament general de recompenses militars. BOE Nº 213 (05/09/2003)
* ↑ Reial Decret 1040/2003, d'1 d'agost, que estableix el Reglament de Recompenses Militars. BOE (05/09/2003). Consultat el 25 de desembre de 2012.
* ↑ Ordre del Ministeri de Defensa /3594/2003, de 10 de desembre, pel que s'aproven les normes per a la tramitació i concessió ordinària de les Creus del Mèrit Militar, Naval i Aeronàutic, amb distintiu blanc, i dels esments honorífics, la delegació de competències en aquesta matèria, i l'ús de les condecoracions representatives de les recompenses. BOE (23/12/2003). Consultat el 25 de desembre de 2012.
# 923
## Esdeveniments

* Batalla de Soissons: mor el rei Robert I de França; Carles el Simple és arrestat pels partidaris de Rodolf I de França.

## Naixements

* Suzaku, emperador del Japó

## Necrològiques

* Muhàmmad ibn Jarir at-Tabarí, historiador i exegeta de l'Alcorà (n. el 839).
* Robert I de França

## Referències

* ↑ Guillon, Aimé. Raoul ou Rodolphe de Bourgogne devenu roi de France l'an 923 (en francès). Dupont, 1823, p.47.
* ↑ Kaegi, 1992, p. 8.

## Bibliografia

* Kaegi, W. E. Byzantium and the early Islamic conquests (en anglès). Cambridge University Press, 1992. ISBN 0521411726.
# Regió Franco-Cantàbrica

La Regio Franco-Cantàbrica és una zona que va des d'Astúries a la Provença. Aquesta regionalització s'aplica en els camps de l'arqueologia i història. Inclou la meitat sud de França i la banda del nord de la península Ibèrica que mira cap al Golf de Biscaia. També el nord de Catalunya s'hi inclou de vegades. Aquesta regió és intensament homogènia en el registre prehistòric i probablement era la regió d'Europa més densament poblada en el paleolític tardà.
Successivament foren ocupades per les cultures del Châtelperronià, Aurinyacià, Gravetià, Solutrià, Magdalenià, Azilià i post Azilià geomètric. La seva expressió cultural més coneguda són les coves amb pintures murals.
Aquesta regió va ser un dels principals refugi per a les poblacions humanes del Paleolític durant el darrer màxim glacial. Segons Jean-Pierre Bocquet-Appel hi ha base per a considerar que Aquitània i la zona de refugi franco-cantàbric podrien haver estat la principal font per la recolonització europea.
Els principals jaciments arqueològics d'aquesta zona són:
* Altamira, Cantàbria, amb pintures importants
* Aurignac, França
* Cova de Lascaux, França
* La Madeleine, França
* Santimamiñe, País Basc
* Grotte Chauvet, França

## Referències

* ↑ «A. Achili et al., The Molecular Dissection of mtDNA Haplogroup H Confirms That the Franco-Cantabrian Glacial Refuge Was a Major Source for the European Gene Pool». Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 3 octubre 2012].
* ↑ J.P. Bocquet-Appel, UPPER PALAEOLITHIC DEMOGRAPHY IN EUROPE FROM ARCHAEOLOGICAL DATA
# Fotogramas de Plata 1952

El lliurament del 3r Premi Fotogramas de Plata (coneguts oficialment com a Placa San Juan Bosco), corresponents a l'any 1952 lliurat per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas que atorgava el premi al "millor intèrpret de cinema espanyol que hagi demostrat amb propietat un paper de destacats valors morals, va tenir lloc el 31 de gener de 1953, diada de Sant Joan Bosco, a la residència de la família Nadal-Rodó, propietària de la revista, al barri de Pedralbes (Barcelona).

## Candidatures
### Millor intèrpret de cinema espanyol

| Intèrpret | Pel·lícula | Resultat |
| Maruchi Fresno | Catalina de Inglaterra | Guanyadora |

## Referències

* ↑ La "Placa de San Juan Bosco" a Maruchi Fresno, ABC, 1 de febrer de 1953

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1952

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
# Eleccions municipals de 2003 a Aiguamúrcia

Les eleccions municipals de 2003 a Aiguamúrcia van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 25 de maig de 2003 a Aiguamúrcia, a l'Alt Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 7 regidors de l'Ajuntament d'Aiguamúrcia.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és el municipi i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas d'Aiguamúrcia, en tenir 585 persones censades, l'hi correspon 7 regidors.

## Candidatures

El 29 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona del Vendrell va proclamar dues úniques candidatures del municipi d'Aiguamúrcia en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Convergència i Unió (CiU)
* PSC-Progrés Municipal (PSC-PM)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, Aiguamúrcia tenia una població de 671 habitants, dels quals 585 persones van ser cridades a votar en una de les dues meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 79,1%, el qual cosa implica que un total de 463 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, Aiguamúrcia va registrar una xifra molt més alta, situant-se en 17,7 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Aiguamúrcia |
| Participació (14h) | 38,3% ( 3,1%) |
| Participació (18h) | 59,1% ( 3,2%) |
| Participació (20h) | 79,1% ( 23,2%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Elecciones. Elecciones Locales. 25 de mayo de 2003.» (en castellà). Junta Electoral Central. [Consulta: 17 juny 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Marianna Kambúroglu

Marianna Kambúroglu (en grec, Μαριάννα Καμπούρογλου, Atenes, Grècia, 1819-Atenes, Grècia, 1890) fou una folklorista grega. Va dur a terme una tasca etnogràfica destinada a recopilar les tradicions i el folklore grec.

## Traduccions al català

1897 - Kambouroglou, Mariana. «La Reyna de les Gorgones». Traducció de Joan Vidal i Jumbert. La Veu de Catalunya (7-11-1897): 370-372.

## Referències

* ↑ Μαριάννα Καμπούρογλου - Biografies de l'Institut de Recerca Neohel·lènic (Ινστιτούτο Νεοελληνικών Ερευνών]
* ↑ Papachristophorou, Madrilena «Orality, transcription and construction of data». Indian Folklife. Volume 4. Issue 1. Serial nº 18. (pàg. 12, in fine), 01-01-2015. Arxivat de l'original el 2018-11-17 [Consulta: 15 gener 2015].
* ↑ Gestí Bautista, Joaquim «Traduccions catalanes de literatura neogrega (1881-2003)». Quaderns. Revista de traducció (pàgs. 171-174), 01-11-2004 [Consulta: 15 gener 2015].
* ↑ «Traduccions al català. Cercador de llibres». Associació Catalana de Neohel·lenistes. Arxivat de l'original el 13 de gener 2015. [Consulta: 15 gener 2015].
# Virus d'Epstein-Barr

El virus d'Epstein-Barr (EBV), també anomenat herpesvirus humà 4 (HHV-4), és un virus de la família herpesviridae (família que inclou el virus herpes simplex 1 i 2, i és un dels virus més comuns en els humans). L'EBV és la causa més gran de mononucleosi aguda infecciosa, síndrome comuna caracteritzada per febre, gola irritada, fatiga extrema i glàndules limfàtiques inflamades. La infecció pel virus Epstein-Barr es dona a tot el món.
Hi ha fortes proves que és la causa principal de malalties en el sistema immunitari com la dermatomiositis, el lupus eritematós sistèmic, l'artritis reumatoide, la síndrome de Sjögren i l'esclerosi múltiple. També està associat a diabetis mellitus del tipus 1. Altres malalties on està implicat són càncers i malaltia de Hodgkin, etc. La majoria de gent infectada amb EBV adquireix immunitat adaptativa.
El virus Epstein-Barr rep el nom dels seus descobridors M. Anthony Epstein i Yvonne Barr.

## Transmissió

Per a la seva transmissió el virus es transmet a través de la saliva on es manté actiu durant diverses hores. És per això que a la mononucleosi infecciosa també se la coneix com a la «malaltia del petó». El període d'incubació comprèn de 30 a 50 dies i també hi ha persones que no arriben a desenvolupar-ne els símptomes.

## Referències

* ↑ Bjornevik, Kjetil; Cortese, Marianna; Healy, Brian C.; Kuhle, Jens; Mina, Michael J. «Longitudinal analysis reveals high prevalence of Epstein-Barr virus associated with multiple sclerosis» (en anglès). Science, 21-01-2022. DOI: 10.1126/science.abj8222.
* ↑ Heinig, Matthias; Petretto, Enrico; Wallace, Chris; Bottolo, Leonardo; Rotival, Maxime «A trans-acting locus regulates an anti-viral expression network and type 1 diabetes risk» (en anglès). Nature, 467, 7314, 01-09-2010, pàg. 460–464. DOI: 10.1038/nature09386. ISSN: 1476-4687.
* ↑ «Researchers Find Further Evidence Linking Epstein-Barr Virus And Risk Of Multiple Sclerosis» (en anglès). Medical News Today.
* ↑ «Mononucleosis». Arxivat de l'original el 2009-10-28. [Consulta: 27 octubre 2009].
* ↑ M. A. Epstein, B. G. Achong, and Y. M. Barr: Virus particles in cultured lymphoblasts from Burkitt's lymphoma. The Lancet, March 28, 1964, 1: 702-703

## Enllaços externs

* Epstein-Barr Virus Center at Stanford University
* Epstein-Barr Virus: Implicated in Cancer Etiology in China, Impetus for a Vaccine Article in The Scientist 13(6):1, Mar. 15, 1999 (registration required) Arxivat 2000-07-08 a Wayback Machine.
* National (USA) Center for Infectious Diseases website on EBV
* Epstein Barr Virus Editor: Erle S. Robertson Department of Microbiology and the Abramson Comprehensive Cancer Center, University of Pennsylvania Medical School, Philadelphia, Pennsylvania 19104, USA
* International Association for Research on EBV Body that organizes the two-yearly EBV research meeting.
# Christine McVie

Christine McVie (anglès: Christine Perfect) (Bouth, 12 de juliol de 1943 - Londres, 30 de novembre de 2022) va ser una música anglesa, especialment coneguda com a vocalista i teclista de Fleetwood Mac, a la qual es va unir el 1970. També va publicar tres àlbums en solitari. Les seves lletres se centraven en l'amor i les relacions. AllMusic la va descriure com una «cantant i compositora sense vergonya, i la principal impulsora d'alguns dels grans èxits de Fleetwood Mac». Vuit de les seves cançons, incloses «Don't Stop», «Everywhere» i «Little Lies», van aparèixer a l'àlbum Greatest Hits de Fleetwood Mac de 1988.
El 1998, McVie va ser inclosa al Rock and Roll Hall of Fame com a membre de Fleetwood Mac, i va rebre el Brit award per la contribució excepcional a la música. El mateix any, després de gairebé 30 anys amb la banda, va optar per marxar i va viure en semi jubilació durant gairebé 15 anys. Va llançar un àlbum en solitari el 2004. Al setembre de 2013 va aparèixer a l'escenari amb Fleetwood Mac a l'O2 Arena de Londres, abans de tornar a unir-se a la banda el 2014 abans de la seva gira On with the Show.
En la seva trajectòria com a artista, McVie ha estat guardonada en dues ocasions amb un premi Grammy. El 2006 va ser premiada amb una insígnia d'or al mèrit de Basca, ara anomentas The Ivory Awards. El 2004 rebé el premi Ivor Novello per la seva trajectòria i, per acabar, el 2021, va ser guardonada amb el Trailblazer Award als UK Americana Awards.

## Referències

* ↑ Redacció «Christine McVie, Fleetwood Mac singer-songwriter, dies aged 79» (en anglès). BBC News, 30-11-2022.
* ↑ «Christine McVie Biography, Songs, & Albums» (en anglès). AllMusic. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ Unterberger, Richie. Fleetwood Mac : the complete illustrated history, 2016. ISBN 1-62788-975-2.
* ↑ «Christine McVie - Grammy Award» (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2022].
# Sima Tan

Sima Tan (en xinès tradicional: 司馬談; en xinès simplificat: 司马谈; en pinyin: Sīmǎ Tán; Wade-Giles Ssu-ma T'an) (vers 165 aC – 110 aC) va ser un erudit i escriba xinès de la dinastia Han. Va estudiar l'astronomia/astrologia, el Yijing i el daoisme. Entre els anys 140 i 110 aC va ocupar el càrrec de "Gran historiador" a la cort i va començar a redactar el Shiji (Memòries històriques), un llibre bàsic de la historiografia xinesa que va ser continuat pel seu fill Sima Qian després de la seva mort.
En un assaig seu inclòs al Shiji, Sima Tan classifica el pensament xinès en sis llinatges o escoles (jia): confucianisme (ru jia), daoisme (dao jia), legalisme (fa jia), moïsme (mo jia), l'escola dels noms (ming jia) i l'escola del Yin-Yang (yin yang jia).
# República Autònoma de l'Epir del Nord

La República Autònoma de l'Epir del Nord (grec Αυτόνομος Δημοκρατία της Βορείου Ηπείρου, Aftónomos Dimokratia tis Voriü Ipíru) va ser un efímer estat autònom creat pels grecs al sud de l'actual Albània entre 1914 i 1915. Aquesta àrea, anomenada pels grecs com Epir del Nord, tenia una notable minoria grega i havia estat ocupada per l'exèrcit grec durant la Primera Guerra Balcànica (1912-1913).
El tractat de Londres de 1913, que va marcar el final de la Primera Guerra Balcànica, va assignar la major part de l'Epir a Grècia, però els districtes del nord van quedar dins del nou estat d'Albània, en contra dels desitjos de la població grega de la zona. La decisió no va ser acceptada per la població grega local, i quan l'exèrcit grec es va retirar a la nova frontera, el 28 de febrer de 1914 els grecs epirotes van establir un govern autònom, amb el suport tàcit de Grècia, amb capital a Argyrokastron (Gjirokastër), i el seu president va ser el grec epirota Georgios Christakis-Zografos.
El 7 de març de 1914 va arribar a Albània el príncep Guillem de Wied i els grecs del sud d'aquest país es van rebel·lar contra la seva pertinença al principat i van ampliar el domini del govern provisional anomenat "Autonomos Epeiros" (que en grec igual vol dir Epir autònom com Epir independent). Els irregulars grecs van terroritzar la població albanesa de la regió de Koritza i altres llocs, que va haver de fugir. El govern grec va repudiar aquests actes però secretament donava ajut al rebels. Finalment es va reconèixer l'autonomia del nord pel protocol de Corfú, amb el nom "(Autonomos) Boreios Epeiros" (Epir del Nord autònom)
En esclatar la Primera Guerra Mundial, les tropes gregues van envair l'Epir autònom i el van ocupar (finals de 1914) amb la virtual complaença del govern provisional, que fou dissolt i es va establir l'administració militar de l'Epir grec. Les tropes gregues van romandre al país dos anys.
El 1915 els grecs van entregar el control de la zona nord del sud d'Albània als italians (Gyrocaster) i frencesas (Koritza). Les tropes gregues no van evacuar completament la zona fins al 1916. Els italians van establir un règim d'ocupació militar mentre els francesos establien un règim autònom a Koritza.
La pertinença de l'Epir del Nord a Albània fou confirmada per la Comissió de Delimitació de Fronteres el 1921, que també va confirmar la incorporació de la resta litigiosa de l'Epir, amb Janina, a Grècia.

## Vegeu també

* Història de l'Epir del Nord de 1913 a 1921
* República de Koritza

## Notes

* ↑ Ús limitat en educació, en l'administració pública i de justícia sota els termes del Protocol de Corfú.
# Sachs Harbour

Sachs Harbour és un llogarret (un Hamlet) situat a la Regió Inuvik dels Northwest Territories, Canadà. Es troba a la costa sud-oest de Banks Island al Inuvialuit Settlement Region, segons el cens de 2011 la seva població era de 112 persones. El nom tradicional de la zona és "Ikahuak" que significa "on vas per a travessar". Els subministraments essencials venen en vols estiuencs des de Inuvik, que es troba a unes 325 milles al sud-oest via l'aeroport de Sachs Harbour. Sachs Harbour és l'únic assentament permanent de l'illa Banks.
La població rep el nom del vaixell Mary Sachs, el qual formava part de l'Expedició Àrtica Canadenca de 1913.

## Economia

La seva economia està basada en la cacera i les trampes i el turisme hi té un paper menor. A la zona hi ha petroli i gas natural. Tres quartes parts de la població de bous mesquers viu a l'illa.
S'hi ha establert l'Aulavik National Park.

## Clima

Sachs Harbour té un clima àrtic de tundra amb hiverns llargs i severs am la presència de permagel amb una temperatura mitjana anual de -12,8 °C essent la de gener de - 28 °C i la de juliol de 6,6. La pluviometria és de 152 litres.
Pel canvi climàtic el gel marí es trenca més aviat. El salmó ha aparegut per primera vegada entre els anys 1999 i 2001. Noves espècies d'ocells estan migrant a l'illa i hi ha més mosquits.

## Referències

* ↑ Sachs Harbour, HAM Northwest Territories (Census subdivision)
* ↑ «First Records of Sockeye (Oncorhynchus nerka) and Pink Salmon (O. gorbuscha) from Banks Island and Other Records of Pacific Salmon in Northwest Territories, Canada». Arxivat de l'original el 2022-12-20. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ Observed Climate Change Impacts in Sachs Harbour, Canada
* ↑ Climate change impacts on Canadian Western Arctic: the Inuvialuit of Sachs Harbour

## Enllaços externs

* The White Fox Fur Trade Arxivat 2012-02-17 a Wayback Machine. NWT Historical Timeline, Prince of Wales Northern Heritage Centre
# Marianna Kazanowska

Marianna Kazanowska (en polonès Marianna Kazanowska) va néixer a la població ucraïnesa de Fraga, prop de Lviv el 27 de març de 1643 i va morir a la ciutat de Lviv el 23 de febrer de 1687. Era una noble polonesa filla de Domènec Alexandre Kazanoswski (1610-1648) i d'Anna Potocka (1615-1690).

## Matrimoni i fills

El 1658, a l'edat de quinze anys, es va casar a Bratslav amb Estanislau Joan Jablonowski (1634-1702), fill de Joan Jablonowski (1600-1647) i d'Anna Ostrorog (1610-1648). Fruit d'aquest matrimoni nasqueren:
* Jadwiga Teresa (1659-1692)
* Anna (1660-1727), casada amb Rafaeł Leszczyński (1650-1703).
* Estanislau Carol, (1662-1702)
* Boguslau, nascut el 1664
* Joan Estanislau (1669-1731)
* Alexandre Joan, (1670-1723), casat amb Teofilia Sieniawska

## Bibliografia

* Polski Słownik Biograficzny, tom XII, Kraków-Wrocław 1966-1967
* Kasper Niesiecki i Florian Jaroszewicz; "Matka Świętych Polska" 1767 r.
* Stanisław Szenic, Pitawal warszawski, tom I, Warszawa 1957
* Zygmunt Gloger, Geografia historyczna ziem dawnej Polski, wyd. 1903 r.

## Enllaços externs

* awt.ancestrylibrary
# Clyde Kluckhohn

Clyde Kluckhohn (Le Mars, Iowa, 11 de gener del 1905 - Santa Fe, Nou Mèxic 28 de juliol del 1960) va ser un antropòleg i sociòleg estatunidenc. Kluckhohn va desenvolupar algunes de les més conegudes teories i models sobre el concepte de cultura. Una de les seves publicacions més representatives és, probablement, Variations in Value Orientations, del 1961, que va desenvolupar, juntament amb el seu col·lega Frank L. Strodtbeck, i que es va publicar a títol pòstum. També és conegut pels seus estudis etnològics dels pobles navahos, als Estats Units.

## Obres i bibliografia

* Kluckhohn, Clyde "Beyond the Rainbow," 1933 book about traveling in Hopi and Navaho land
* Kluckhohn, Clyde (1944) Mirror for Man, New York: Fawcett
* Kluckhohn, Clyde Culture: A Critical Review of Concepts and Definitions
* Kluckhohn, Clyde, Leonard McCombe, and Evon Z. Vogt (1951) Navajo means People. Cambridge, MA: Harvard University Press
* Kluckhohn, Clyde (1951). "Values and value-orientations in the theory of action: An exploration in definition and classification." In T. Parsons & E. Shils (Eds.), Toward a general theory of action. Cambridge, MA: Harvard University Press
* Murray, Henry A. and Clyde Kluckhohn, (1953) Personality in Nature, Society, and Culture
* Kluckhohn, Clyde (1962) Culture and Behavior, Free Press of Glencoe
# Falla Corretgeria - Bany dels Pavesos

La Falla nº 50 Corretgeria - Bany dels Pavesos és una falla de la Ciutat de València, situada als carrers homònims. La seua seu social es troba al número 7 del carrer Bany dels Pavesos.
L'origen de la comissió fallera data de l'any 1871, any en què es plantaria un monument faller a l'actual demarcació de la falla.
Aquesta històrica falla no és una de les més espectaculars de la ciutat (no debades, no competeix en la categoria especial ni tampoc en alguna de les immediatament posteriors) però gràcies a la seua manera d'entendre la festa ha aconseguit nombrosos primers premis en les categories en què participa, especialment gràcies als monuments fets per Guillermo Rojas.
Entre les activitats culturals extra-falleres que organitzen, destaca el certamen de curtmetratges que organitzen en gener de cada any.
Tot i que l'activitat cultural més famosa sorgida d'aquesta falla va ser la realitzada pel grup musical Els Pavesos, agrupació musical de caràcter festiu formada per fallers de Corretgeria-Bany dels Pavesos (carrer este últim de qui prendrien el nom) i capitanejats pel showman Joan Monleón.

## Referències

* ↑ Adéu a Joan Monleón - notícia a Distrito Fallas del 29 de desembre de 2009.
* ↑ Infociudad Ajuntament de València
* ↑ Corretgería sin límites Rojas persigue el cuarto doblete consecutivo, algo que sólo se ha logrado dos veces en la historia - notícia a Levante-EMV del 9 de novembre de 2010 (castellà)
* ↑ Rojas logra su cuarto doblete y sólo tiene por delante ya a Regino Mas El artista utilizó a su hija como modelo para llevar a Corretgeria un éxito en la historia de la fiesta - notícia a Levante-EMV del 18 de març de 2011 (castellà)
* ↑ Corretgeria entrega los galardones de cortometrajes notícia a Las Provincias el 27 de gener de 2007 (castellà)
* ↑ Corregeria convoca su certamen de cortometrajes notícia a Actualidad Fallera el 4 d'octubre de 2010 (castellà)
* ↑ «Reaparición del grupo "Els Pavesos"» (en castellà). El País, 02-11-1976. [Consulta: 28 desembre].
* ↑ «Es mor l'actor i cantant Joan Monleon». Vilaweb.cat, 28-12-2009. Arxivat de l'original el 2010-06-20. [Consulta: 28 desembre].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-08-16 a Wayback Machine. de la falla (castellà)