OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herndon (Virgínia)

Herndon és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2008 tenia 21.378 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Herndon tenia 21.655 habitants, 6.962 habitatges, i 4.970 famílies. La densitat de població era de 1.981,3 habitants per km².
Dels 6.962 habitatges en un 41,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 38,3% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 3,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111 homes.
La renda mediana per habitatge era de 72.912$ i la renda mediana per família de 79.140$. Els homes tenien una renda mediana de 44.197$ mentre que les dones 35.548$. La renda per capita de la població era de 26.941$. Entorn del 4,7% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Herndon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Herndon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Jean-Pierre Tokoto

Jean-Pierre Tokoto (Douala, 26 de gener de 1948) és un exfutbolista camerunès de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Camerun amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a Olympique de Marsella, FC Girondins de Bordeus, Paris Saint-Germain FC i New England Tea Men.

## Referències

* ↑ «Οι 200 κορυφαίοι Αφρικανοί». Sport24.gr, 25-10-2006. Arxivat de l'original el 3 de juliol 2018. [Consulta: 15 d’agost 2019].
* ↑ «Jean-Pierre Tokoto». [Consulta: 27 gener 2019].
* ↑ Tea men acquire two stars Boston Globe, 28 març 1980
* ↑ NASL/MISL stats
* ↑ Jean-Pierre Tokoto a National-Football-Teams.com (anglès)
# Aleix Martorell i Guinjoan

Aleix Martorell i Guinjoan (Reus, 20 de desembre de 1861 - Cartagena 28 de desembre de 1906) va ser un enginyer militar català.
Era fill d'Aleix Martorell, pastisser, de Les Borges del Camp, i d'Antònia Ginjoan, de Riudoms. Va ingressar al cos d'enginyers de la Marina de guerra a Ferrol l'any 1880. El 1885 va ser nomenat enginyer de primera i destinat a Cartagena, on va ser professor de la seva Escola de Mestrança als 22 anys, i enginyer inspector dels polvorins de l'Armada. El 1886 va ser enviat a Marsella en comissió de serveis de la Marina espanyola i al tornar va ser destinat a Cadis, on va ser professor a l'Arsenal de la Carraca. El 1888 va ser destinat a Cavite (Filipines), on va tenir càrrecs al seu Arsenal. Tornà malalt, i s'instal·là a Cadis. El 1894 és enviat a Barcelona com a inspector d'obres i el 1896 va ser nomenat cap d'estudis de l'Escola de la Mestrança de Cartagena, on morí el 1906.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 432.
# Phasmahyla

Phasmahyla és un gènere d'amfibis anurs de la família Hylidae. Les espècies d'aquesta granota arborícola es distribueixen pel sud-est del Brasil.

## Taxonomia

* Phasmahyla cochranae (Bokermann, 1966)
* Phasmahyla exilis (Cruz, 1980)
* Phasmahyla guttata (Lutz, 1924)
* Phasmahyla jandaia (Bokermann & Sazima, 1978)
* Phasmahyla timbo (Cruz, Napoli & Fonseca, 2008)

## Referències

* IUCN (anglès)
# Can Rosell

El Mas Rosell és una obra del municipi de Brunyola i Sant Martí Sapresa (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta quadrada, amb forma de torre, de dues plantes i golfes i coberta de quatre vessants, adossat a un grup de cases anomenades Can Pujades. Les façanes són arrebossades i pintades de color blanc.
La planta baixa consta d'un sòcol d'arrebossat, pintat de color grisós, i de diverses obertures emmarcades de pedra calcària desbastada, d'estil rústic. A la llinda de la porta principal, formada per nou grans blocs, hi ha la llegenda següent: MAS ROSELL, 1933.
Les finestres del primer i segon pis presenten alguns elements d'inspiració modernista, com rajoles vidriades de color blau que emmarquen les finestres, que al segon pis són d'arc rebaixat.
L'element més rellevant de la casa és l'imponent ràfec emergent, sostingut per bigues de fusta.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Rossell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].

### Bibliografia

* Llinàs i Pol, Joan; Merino i Serra, Jordi; El Patrimoni de la Selva: inventari històric, artístic i arqueològic dels municipis de la Comarca, 1998-2001
* TEIXIDOR i PALAU, R.; Brunyola de Castell a Poble i de baronia a municipi., 2006
* TARRÚS, J. i COMADIRA, N.; Guia de l'Arquitectura dels s. XIX i XX, 1977
# .er

.er és el domini territorial de primer nivell (ccTLD) per a Eritrea.

## 2ns nivells

Existeix un cert nombre de segons nivells., encara que no hi ha gens d'informació disponible sobre els seus propòsits exactes o restriccions.
* com.er presumiblement per a organitzacions comercials
* edu.er presumiblement per a organitzacions acadèmiques/educatives
* gov.er presumiblement per a organitzacions governamentals
* mil.er presumiblement per organitzacions militars
* net.er presumiblement per a organitzacions de connexió de xarxes
* org.er presumiblement per a organitzacions no governamentals
* ind.er zona desconeguda, buida des de l'agost de 2004

## Enllaços externs

* informació IANA .er
* Top-Level-Domain .ER Lloc d'informació sobre .er en alemany

## Referències

* ↑ «ER Zone File», 28-12-2007. Arxivat de l'original el 2008-01-19. [Consulta: 28 desembre 2007].
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# Machiko Kyō

Machiko Kyō (|京マチ子|Kyō Machiko, Osaka, 25 de març de 1924 - Tòquio, 12 de maig de 2019) va ser una actriu japonesa.

## Biografia

Va començar la seua carrera artística com a ballarina en una companyia d'Osaka abans de ser contractada per Daiei en 1949. Durant la dècada de 1950, va treballar amb alguns dels cineastes més importants de la història del cinema japonés i va actuar en com Rashōmon (1950) d'Akira Kurosawa i Els contes de la lluna pàl·lida després de la pluja (1953) de Kenji Mizoguchi.
En 1956, va participar en la seua única pel·lícula no japonesa, The Teahouse of the August Moon, una comèdia nord-americana de Daniel Mann en la qual va actuar juntament amb Marlon Brando i Glenn Ford. Aquest paper li va valer una nominació per a un Globus d'Or.
La seua última actuació per al cinema va ser en 1984 en la pel·lícula Kesho de Kazuo Ikehiro. En 1995, va rebre un premi de l'Acadèmia de Cinema Japonés per la seua trajectòria. Va actuar en al voltant de cent pel·lícules entre 1944 i 1984.

## Referències

* ↑ Kyodo News «Machiko Kyo, internationally acclaimed Japanese actress, dies at 95» (en anglès). , 14-05-2019 [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ «京マチ子 (Kyomachi)». [Consulta: 14 maig 2019].
# Herne (Alemanya)

Herne és una ciutat d'Alemanya, a l'estat federat de Renània del Nord-Westfàlia. Està situada a la regió del Ruhr, exactament entre les ciutats de Bochum i Gelsenkirchen. Igual que la major part de les altres ciutats de la regió, Herne era una petita vila fins al segle xix, però el seu creixement es va donar gràcies al començament de la mineria del carbó i la producció de l'acer. Actualment, Herne també inclou els poblats de Wanne i Eickel.
El mes d'agost se celebra el Cranger Kirmes, el segon festival més gran d'Alemanya, amb uns 4.500.000 visitants a l'any. Els seus orígens es remunten al segle xv. Comença oficialment el primer divendres del mes d'agost.

## Fills il·lustres

* Kurt Edelhagen (1920-1982) director d'orquestra.

## Enllaços externs

* Web oficial de la ciutat de Herne. Arxivat 2013-09-28 a Wayback Machine.
# Jean-René Bernaudeau

Jean-René Bernaudeau (Saint-Maurice-le-Girard, Vendée, 8 de juliol de 1956) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1978 i 1988. En el seu palmarès destaquen quatre edicions del Gran Premi del Midi Libre, entre 1980 i 1983. El 1979 portà el mallot groc del Tour de França durant una etapa. Aquest mateix any guanyà la medalla de bronze al Campionat del món de ciclisme.
Actualment és el director esportiu de l'equip Team TotalEnergies.

## Palmarès

* 1979
** 1r de la Classificació dels joves al Tour de França
** 1r a la París-Bourges
** Vencedor d'una etapa del Tour del Llemosí
* 1980
** 1r al Gran Premi del Midi Libre i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour de Vendée
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1981
** 1r al Gran Premi del Midi Libre i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour del Tarn
** 1r al Gran Premi de Mònaco
* 1982
** 1r al Gran Premi del Midi Libre
** 1r al Tour de Lorena
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1983
** 1r al Gran Premi del Midi Libre i vencedor d'una etapa
** 1r al Bol d'Or des Monédières
* 1985
** Vencedor d'una etapa Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1986
** 1r a la Polynormande

### Resultats al Tour de França

* 1978. Abandona (18a etapa)
* 1979. 5è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 1 etapa. 1r de la Classificació dels joves
* 1980. Abandona (18a etapa)
* 1981. 6è de la classificació general
* 1982. 13è de la classificació general
* 1983. 6è de la classificació general
* 1984. Abandona (19a etapa)
* 1985. Abandona (12a etapa)
* 1986. 26è de la classificació general
* 1987. 17è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1978. 3r de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1980. 12è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1983. 12è de la classificació general
* 1986. 50è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Jean-René Bernaudeau a sitiodeciclismo.net
* Jean-René Bernaudeau a ProCyclingStats
# Aleix Raül

Aleix Raül (Alexius Rhaul, Alexio Raüle, Alexius Raül, Raulem Alexium, Alexios Rallis) fou un militar romà d'Orient que amb el títol de gran domèstic comandà les tropes que l'any 1302 barraren el pas als mercenaris alans de Gírgon que havien desertat. Els alans l'assassinaren disparant-li una fletxa durant un convit.

## Bibliografia

* (grec) i (llatí) Jordi Paquimeres: De Michaele et Andronico Palæologis libri tredecim
# Juan Antonio Delgado Garriga

Juan Antonio Delgado Garriga (?- 1999) fou un empresari espanyol, President del Cercle d'Economia entre 1980 i 1984 i membre del patronat d'ESADE.
Com a empresari, va ostentar diversos càrrecs a l'ecosistema barceloní, entre els quals destaca el de conseller delegat de Cros, president de Privat Bank i del Patronat de la Fundació Esade.
El seu fill, Antonio Delgado, és el President del Círculo Ecuestre.

## Referències

* 1 2 País, El «Juan Antonio Delgado, empresario» (en castellà). El País [Madrid], 06-09-1999. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «La química transformadora tendrá que modificar sus estructuras: declaraciones del Consejero Delegado de S.A. CROS Juan Antonio Delgado Garriga». Ingeniería química, 143, 1981, pàg. 139. ISSN: 0210-2064.
* ↑ «Antonio Delgado, la vida en tres tercios» (en castellà), 03-11-2019. [Consulta: 2 juliol 2023].
# Pont de Serves

El Pont de Servees és un pont de Guimarães, a Portugal, que travessa el riu Ave. El pont ha estat classificat com a Monument Nacional des del 1938.

## Referències

* ↑ «Ponte de Serves». Direção-Geral do Património Cultural. [Consulta: 5 maig 2020].
# Can Vendrell (Cervelló)

Can Vendrell és una obra del municipi de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa aïllada de planta quadrada. Consta de planta baixa i dos pisos amb la coberta plana. En un costat hi ha un cos adossat i del terrat surt una petita torre. La façana principal s'estructura en tres eixos vertical i tres horitzontals: en els verticals hi ha una obertura i els horitzontals estan separats per motllures. Les obertures de la planta baixa i del primer pis són d'arc rebaixat i les del segon pis són allandades; totes elles estan emmarcades per una motllura. La porta d'entrada és l'obertura central de la planta baixa i a sobre seu hi ha un balcó. L'edifici es corona per una balustrada de balustre.

## Referències

* ↑ «Can Vendrell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# 411

El 411 (CDXI) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià. En aquell temps, era conegut com a any del consolat de Teodosi sense col·lega (o, més rarament, any 1164 ab urbe condita). L'ús del nom «411» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini esdevingué el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments

* Els sueus, vàndals i alans es reparteixen gran part de la península Ibèrica.

## Referències

* ↑ Heras Mora, 2019, p. 17.

## Bibliografia

* Heras Mora, F. J. «Les migracions germàniques a Hispania». En temps dels visigots al territori de València. Museu de Prehistòria de València, 2019, pàg. 15–20.
# Machilis

Machilis és un gènere d'insectes arqueògnats de la família dels maquílids, coneguts com a peixets de coure.

## Taxonomia

El gènere Machilis inclou les següents espècies:
* Machilis aciliata
* Machilis albanica
* Machilis albifrons
* Machilis aleamaculata
* Machilis alpicola
* Machilis alpina
* Machilis annulicornis
* Machilis appendiculata
* Machilis aurantiacus
* Machilis australis
* Machilis avreus
* Machilis blascoi
* Machilis bokori
* Machilis bouvieri
* Machilis brevicornis
* Machilis burgundiae
* Machilis caestifera
* Machilis capusei
* Machilis chisonensis
* Machilis conjuncta
* Machilis conospini
* Machilis corsica
* Machilis cottianus
* Machilis denisae
* Machilis dragani
* Machilis dudichi
* Machilis dumitrescui
* Machilis engiadina
* Machilis eremita
* Machilis feminoides
* Machilis fernandesi
* Machilis finitima
* Machilis friderici
* Machilis fuscistylis
* Machilis gardinii
* Machilis germanica
* Machilis glacialis
* Machilis grassii
* Machilis gravis
* Machilis guadarramae
* Machilis handschini
* Machilis haroi
* Machilis helleri
* Machilis helvetica
* Machilis heteropus
* Machilis hrabei
* Machilis huetheri
* Machilis inermis
* Machilis ingens
* Machilis intermedia
* Machilis italicus
* Machilis jurassica
* Machilis kleinenbergi
* Machilis ladensis
* Machilis lehnhoferi
* Machilis lepontica
* Machilis lindbergi
* Machilis longipalpus
* Machilis longiseta
* Machilis lusitana
* Machilis macedonica
* Machilis maculata
* Machilis massanei
* Machilis meijerei
* Machilis melanarthra
* Machilis mesolcinensis
* Machilis montana
* Machilis monticola
* Machilis multispinosa
* Machilis mutica
* Machilis nigrifrons
* Machilis nipponica
* Machilis nivicomes
* Machilis noctis
* Machilis noveli
* Machilis oblitterata
* Machilis obscura
* Machilis orbitalis
* Machilis orientalis
* Machilis oudemansi
* Machilis pampeana
* Machilis pasubiensis
* Machilis pedemontanus
* Machilis peralensis
* Machilis perkinsi
* Machilis platensis
* Machilis pluriannulata
* Machilis pluriconica
* Machilis plurimacidata
* Machilis poenina
* Machilis praestans
* Machilis provincialis
* Machilis pulchra
* Machilis pyknopalpa
* Machilis rhaetica
* Machilis rhenana
* Machilis robusta
* Machilis rubrofusca
* Machilis rupestris
* Machilis sacra
* Machilis saltatrix
* Machilis sardous
* Machilis scoparia
* Machilis shiobarensis
* Machilis sicula
* Machilis silvestris
* Machilis simplex
* Machilis socarroi
* Machilis spinosissima
* Machilis stachi
* Machilis steinbocki
* Machilis stolli
* Machilis strebeli
* Machilis strenua
* Machilis striata
* Machilis sturmi
* Machilis styriaca
* Machilis succinii
* Machilis sutteri
* Machilis tenuis
* Machilis ticinensis
* Machilis tirolensis
* Machilis vagans
* Machilis vallicola
* Machilis variabilis
* Machilis vicina
* Machilis winchkleri
* Machilis zangherii

## Referències

* ↑ «Els microcorifis: peixets de coure i afins | enciclopèdia.cat». [Consulta: 28 octubre 2021].
* ↑ «IRMNG - Machilis Latrielle, 1832». [Consulta: 28 octubre 2021].
# Ignacio Iturria

Ignacio Iturria (Montevideo, 14 d'abril de 1949) és un pintor i gravador uruguaià.
Va començar els seus estudis a la Universitat del Treball de l'Uruguai i després en l'Institut Nacional de Belles arts i els va continuar en tallers dels uruguaians Nelson Ramos, Willy Marchand i Julio Verdié. El 1977 es va casar i establir a Cadaqués, a Barcelona va conèixer a Ramón Aguilar More. Va tornar a l'Uruguai el 1979 on va realitzar diferents exposicions. El 1982 va tornar a Barcelona i va mantenir relació amb els artistes Joan-Josep Tharrats, Modest Cuixart i Ramon Pichot. El 1994 va guanyar el Gran Premi de la IV Biennal Internacional de pintura de la ciutat de Conca. El 1995 va obtenir el Premi Casa di Risparmio en la Biennal de Venècia. El 2001 va obtenir el Premi Figari. El 2012 va crear la Fundació Ignacio Iturria.

## Referències

* 1 2 Artes visuales en Uruguay: diccionario crítico. Linardi y Risso, 2017, p. 142.
* ↑ Diccionario de la Cultura Uruguaya. Linardi y Risso, 2007, p. 226.
* 1 2 «Ignacio Iturria exposa a la Galeria Iturria | Bonart». Bon Art, 24-07-2018. [Consulta: 13 setembre 2020].
* ↑ «Ignacio Iturria: pinceladas de interioridad». El Observador [Uruguay], 22-07-2014 [Consulta: 20 maig 2019].
# Txkàlove

Txkàlove (en (ucraïnès): Чкалове, en rus: Чкалово) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.098 habitants. Pertany al districte de Nijnegorski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Aleksei Khómitx

Aleksei Khómitx (Moscou, 14 de març de 1920 - Moscou, 30 de maig de 1980) fou un futbolista rus de la dècada de 1940. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Dinamo Moscou i Dinamo de Minsk. És considerat el mentor de Lev Iaixin.

## Referències

* ↑ «Perfil a footballtop.com». Arxivat de l'original el 2018-12-15. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ Alexei Khomich: el mentor de Yashin a martiperarnau.com
# Juan Antonio Deusto Olagorta

Juan Antonio Deusto Olagorta (Bilbao, 8 de gener de 1946 - Bilbao, 21 de juliol de 2011) fou un futbolista professional basc de la dècada de 1970.
Es formà al futbol base de l'Athletic Club jugant amb el primer equip entre 1965 i 1970. Gairebé no va tenir minuts en coincidir amb José Ángel Iribar, pel que el 1970 hagué de marxar al Club Deportivo Málaga. En el club andalús va viure els seus millors anys, guanyant el Trofeu Zamora la temporada 1971-72. Entre 1975 i 1980 fou jugador de l'Hèrcules CF. També jugà un partit amb la selecció d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Los años gloriosos del Athletic Juvenil de José Luis Garay» (en castellà). La cantera de lezama, 01-12-2017. [Consulta: 20 gener 2019].
* ↑ «Opinión | El internacional que durmió en la calle» (en castellà). El País, 07-12-2015. [Consulta: 30 març 2018].
* ↑ «Partidos de Deusto en la 1971-72» (en castellà). www.bdfutbol.com. [Consulta: 30 març 2018].
* ↑ S.A., Sarenet. «Fallece Deusto, el portero del lustro dorado del Málaga en los setenta - Malaga CF». malagacf.diariosur.es. [Consulta: 30 març 2018].
* ↑ INFORMACION. «Fallece Deusto, legendario portero del mejor Hércules - Informacion.es». diarioinformacion.com. [Consulta: 30 març 2018].
# Pont de Soler

El Pont de Soler és una obra del municipi de Bolvir (Cerdanya) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un pont modern de sis arcs irregulars. Conserva els arcs refets i es veuen encara restes dels arcs antics. Els pilars que serveixen de suport al pont són d'origen romà, formats per carreus ben escairats. Es troba sobre el riu Segre.

## Història

Bastit sobre el Segre aigua amunt de la seva confluència amb el Querol, hi passa el camí ral de Puigcerdà a Alp (anomenat també Camí Vell de Barcelona, ja que arriba a aquesta ciutat per la Collada de Toses).
Va ser edificat en temps dels romans i és citat al "Dietarium fidelissima ville Podii Ceritani" (1584) per notari Ortodó de Puigcerdà com un dels set ponts de pedra que hi ha a la Cerdanya. El 1982 va ser reconstruït.
| « | Ensota del Golf de Puigcerdà prop d'Escardacs i sobre el Segre, aquest pont de Soler, caigut i refet manta vegada, posa un to de civilitat i mesura en aquest salvatge cabdell de lianes i fulles. | » |
| — Els rius de Lleida |||
En el segle xi ve ja citat el Pont d'en Soler com un dels set ponts de pedra del Comtat de Cerdanya. (La Cerdanya, C.A. Torras. Pàg.33)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pont de Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Can Vendrell (Hostalric)

Can Vendrell és una casa entre mitgeres del nucli urbà d'Hostalric (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular consta de planta baixa, dos pisos i terrat. A la planta baixa hi ha un portal de tipus romà i una finestra amb una reixa de ferro forjat (envoltades per motllures de guix). El primer i el segon pis que estan separats per una cornisa, segueixen la mateixa estructura d'un gran balcó, sostentat falsament per mènsules i dos finestrals (envoltats per motllures de guix). El terrat té una barana feta d'obra i arrabossada, i està decorada per tres copes amb motius vegetals. És una casa comprada per Joan Ribas el 1984.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Vendrell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].