OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ene Ergma

Ena Ergma (29 de febrer de 1944, Rakvere) és una científica i política estoniana. Va ser membre del Riigikogu (parlament d'Estònia). Era membre d'Unió Pro Pàtria i Res Pública (Erakond Isamaa ja Res Publica Liit), i abans que aquest es formés per la unió de dos partits, ho va ser d'un d'ells: Partit Res Pública. L'1 de juny de 2016 va anunciar la seua dimissió degut a que, segons ella, el partit havia perdut la seua identitat i havia pres un gir populista.

## Educació i carrera científica

Ergma es va graduar cum laude en astronomia i es va doctorar en Física i Matemàtiques per la Universitat Estatal de Moscou, i va rebre un doctorat en ciències per l'Institut de Recerca Espacial a Moscou. Abans de dedicar-se a la política va treballar com a professora d'astronomia a la Universitat de Tartu des de 1988. El 1994 va ser triada membre de l'Acadèmia de Ciències d'Estònia. La major part de la seua recerca l'ha realitzada sobre l'evolució de les estrelles compactes (com a estelles de neutrons i nans blancs) i sobre esclats de raigs gamma.

## Carrera política

Des de març de 2003 fins a març de 2006, Ergma va ser Presidenta del Riigikogu. Entre març de 2006 i abril de 2007 va ser la segona vicepresidenta del Parlament, i el 2 d'abril va ser reelegida com a Presidenta, lloc que va ocupar fins al 14 de març de 2014.
Ergma va ser l'única candidata en la primera votació per a les eleccions presidencials d'Estònia de 2006 en el Riigikogu del 28 d'agost. Va obtindre 65 vots, tres menys dels dos terços necessaris.
També es va presentar per presidir la Universitat de Tartu, però no va ser triada. Per al lloc va competir amb Volli Kalm i Birute Klaas.
És la presidenta del Comitè de Recerca Espacial del Riigikogu.

## Referències

* ↑ «Former Riigikogu president Ene Ergma leaves IRL». ERR, 03-06-2016. [Consulta: 3 juny 2016].
* ↑ «Riigikogu juhatus». Riigikogu.
* ↑ esa. «Estonia accedes to ESA Convention». European Space Agency. [Consulta: 9 juny 2017].
# Julio Pineda Romero

Julio Pineda Romero (Camas, 17 de juliol de 1972) és un exfutbolista andalús, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Va començar a destacar en equips andalusos de Tercera i Segona B: Isla Cristina (94/95), Recreativo de Huelva (95/97), Almeria CF (97/98), Écija Balompié (98/99) i Xerez CD. Amb el conjunt xeresista ascendeix a Segona Divisió el 2001. Qualla una gran primera temporada a la categoria d'argent, amb 14 gols en 40 partits, però la temporada 02/03 passa a la suplència i tan sols en fa cinc dianes.
L'estiu del 2003 deixa el Xerez i fitxa pel CD Numancia. Recupera la titularitat a Sòria, i marca 11 gols decisius per a l'ascens dels castellans a primera divisió. A la màxima categoria, Pineda disputaria 26 partits, però només marcaria un gol, mentre que el Numancia baixaria a Segona.
Després d'una altra campanya a Sòria sense massa fortuna, el 2006 recala al Córdoba CF, amb qui pujaria a Segona Divisió a l'any següent. La 07/08 la disputa a la categoria d'argent amb l'onze cordovès, encara que no va gaudir de massa oportunitats. La temporada 08/09 la passa al modest Lucena.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Marc III d'Alexandria

Marc III d'Alexandria va ser patriarca Ortodox d'Alexandria de l'any 1180 al 1209.
El seu patriarcat el va marcar una gran fam que es va produir a Egipte a causa de que les aigües del Nil no van pujar de nivell. A la seva època hi havia molts cristians llatins a Egipte, entre comerciants, sacerdots i presoners retinguts pels musulmans, i Marc III els va acceptar a l'Església Ortodoxa. L'any 1190 va fer 66 preguntes al patriarca d'Antioquia Teodor Balsamó (1186-1203), exiliat a Constantinoble, sobre diversos temes, entre altres si havia de seguir admetent els llatins a l'Església Ortodoxa. Balsamó s'hi va oposar però Marc II va continuar acceptant els llatins i invocant al Papa de Roma a les oracions.

## Referències

* 1 2 «Markos III». Previous patriarchs. Patriarchate of Alexandria. [Consulta: 15 setembre 2023].
* ↑ Runciman, Steven. The Eastern schism, a study of the Papacy and the Eastern Churches during the XIth and XIIth centuries. Oxford: Clarendon Press, 1955, p. 99.
# Cañellas

Cañellas és el nom dels següents personatges:
* Gabriel Cañellas i Fons (1941-), polític mallorquí
* Josep Cañellas Fons (1932-2020), polític mallorquí
* Josep Maria Cañellas (1856-1902), fotògraf
# Suite Habana

Suite Habana és una pel·lícula documental cubana estrenada el 2003 i dirigida per Fernando Pérez. Fou nominat al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana

## Sinopsi

Dins de la multiplicitat de rostres i llocs, s'entrecreuen les històries de personatges anònims en el decursar del dia i la nit. Diversos éssers summament peculiars alternen sobre el teixit viu de la ciutat, i cadascun d'ells representa la curiosa diversitat de grups socials que es mouen a l'Havana d'avui. No hi ha actors professionals en el film. Els personatges reals interpreten en pantalla les seves autèntiques vides. Un jove ballarí, una anciana venedora de maní, un nen amb Síndrome de Down i el seu entorn, un metge que acomiada al germà i somia ser actor... Al final, cadascun dels protagonistes són presentats amb els seus noms, edats i la seva disposició per a somiar; tal vegada l'obsessió que recorre tota la pel·lícula.

## Repartiment

* Francisco Cardet
* Amanda Gautier
* Iván Carbonellen
* Juan Carlos Roqueen
* Jorge Luis Roqueen
* Norma Pérez
* Raquel Nodalen
* Waldo Morales
* Ernesto Díaz
* Julio Castro
* Francisquito Cardet
* Heriberto Borroto

## Palmarès cinematogràfic

* Premis Coral a la millor direcció (Fernando Pérez) i a la millor música (Edesio Alejandro i Ernesto Cisneros) al Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana.
* Premi Especial del Jurat, Festival de cinema llatinoamericà de Trieste, Itàlia, 2003.

## Referències

* ↑ Suite Habana a Fotogramas
* ↑ Fernando Pérez y ´Suite Habana´, en el festival de cine de Zaragoza, El Periódico de Aragón, 5 de desembre de 2004
* ↑ «Suite Habana», la tristeza cubana desvelada en los rostros de la mera gente, ABC, 19 de novembre de 2003
* ↑ Suite Habana al web dels Premis Goya
* ↑ 'Suite Habana' conmociona Cuba, El País, 7 d'agost de 2003
# E691

La ruta europea E691 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Astarak (Armènia) i finalitza a Horasan (Turquia), passant per Geòrgia. Té una longitud de 550 km. Té una orientació de nord-est a sud-oest.
# Hadhitat al-Mawsil

Hdatta (siríac: ܚܕܬܐ, Ḥdatta) o al-Haditha (àrab: الحديثة, al-Ḥadīt̲a) o Hadíthat al-Màwsil (àrab: حديثة الموصل, Ḥadīt̲at al-Mawṣil) és una ciutat en ruïnes a l'Iraq, a la riba oriental del Tigris, uns quilòmetres més avall de la desembocadura del Gran Zab. El lloc és conegut actualment com a Tell al-Shair. Ja existia com a població i tenia dos esglésies quan s'hi van establir els àrabs. Hadhitat vol dir ‘Vila Nova’.
El califa al-Hadi hi va residir als darrers temps del seu califat; el general rebel Mussa ibn Bogha en va fer el seu quarter general en temps d'al-Muhtadí (869-870). La major part de la població va restar cristiana i la ciutat tenia un bisbe. Mar Abram que fou catolicós del 837 al 850, fou abans bisbe de la ciutat. Va quedar arruïnada per la invasió mongola al segle xiii.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ḥadītha".
# Víctor Lis Quibén

Víctor Lis Quibén (Buenos Aires, 1893 - Pontevedra, 1963) fou un metge i polític gallec. La seva família era originària de Cotobade. D'ideologia monàrquica, durant la dictadura de Primo de Rivera fou membre del somatent i el 1930 fou escollit regidor de l'ajuntament de Pontevedra, càrrec del qual fou suspès el 1932 després de l'intent de cop del general José Sanjurjo. A les eleccions generals espanyoles de 1933 fou elegit diputat per la província de Pontevedra per la Unión Regional de Derechas, que agrupava dirigents agraris i de la CEDA. El mateix any, però, contactà amb José Antonio Primo de Rivera, qui l'encarregà l'organització de la Falange Española a Pontevedra. A les eleccions generals espanyoles de 1936 fou escollit novament diputat dins les llistes de Renovación Española. En esclatar la guerra civil espanyola es va posar immediatament de part dels sublevats i fou cap d'una Guàrdia Cívica que es dedicà a confiscar els locals dels sindicats obrers i organitzacions agràries de Pontevedra. També participà en la detenció del diputat Ignacio Seoane Fernández, en els successos de Salcedo (12 de desembre de 1936) i en la mort del guerriller Manuel González O Fresco (1937); en total, se'l considera responsable de la mort de 20 persones i de la detenció de 30 més. Assolí el grau de capità mèdic de sanitat militar. Després de la guerra abandonà la política i es dedicà a la investigació mèdica

## Obres

* La medicina popular en Galicia (1949)

## Enllaços externs

* Història de Falange a Galícia Arxivat 2009-02-10 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Biografia
# Marc II Crispo

Marc II Crispo era fill de Francesc I Crispo d'Ios. Va heretar del seu pare a la seva mort el 1494, les senyories d'Ios i Santorí.
Va morir el 1508 i va deixar una sola filla, Adriana, que va heretar les dues senyories i es va casar el mateix any amb Alexadre Pisani, senyor d'Anafi i d'Andíparos.
# Enfrontaments entre l'Afganistan i l'Iran de 2021

Els enfrontaments entre l'Afganistan i l'Iran de 2021 van ser una sèrie d'enfrontaments que es van produir entre els membres de les Forces Armades de l'Emirat Islàmic de l'Afganistan i les guàrdies fronteres del Comandament de la Guàrdia Fronterera de la República Islàmica de l'Iran en els punts de control de la frontera entre l'Afganistan i l'Iran en 2021.

## Context

Les relacions entre l'Iran, un país principalment xiïta, i els talibans, dominats per fonamentalistes sunnites, han estat històricament molt volàtils.
En l'estiu de 2021, els talibans van restablir el seu domini sobre l'Afganistan després de la retirada dels Estats Units del país. El novembre de 2021, el líder del Front Nacional de Resistència de l'Afganistan, Ahmad Massoud, i el líder dels hazares, Ismail Khan, es van reunir a l'Iran com a part dels seus intents d'enfortir l'oposició afganesa.

## Fets

Els combats transfronterers van tenir lloc l'1 de desembre de 2021. Segons l'agència de notícies semioficial iraniana Tasnim, els enfrontaments havien començat després que les forces talibans obrissin foc contra els agricultors iranians que havien creuat el mur fronterer entre els dos països, la qual cosa va fer que els soldats iranians intervinguessin amb armes mitjanes i pesants, així com amb foc d'artilleria. Durant els enfrontaments subsegüents, els combatents talibans van llançar un atac contra el lloc de control fronterer de Dahraes i ho van envair juntament amb altres múltiples llocs de control en el territori iranià. Segons els mitjans de comunicació, un nombre indeterminat de combatents van morir en tots dos costats durant els enfrontaments, mentre que totes dues parts van negar haver sofert baixes en l'incident.
Els enfrontaments van acabar més tard en l'endemà que les dues parts arribessin a un acord i els talibans es retiressin de tot el territori capturat. L'Iran i l'Emirat Islàmic de l'Afganistan van qualificar l'incident de «malentès» i van negar haver sofert víctimes, mentre que diversos mitjans de comunicació van informar que hi havia hagut baixes en tots dos bàndols.

## Referències

* ↑ «Iran and Taliban forces clash in border area». Al Jazeera, 01-12-2021 [Consulta: 1r desembre 2021].
* 1 2 «اشتباك حدودي بين القوات الإيرانية وطالبان بسبب "سوء فهم"». CNN Arabic, 01-12-2021 [Consulta: 1r desembre 2021].
* ↑ «How the Taliban Overran the Afghan Army, Built by the U.S. Over 20 Years». The Wall Street Journal, 14-08-2021 [Consulta: 1r desembre 2021].
* ↑ «Anti-Taliban leader Ahmad Masoud visits Iran to stitch alliance». India Times, 08-11-2021 [Consulta: 2 desembre 2021].
* ↑ «اشتباك حدودي بين القوات الإيرانية وطالبان بسبب "سوء فهم"». CNN Arabic, 01-12-2021 [Consulta: 1r desembre 2021].
* ↑ «Iran and Taliban forces clash in border area» (en anglès), 01-12-2021. Arxivat de l'original el 2021-12-01.
* 1 2 «Taliban, Iran Say Misunderstanding Sparked Brief Border Clashes» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2022].
# Sumulael

Sumulael o també Sumula-Ilum o Sumu-la-El va ser el segon rei de Babilònia. Suposadament era fill de Sumu-la-Uli (Sumulauli) i net de Sumuabum, però com que Hammurabi mai es referia a Sumuabum com el seu ancestre, el més probable és que Sumuabum hagués mort a l'exili sense fills o amb fills que no van recuperar el poder. Aquest poder hauria passat en circumstàncies desconegudes a Sumulael fill de Sumulauli.
Va pujar al tron potser l'any 1880 aC després de Sumuabum. Va regnar uns 35 anys, entre el 1880 aC i el 1844 aC (cronologia mitjana), aproximadament. Es va apoderar de Kix, ciutat que també va saquejar, Marad i Kazallu.
El va succeir el seu fill Sabium.

## Referències

* ↑ Lévêque, Pierre (dir.). Las primeras civilizaciones 1: de los despotismos orientales a la ciudad griega. Tres cantos: Akal, 1991, p. 234-235. ISBN 9788476006757 [Consulta: 30 setembre 2021].
* ↑ Sigrist, Marcel; Peter Damerow. «Sumulael». Mesopotamian Year Names: Neo-Sumerian and Old Babylonian Date Formulae. [Consulta: 30 setembre 2021].
# Prizy

Prizy és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 66 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | François Joly | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 79 | 82 | 74 | 68 | 62 | 65 | 66 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Gunilda de Dinamarca

Gunilda de Dinamarca (v. 1020 - 18 de juliol de 1038) va ser la primera esposa d'Enric III del Sacre Imperi Romanogermànic.
Filla de Canut el Gran i Emma de Normandia, i neta de Ricard I de Normandia. El seu pare, rei de Dinamarca, Noruega i Anglaterra i conegut com "l'emperador del Nord" va desplaçar-se a Magúncia per assistir a la coronació de Conrad II. Els dos emperadors es van fer amics i van establir una aliança per la qual s'acordà el matrimoni de Gunilda amb Enric, el fill i hereu de Conrad.
Tot i la mort de Canut el 1035, el pacte matrimonial es va complir i l'any següent Gunilda esposà a Enric. La parella tingué una única filla:
El 1038 va acompanyar al seu marit i el seu sogre en una campanya al sud d'Itàlia. De retorn a Alemanya, les tropes imperials van ser víctimes d'una epidèmia, i Gunilda va ser una de les baixes.
# Walden 2

Walden dos (en anglès, Walden Two) és una novel·la de ciència-ficció escrita pel psicòleg conductista Burrhus Frederic Skinner. És l'única novel·la escrita per aquest científic i amb aquesta va voler difondre els principis del conductisme.
Parteix de l'experiència narrada per H. D. Thoreau en el relat Walden, o la vida als boscos, en què explica l'experiència del retir que va realitzar durant dos anys en un lloc del bosc de Condord (Massachusetts) anomenat Walden. Allà, hi visqué en aïllament i va gaudir de la natura, apartat d'una civilització industrial que, segons la seva pròpia expressió, “converteix l'ésser humà en instrument dels seus propis instruments”.
Walden dos és una utopia construïda d'acord amb els últims avenços científics, especialment en el camp de la psicologia i de la psicologia social. És una obra polèmica, ja que planteja, a fons i sense prejudicis, temes punyents com la crisi de la família, el problema de la llibertat, la viabilitat de la democràcia i d'altres, adoptant, la majoria de les vegades, postures revolucionàries. És una novel·la que obliga a pensar, a replantejar-se des d'una nova perspectiva problemes que afecten vitalment totes les persones.

## Referències

* ↑ Skinner, B.F. (1987). Upon Further Reflection pàg. 194 "What the protagonist in Walden Two called a behavioral technology was at the time still science fiction, but it soon moved into the real world."
* ↑ Skinner, B. F., Ed. Martínez Roca, 1984
# Mas Llobet (Sant Joan de Vilatorrada)

Mas Llobet és una masia de Sant Joan de Vilatorrada (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt arquitectònic format pel mas i altres construccions adjacents. El conjunt es troba construït aprofitant l'elevació d'un petit turó, envoltat avui pel barri de Can Llobet, al qual el mas ha donat nom.
Es tracta d'una casa de planta rectangular amb coberta a dues aigües. Els mur són de maçoneria, observant traces de l'arrebossat anterior. Al cantó Nord de la casa i aprofitant el desnivell del terreny, s'emplaça un espai cobert (dedicat a feines agrícoles) amb dues grans arcades creant l'efecte d'un gran porxo. S'accedeix a aquest porxo mitjançant una gran porta allindada oberta a la sala de la casa que queda a nivell de planta baixa degut al desnivell. Una gran llinda conforma aquesta porta on s'ha gravat la data de 1625.

## Història

El mas Llobet apareix documentat al segle xvi. Del 1717 es conserva un contracte d'arrendament fet per Francisca Llobet a Miquel Llobet sobre algunes terres del mas. El 1746 la propietat estava en mans de Joan Llobet. Al segle xviii tenia terres arrendades com a pastures pels ramats de Manresa. El mas i les terres van arribar al segle XX canviant sovint de propietaris a partir del segle xviii. Bona part de les terres de l'antic mas han estat venudes i edificades construint l'actual barri de Can Llobet que envolta el mas.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Llobet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2017].
# Elizalde T-40

El motor Elizalde T-40, era el motor, junt amb el T-80, dels primers motors d'aviació, que es van projectar i provar en aquesta casa. Amb ells va començar la important història aeronàutica d'aquesta empresa.

## Història

L'any 1917 i a requeriments de l'Aviació Militar (una de les branques en què estava muntada l'exèrcit de l'aire d'Espanya), Salvador Elizalde Biada, va dissenyar i provar aquest motor, molt similar als motors d'època d'automòbil, encara que amb els cilindres de camises d'acer i les aletes dels cilindres foses sobre aquestes.
Es tractava d'un motor amb els cilindres en línia refrigerat per aire, i que donava els 100 CV. At motor es va provar sobre un avió Farman MF.11, encara que, en aquell temps, corrien avions Farman a Espanya, en les forces aèries i construïts per Talleres Hereter S.A.
En acabar la Primera Guerra Mundial, el govern va decidir comprar material en desús que resultava molt barat, malbaratant els esforços realitzats per l'empresa i aquest motor caigué en l'oblit.

## Vegeu també

* Arquitectura dels motors de pistó
* Llista de motors d'aviació fabricats a Espanya

## Referències

* ↑ El Motor de Aviación de la A a la Z, Ricardo Miguel Vidal, Pag 22, Barcelona 2010, ISBN 978-84-612-7903-6
* ↑ Fundación Elizalde – Motores Aviación (castellà)

## Bibliografia

* El Motor de Aviación de la A a la Z, Ricardo Miguel Vidal, Barcelona 2010, ISBN 978-84-612-7903-6
# Catedral de Santa Maria (Cimiez)

La desapareguda catedral de Santa Maria o simplement catedral de Cimiez (en francès: Cathédrale Sainte-Marie de Cimiez, Cathédrale Notre-Dame du Château) era una església catòlica, de la qual hui només queden ruïnes, erigida en la part sud de Niça, Occitània, a l'estat francés. S'erigí al pujol del castell de Niça, amb vista a la ciutat. La seu episcopal fou transferida a l'actual catedral al 1590. Després de sofrir danys en el setge de Niça del 1691, l'antiga seu fou derruïda el 1706.
La seu de Cimiez fou inicialment la seu episcopal de la diòcesi de Cimiez, establerta al port romà de Cemenelum, precursor de la moderna Cimiez, i s'uní a la diòcesi al 465: després d'això la seua catedral esdevingué seu dels bisbes niçards.
La primera catedral al turó del castell es construí en estil preromànic a la fi del s. X. L'altar major se'n consagrà al 1049. L'edifici tenia tres naus, però sense transsepte, i un cor amb tres absis.
Aquesta església necessitava reparacions cap al s. XIII, quan es reconstruí amb la mateixa planta, però ampliada cap a l'est. Altres obres se'n feren al s. XV, incloent l'addició de més capelles, com confirma una butla del papa Martí V de 1429.
Les funcions del bisbe es transferiren gradualment a l'església, més tard catedral, de Santa Reparata a principis del XVI. La transferència formal de la seu episcopal a Santa Reparata, amb la consegüent elevació a l'estatus de catedral, es confirmà al 1590.
La seu anterior fou severament danyada durant el setge de Niça per Nicolas Catinat el 1691, i la derruïren totalment el 1706.

## Referències

* ↑ Mélanges d'histoire du moyen âge: offerts a M. Ferdinand Lot (en francès). Slatkine, 1976.
* ↑ Thevenon, Luc F. Edifices religieux (églises, chapelles) et développement urbain à Nice du Moyen Age à l'Empire (en francès). Université de Nice, 1984 [Consulta: 9 agost 2017].
* ↑ Cathedral of St. Mary, Cimiez
* 1 2 3 Françoise Hildesheimer (dir.), Les diocèses de Nice et Monaco, Beauchesne, Paris 1997, pàgs. 75-76.
# Sumrall

Sumrall és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 1.005 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sumrall tenia 1.005 habitants, 406 habitatges, i 265 famílies. La densitat de població era de 181,3 habitants per km².
Dels 406 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.800 $ i la renda mediana per família de 37.784 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.500 $ mentre que les dones 16.786 $. La renda per capita de la població era de 14.715 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sumrall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sumrall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Prière pour refusniks

Prière pour refusniks és un curtmetratge francès dirigit per Jean-Luc Godard, produïda el 2004 amb la cançó "l'opression" en primer pla sonor, de i interpretada per Léo Ferré.
# Gunib

Gunib (en rus: Гуниб) és un poble del Daguestan, a Rússia, que el 2019 tenia 2.625 habitants. És la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»