OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramón Suárez del Valle

Ramón Suárez del Valle, més conegut com a Monchu és un exfutbolista i entrenador asturià, nascut a Lluanco el 25 de novembre de 1968.

## Trajectòria

Monchu es va formar a les categories inferiors de l'Sporting de Gijón. Cedit a la UP Langreo, el seu bon joc van fer que l'equip tècnic gijonés el recuperaren. A la 88/89 debuta en primera divisió i en competició europea. En la lliga va fer un bon paper: 2 gols en 9 partits, la majoria sortint de suplent.
Però no va tenir continuïtat i va ser cedit de nou a equips de Segona B, primer a l'Avilés Industrial i després al Recreativo de Huelva. L'estiu de 1991 retorna a l'Sporting i qualla una gran temporada, marcant 11 gols en 31 partits. Això fa que equips més grans s'interessen per ell, i finalment, fitxa pel Sevilla FC a l'inici de la 92/93.
A la capital andalusa, Monchu juga quatre anys. En l'etapa sevillista hi juga 109 partits (73 titular) i marca 21 gols, però queda a l'ombra de la dupla Suker-Moya. Després hi recalaria en el RCD Mallorca, amb qui va pujar a primera divisió, però el seu rendiment va davallar considerablement, en part per les lesions.
L'estiu de 1998 retorna a l'Sporting de Gijón, en aquella època per la categoria d'argent. Després d'una primera temporada en què semblava recuperat, a partir de la 1999/00 va tornar a caure de les convocatòries a causa de les lesions, fins al punt d'haver de penjar les botes al final de la 2000/01.
Després de la seua retirada ha seguit vinculat al món del futbol. Ha exercit d'entrenador de les categories inferiors de la Federació asturiana i de l'Sporting de Gijón. Aquesta darrera ocupació la va deixar en aconseguir plaça a l'Escola de l'Esport d'Avilés.
# Anker Kihle

Anker Kihle (Skien, 19 d'abril de 1917 - Skien, 1 de febrer de 2000) fou un futbolista noruec de la dècada de 1930.
Disputà 2 partits amb la selecció de futbol de Noruega l'any 1939, amb la qual participà en el Mundial de 1938, com a jugador reserva. Pel que fa a clubs, va pertànyer a l'Storm.

## Referències

* ↑ Selecció a fifa.com
* ↑ Perfil Arxivat 2015-02-15 a Wayback Machine. a fifa.com
* ↑ Perfil a worldfootball.net
# Isòtops del flerovi

El flerovi (Fl) no té cap isòtop estable.

## Taula

| Símbol del núclid | Z(p) | N(n) | massa isotòpica(u) | període de semidesintegració | Espín nuclear |
| rang de variació natural (fracció molar) |||
| $^{285}$Fl | 114 | 171 | 285.18370(111)# | 5# s | 3/2+# |
| $^{286}$Fl | 114 | 172 | 286.18386(83)# | 0.16(+7-3) ms | 0+ |
| $^{287}$Fl | 114 | 173 | 287.18560(83)# | 0.51(+18-10) s | |
| $^{288}$Fl | 114 | 174 | 288.18569(91)# | 2.8(14) s [0.8(+27-16) s] | 0+ |
| $^{289}$Fl | 114 | 175 | 289.18728(79)# | 2.6(+12-7) s | 5/2+# |

### Notes

* Els valors marcats amb # no estan derivats únicament de dades experimentals, sinó que en part es basen en tendències sistemàtiques. Els espins amb arguments d'assignació febles es troben entre parèntesis.
* Les incerteses es troben en forma concisa entre parèntesis després dels últims dígits corresponents. Els valors d'incertesa indiquen una desviació estàndard, tret de la composició isotòpica i la massa atòmica estàndard de la IUPAC, que utilitzen incerteses expandides.

## Referències

* Masses isotòpiques de l'Ame2003 Atomic Mass Evaluation Arxivat 2008-09-23 a Wayback Machine. by G. Audi, A.H. Wapstra, C. Thibault, J. Blachot and O. Bersillon in Nuclear Physics A729 (2003).
* Composicions isotòpiques i masses atòmiques estàndard de Atomic weights of the elements. Review 2000 (IUPAC Technical Report). Pure Appl. Chem. Vol. 75, No. 6, pp. 683-800, (2003) and Atomic Weights Revised (2005) Arxivat 2008-03-05 a Wayback Machine..
* Semivida, espín i dades d'isomers triades d'aquestes fonts:
** Audi, Bersillon, Blachot, Wapstra. The Nubase2003 evaluation of nuclear and decay properties, Nuc. Phys. A 729, pp. 3-128 (2003).
** National Nuclear Data Center, Brookhaven National Laboratory. Information extracted from the NuDat 2.1 database (retrieved Sept. 2005).
** David R. Lide (ed.), Norman E. Holden in CRC Handbook of Chemistry and Physics, 85th Edition, online version. CRC Press. Boca Raton, Florida (2005). Section 11, Table of the Isotopes.
Index de pàgines d'isòtops · Taula de núclids :
| Isòtop més lleuger | Isòtop actual | Isòtop més pesant |
| Isòtops del nihoni | Isòtops del flerovi | Isòtops del moscovi |
# Cinco Villas (comarca d'Aragó)

Las Cinco Villas és una de les comarques de l'Aragó. Les cinc viles a què es refereix el nom són, segons el nom oficial castellà, Uncastillo, Tauste (Taüst, en català), Sádaba, Ejea de los Caballeros (Eixea, en català) i Sos del Rey Católico (Sos del Rei Catòlic en català) (en aragonès Uncastiello, Taust, Sadaba, Exeya d'os Caballers i Sos d'o Rei Catolico).

## Llista de municipis

Ardisa, Asín, Bagüés, Biel, Biota, Castejón de Valdejasa, Castiliscar, Eixea, Erla, El Frago, Isuerre, Layana, Lobera d'Onsella, Longás, Luesia, Luna, Marracos, Navardún, Orés, Las Pedrosas, Piedratajada, Los Pintanos, Puendeluna, Sádaba, Sierra de Luna, Sos del Rei Catòlic, Taüst, Uncastillo, Undués de Lerda, Urriés i Valpalmas.

## Referències

* ↑ «Cinco Villas (comarca d'Aragó)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia Aragonesa, Cinco Villas Arxivat 2016-05-28 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Consell comarcal
# Leningràdskaia

Leningràdskaia - Ленингрaдская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la vora del riu Sossika, afluent del Ieia, a 145 km al nord de Krasnodar. És la segona stanitsa més gran del krai de Krasnodar i de Rússia.
Pertanyen a aquesta stanitsa els khútors d'Andriúsxenko, Vostotxni i Krasnostreletski.
* Andriúsxenko - Андрющенко (rus). És a 15 km al sud-est de Leningràdskaia i a 132 km al nord-est de Krasnodar. Pertany a l'stanitsa de Leningràdskaia.
* Krasnostreletski - Краснострелецкий (rus). És a 17 km al sud-est de Leningràdskaia i a 131 km al nord-est de Krasnodar.
* Vostotxni' - Восточный (rus). És a la vora esquerra del riu Sossika, afluent del Ieia, a 10 km a l'est de Leningràdskaia i a 143 km al nord-est de Krasnodar.

## Història

La població fou fundada el 1794 com un dels primers assentaments dels cosacs de la Mar Negra a la regió del Kuban. Els primers colons provenien de la ciutat d'Uman, al centre de l'actual Ucraïna, que la van batejar com Úmanskoie o Úmanski Kurin. El 1842 va rebre l'estatus de stanitsa i el nom actual. Des de l'1 de juliol de 1842 al 1869 era el centre administratiu de l'ókrug de Ieisk de l'òblast de Kuban.
El 1911 es va construir la branca ferroviària del Caucas Nord entre Pàvlovskaia (estació Sossika) i Ieisk, a la costa del mar d'Azov, que passa per la localitat (estació Úmanskaia). El 1913 l'stanitsa tenia 23.800 habitants (13.751 cosacs i 19.049 d'altres llocs).
Durant el règim soviètic, en el període de col·lectivització agrícola, la localitat fou inclosa a les llistes negres de sabotatge, per això la població va ser atacada o deportada al nord de la Unió Soviètica i al Kazakhstan entre el 1932 i el 1933. Es va repoblar amb famílies dels districtes militars de l'Exèrcit Roig de Belarús i Leningrad. El 20 de juny de 1934 fou rebatejada amb el nom de Leningràdskaia.
Durant la Segona Guerra Mundial, Leningràdskaia fou ocupada l'estiu del 1942 per la Wehrmacht de l'Alemanya Nazi i alliberada per l'Exèrcit Roig el febrer de 1943.

## Economia i transport

L'stanitsa és centre d'una important regió agrícola en la qual predomina el conreu de gra (blat, blat de moro, ordi) i conreus tècnics (gira-sols, soia, remolatxa sucrera), tot i que també hi ha ramaderia bovina, porcina i avícola. Hi ha diverses companyies que processen productes agrícoles, com sucre i lactis, així com tallers de ceràmica.
Té una estació de tren (Úmanskaia) en la línia que segueix cap a Starominskaia al nord-oest i Pàvlovskaia al sud-est. Leningràdskaia es troba a l'oest de la M4 Moscou-Novorossiïsk, a la cruïlla de la R268 Bataisk-Krasnodar (entre Kanevskaia-Starodereviankovskaia al sud-oest i Kisliakóvskaia al nord-est, Starominskaia al nord-oest i Pàvlovskaia al sud-est).
# Josep Ribas

Josep Ribas és el nom dels següents personatges:
* Josep Ribas (escriptor) (Sant Llorenç de la Salanca, 1931), professor i escriptor rossellonès
* Josep de Ribas i Boyons (Nàpols, 1749 — Sant Petersburg, 1800), almirall de l'imperi Rus d'origen català
* Josep Ribas i Fàbregas (Parets del Vallès, 1919 - Ídem, 2013), més conegut com a Pepet Ribas, pintor català
* Josep Ribas i Fort (Castellvell, 1830 - Barcelona, 1897), ebenista català premiat a l'Exposició Universal de París del 1867.
* Josep Ribas i Gabriel (Gràcia, 1882 - Barcelona, 1934), compositor català, autor de Rosó
* Josep Ribas i González (Barcelona, 1929 - 2011), arquitecte català
* Josep Ribas i Cuní, alcalde de Mollet del Vallès (1978 - 1979)
* Josep Ribas Seva, dirigent de Falange Española a Catalunya
* Josep Ribas Ribas (Sant Agustí des Vedrà, 1763 - 1831), sacerdot i diputat eivissenc a les Corts de Cadis
* Josep Ribas i Anguera (Barcelona, 1866-1909), ebenista, fill del moblista Josep Ribas Fort
* Josep Ribas Ribas "Pep Xico Bet" (Sant Agustí (Eivissa), 1876 - Palma, 1937), cantador i músic tradicional eivissenc
* Josep Ribas i Vinyals (l'Hospitalet de Llobregat, 1942 - l'Hospitalet de Llobregat, 2018), polític i sindicalista català
* Josep Ribas Sorinas (Manresa, 1950 - 2001), sindicalista català
* Josep Ribas Juan (Mataró, 1928), atleta català
# Bass Fishing

Bass Fishing és un videojoc llançat el 1993 i fet per Nintendo pels sistemes Game Boy, Super Famicom i Nintendo 64.

## Referències

* ↑ (en anglès). Field & Stream, desembre de 1993, p. 81.
# Molí del Mas d'en Coll

El molí del Mas d'en Coll és un edifici de Roses (Alt Empordà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a uns 200 metres al nord del mas d'en Coll, a tocar el marge esquerre de la riera de la Trencada, vora el camí de les Arenes.
Edifici de planta rectangular, estructurat en dos cossos adossat i distribuït en dues plantes, de dimensions reduïdes. Els murs perimetrals es mantenen encara en força alçada, si bé tota la coberta es troba enfonsada, tot i que sabem que era a una vessant. L'interior resta ple de runa i de vegetació. La façana principal, orientada al nord, presenta les obertures de mida petita, alguna emmarcada en pedra picada. A la banda est hi ha una mena de tancat i, sobresortint de la façana sud, hi ha un cos de planta circular corresponent al forn. A la part posterior de l'edifici hi ha la bassa del molí i es veuen rastres de les conduccions. Malgrat ésser molt coberta de terres i enderrocs, és visible la part superior de l'obertura d'entrada d'aigua al càlcul.
La construcció és bastida en pedres sense treballar lligades amb morter de calç.

## Història

L'any 1789, la família Coll paga la dècima del "molí" al monestir d'Amer i Roses. En un document sobre propietats del mas d'en Coll de l'any 1833 hi ha constància de l'existència del molí, que probablement fou construït força abans. Posteriorment, l'any 1880, el molí fariner formà part de l'heretat Coll.
L'any 1910, en el padró d'habitants, figura la presència d'una família, el cap de la qual és Salvador Pujol Boix, moliner de professió. Posteriorment, en el darrer padró corresponent a l'any 1960, és el moment en què es marca l'abandó de l'edifici i l'inici del procés de degradació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Molí del Mas d'en Coll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Tamerlà a Xirvan i a l'Azerbaidjan (1396)

Tamerlà va estar a Xirvan i l'Azerbaidjan al final de la campanya del Caucas. Eren territoris que estaven sota el seu domini i no van suposar cap nova conquesta, sinó una simple reafirmació de domini.

## Timur a Xirvan

Venint del Caucas Timur va passar per Derbent i Bakú, ciutats que corresponien a l'amir Xaikh Ibrahim de Shirwan, que era el seu vassall i l'havia acompanyat durant tota l'expedició; Xaikh Ibrahim va obtenir permís per avançar-se i entrar a Sheberan o Xirvan on va preparar un gran banquet que va oferir a la cort. D'allí va anar a Shamakhi i va acampar a la vora del riu Kur. A Shamakhi, que pertanyia també a Xaikh Ibrahim, aquest va donar una segona festa amb banquet. Timur li va concedir diverses vestes i objectes d'or per a ell i per membres de la dinastia de Shirwan i els seus generals i li va concedir un diploma per la possessió perpetua i hereditària de Shirwan i Shamakhi; li va encarregar la vigilància de Derbent i li va demanar de comunicar qualsevol que passés en aquesta ciutat. Després d'uns dies al país va creuar el Kur i va anar a acampar a Akhtam ja a l'Azerbaidjan.

## Timur a l'Azerbaidjan (1396)

Timur va ordenar que tots els amirs que havien estat al servei de Miran Shah i havien quedat al Khurasan havien d'anar a servir al príncep al seu govern de l'Azerbaidjan o Takjhi-i-Hulagu (que inclouria des de Rayy i Sultaniya a Hamadan i Nihawand i pel nord-oest fins al Xirvan i Derbent). L'emperador li va ordenar a Miran Shah de governar per si mateix i anar a completar el setge d'Alinjak. L'acompanyarien el príncep Rustem (fill d'Umar Xaikh) i l'amir Jahan Shah Bahadur. Les tropes que van arribar del Khurasan foren establertes en quant a l'ala dreta al Karabagh (regió de Ganja) i el Naxçıvan fins a l'Awnik; i en quant a l'ala esquerra a Sauk Bulak, Derguzin i fins Hamadan.

## Referències

* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, III, 61
* ↑ Ibid., III, 62
# Irbid

* Per a altres significats, vegeu «Khirbat Irbid».
Irbid o Arbad (àrab: إربد, Irbid) és una població de Jordània a la governació homonima, de la qual n'és capital. La seva població ha crescut extraordinàriament, del 3.000 habitants que tenia a mitjan segle xx als 660.000 actuals de l'àrea metropolitana (uns 300.000 pròpiament a la ciutat). És a uns 70 km al nord d'Amman. És coneguda entre la població com a 'Arus al-Shamaal (àrab: عروس الشمال, ʿArūs ax-Xamāl), és a dir «la Núvia del Nord», per la seva bellesa a la vora del riu Jordà. És la tercera ciutat de Jordània i disposa d'universitat. A la ciutat hi ha dos museus notables.

## Història

La zona fou habitada des de l'edat del bronze, com ho acrediten diverses troballes. És l'antiga Arabela o Arbela. Sota els selèucides fou un centre de comerç. Hi va néixer el vicepresident del Sanedrí –que hi exercia al darrer quart del segle ii aC– Nittai d'Arbela. Abans dels musulmans produïa vi d'alta qualitat. Propera a la ciutat, uns 30 km al nord, es va lliurar la decisiva batalla del Yarmuk (agost del 636). Els musulmans li van dir Irbid.
Segons al-Tabari, fou el lloc on va morir el califa Yazid II. La residència de Yazid hauria estat, segons diverses tradicions, al lloc de Bayt Ras, uns 3 km al nord d'Irbid.

## Districtes del municipi d'Irbid

El municipi d'Irbid, de 410 km², es divideix en 23 unitats administratives.
| | Districte | | Districte | | Districte |
| 1 | al Tayyba | 9 | Fo'ra | 17 | Maru |
| 2 | Al Hisn | 10 | Hakama | 18 | Mughayer |
| 3 | Al-Rabia | 11 | Hashemiyah | 19 | Naser |
| 4 | Al-Sareeh | 12 | Hawar | 20 | Rowdah |
| 5 | Barha | 13 | Huwara | 21 | Sal Area |
| 6 | Beit Ras | 14 | Kitim | 22 | Nu'aimah |
| 7 | Bushra | 15 | Kufr Jayez | 23 | Nuzha |
| 8 | Edun | 16 | Manarah |
| 24 | bayt yafa | 25 | Al'al |

## Referències

* ↑ Malkawi, Fakhry; Piccirillo, Michele; ibn ʻAlī Ṣaqqāf, Ḥasan. The Holy sites of Jordan (en anglès). Turab, 1996, p. 77.
* ↑ Houtsma, Martijn Theodoor. E. J. Brill's first encyclopaedia of Islam 1913-1936 (en anglès). Brill, p. 622. ISBN 9004082654.

## Enllaços externs

* Municipi d'Irbid (àrab) (anglès)
* Guia d'Irbid (àrab)
* Fòrum d'Irbid (àrab)
# Club de Deportes Badminton

El Club de Deportes Badminton fou un club de futbol xile de la ciutat de Santiago de Xile.
Va ser fundat el 12 de juliol de 1912 com a Santiago Badminton Football Club. Fou un dels 8 clubs fundadors de la lliga xilena de futbol professional el 1933. Posteriorment adoptà el nom Club de Deportes Badminton. El 1950 es fusionà amb Ferroviarios, creant el CD Ferrobadminton. El 1969 deixà la capital i es traslladà a Curicó, on jugà fins al 1973, quan desaparegué.

## Palmarès

* Segona divisió xilena de futbol:
** 1965 (com a Ferrobadminton)

## Referències

* ↑ Foundation Dates of Clubs a rsssf.com
* ↑ Chile 1933 a rsssf.com
* ↑ Chile 1950 a rsssf.com
# Leticia Iglesias García

Leticia Iglesias García (O Carballiño, província d'Ourense, 1980) és una periodista i presentadora de televisió gallega.

## Biografia

Va iniciar els seus estudis de periodisme a la Universitat de Santiago de Compostel·la on anys després va obtenir la seva llicenciatura. Així mateix va cursar un Màster en Periodisme Audiovisual i es va especialitzar en Economia i Finances per l'Instituto de Empresa. Quant a la seva carrera professional, Iglesias va començar la seva marxa a Televisió Espanyola i Radio Galega després d'obtenir el seu títol de grau; encara que també va passar pels canals de televisió Expansión TV com a corresponsal de la Borsa de Madrid i poc després, en 2004 va començar a CNN+ per a la secció d'economia. En aquesta emissora va compaginar el seu treball de redacció amb la presentació de Globoeconomía. Un any més tard, en 2005, es va incorporar a l'edició dels informatius de CNN+ i sis anys després, al juny de 2011, va ser contractada pel grup de comunicació Mediaset España per presentar el informatiu matinal de Telecinco. El 21 de novembre de 2014, Iglesias deixa Mediaset España, presentant el seu últim informatiu matinal a Telecinco, després de ser nomenada Directora de Comunicació de Coca-Cola.
El 29 de setembre de 2012 va contreure matrimoni amb Juan Tejón Borbón —nét de Leandro de Borbón— al Pazo de San Lorenzo, situat a Santiago de Compostel·la. El 31 de juliol de 2017 es va reincorporar a Mediaset España, Informativos Telecinco com a presentadora i editora del primer informatiu de la cadena.

## Premis i nominacions

* 2012 - Antena de Plata

## Referències

* ↑ Perfil de Linkedin de Leticia
* 1 2 3 «De tiendas con… Leticia Iglesias». Mediaset España Comunicación, 20-07-2012. [Consulta: 26 octubre 2013].
* 1 2 3 «Leticia Iglesias». Mediaset España, 06-03-2009. [Consulta: 26 octubre 2013].
* ↑ Redacción. «Las candidatas de Telecinco para cubrir la 'vacante' en sus informativos». Ecoprensa, 23-01-2011. [Consulta: 26 octubre 2013].
* ↑ «Ana Pastor debe fichar por laSexta». Lavinia Editorial, 08-08-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 26 octubre 2013].
* ↑ Redacción. «Coca-Cola nombra nueva directora de comunicación a Leticia Iglesias, periodista de T5». PRNoticias, 21-11-2014. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ Fernández, Luis. «La otra boda de Leticia con un Borbón». El confidencial, 03-10-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 26 octubre 2013].
* ↑ Leticia Iglesias vuelve a Telecinco tras dejar Coca-Cola., 1 d'agost de 2017
* ↑ Redacción. «Marca TV, Ramón García, Leticia Iglesias, Sandra Sutherland y Roberto Leal, Antenas de Plata 2012». Vertele, 05-09-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 26 octubre 2013].
# Justin Read

Justin Read és un astrofísic britànic que va obtenir el seu doctorat en astrofísica teòrica de la Universitat de Cambridge, Regne Unit, el 2003. Després d'un càrrec com a investigador postdoctoral de dos anys, també a Cambridge, es va traslladar a la Universitat de Zúric per unir-se a l'Institut de Física Teòrica. El 2009, es va incorporar a la Universitat de Leicester com a professor d'astrofísica teòrica, i a l'octubre de 2010 se li va concedir una càtedra de l'ETH a Zúric. A partir de 2013 ell va assumir una càtedra completa a la Universitat de Surrey, Guildford, Regne Unit, on és cap de departament.

## Premis

Justin Read va obtenir el Premi MERAC 2013 al Millor Investigador de Carrera Primerenc a Nova Tecnologia per la seva investigació d'alt impacte en l'astrofísica i la cosmologia computacional mitjançant el desenvolupament d'un nou mètode SPH-S, el que millora substancialment la tècnica Smoothed Hidrodinàmica de Partícules utilitzat, en particular, per modelar l'acumulació de gas en la formació de galàxies.
El Premi MERAC s'atorga pels seus importants èxits en l'àrea de l'astrofísica computacional. Ha estat capaç de millorar substancialment un dels dos principals mètodes de càlcul adoptats per modelar la hidrodinàmica de l'astrofísica, la tècnica emprada és la Smoothed Particle Hydrodynamics (SPH). Des de simulacions numèriques s'han convertit en una part essencial de l'astrofísica i la cosmologia en l'última dècada, sovint condueix a la interpretació de les dades astronòmics, l'impacte del seu treball en el camp és de vital importància, i ho serà encara més en el futur. El mètode desenvolupat per Justin Read, anomenada SPH-S, supera dos problemes de llarga data relacionats de SPH estàndard, és a dir, la seva incapacitat per resoldre la barreja de fluids i inestabilitats de captura en les interfícies de fluids.
El treball s'ha realitzat a la Universitat de Zúric i l'ETH de Zuric, així com a Leicester i Heidelberg.

## Referències

* ↑ Universitat de Surrey
* ↑ «Premis MERAC». Arxivat de l'original el 2021-11-20. [Consulta: 20 novembre 2021].
* ↑ Lloc web de l'EAS
# Barranc d'Alzina

Barranc d'Alzina és el nom de dos barrancs propers i geogràficament enfrontats, tots dos íntegrament en el terme municipal de Sant Esteve de la Sarga (Pallars Jussà). Tots dos són afluents del barranc del Bosc.

## Barranc d'Alzina (I)

El primer que es descriu aquí és el que prové del nord. S'origina en els vessants orientals de la serra d'Alzina, a migdia del puig de les Forques, al nord-oest del poble d'Alzina, i baixa cap al sud, molt lleugerament decantat cap a ponent, cap a buscar el barranc del Bosc al sud-oest del poble d'Alzina. És un barranc que no rep l'afluència de cap altre barranc important al llarg del seu recorregut.

## Barranc d'Alzina (II)

El segon baixa de migdia, de la carena del Montsec d'Ares. Es forma per la confluència de tres llaus que provenen de pràcticament la mateixa carena del Montsec: la llau Fonda, la del Pla del Coll, o del Pas de l'Ós, i la del Coll, i baixa cap al nord-est, fins a abocar-se en el barranc del Bosc, al sud del poble d'Alzina. Travessa la part del Montsec que es coneix com a Montsec d'Alzina.
# Mico rondoni

Mico rondoni és una espècie de primat de la família dels cal·litríquids que viu al sud-oest de la selva amazònica, al Brasil. És endèmic de l'estat de Rondônia i el seu àmbit de distribució està delimitat pels rius Mamoré, Madeira i Ji-Paraná, a més del Parc Nacional de Pacaás Novos. Fou descrit l'any 2010 i el seu nom és un homenatge al cèlebre explorador de l'Amazones Cândido Rondon. Abans de ser descrit com a espècie pròpia, se'l classificava com a subgrup de Mico emiliae.

## Referències

* 1 2 3 Ferrari, S.F.; Sena, L.; Schneider, M.P. i Silva Jr., J.S. «Rondon's Marmoset, Mico rondoni sp. n., from Southwestern Brazilian Amazonia» (en anglès). International Journal of Primatology, 2010. DOI: 10.1007/s10764-010-9422-6. Arxivat 2020-05-09 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-05-09. [Consulta: 22 març 2012].