OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Argiope

Argiope és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família Araneidae que inclou aranyes grans i espectaculars que presenten un gran dimorfisme sexual, sent les femelles (d'uns 2,5 cm) el triple de grans que els mascles (d'uns 8 mm). Aquestes espècies tenen un abdomen notablement acolorit i estan distribuïdes a tot el món, i els països amb climes temperats alberguen més d'una espècie semblant.
# Psammagrostis

Psammagrostis és un gènere monotípic de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. La seva única espècie: Psammagrostis wiseana C.A.Gardner i C.I.Hubb., és originària de l'est d'Austràlia.
El nom del gènere deriva de les paraules gregues psammos (sorra) i Agrostis (un tipus d'herba). Planta anual amb culms deumbents o postrats; 4-35 cm de llarg. Lígula amb una franja de pèls. Inflorescència composta de raïms, o que comprèn només unes poques espiguetes; terminal i axil·lar; de fulla caduca com un tot. Espates lanceolades; herbàcia. Peduncle que es va ampliar en l'àpex; desarticulat. Amb un únic raïm; unilateral; tenint 1 espigueta, o poques espiguetes fèrtils; tenint 1-3 espiguetes fèrtils en cadascuna. Raquis aplanat.

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 4 març 2010].
* ↑ «Psammagrostis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 4 març 2010].
* ↑ RBG Kew

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 en endavant). Psammagrostis. A: GrassBase - The Online World Grass Flora. (consultat el 16 d'octubre del 2014).
# Segona (música)

En la música, una segona és l'interval que conté una distància de dos graus en l'escala diatònica. Harmònicament és considerat un interval dissonant.
A l'hora de parlar de segones hem d'especificar el qualificatiu de l'interval, ja que podem trobar 4 intervals de segona diferents:
* Segona Major: Quan entre les dues notes hi ha una distància d'un to
* Segona menor: Quan entre les dues notes hi ha una distància d'un semitò
* Segona augmentada: Quan entre les dues notes hi ha una distància d'un to i un semitò
* Segona disminuïda: És infreqüent, ja que entre les seves notes es produeix una enharmonia.
La inversió d'un interval de segona ens dona un interval de sèptima.

## Característiques de la segona major

A la sèrie harmònica es troben dues classes d'intervals de segona major, d'una banda el que hi ha entre els sons 8 i 9 (i els seus múltiples), que es coneix com a «to gran» i de l'altra el que es forma entre els sons 9 i 10 (i també entre els seus múltiples), que s'anomena «to petit».
* Segona major fa-sol

## Característiques de la segona menor

En la sèrie d'harmònics l'interval de segona menor es forma entre els sons 15 i 16 (i els seus múltiples).
* Segona menor mi-fa
El semitò que forma la segona menor és un semitò diatònic, mentre que un semitò cromàtic es forma entre dues notes amb el mateix nom.
Viccionari
# Governació de Muthanna

* Per a altres significats, vegeu «Al-Muthanna ibn Hàritha».
La governació o muhàfadha de Muthanna o Al-Muthanna —àrab: محافظة المثنى, muḥāfaẓat al-Muṯannà— és una governació o muhàfadha de l'Iraq, que rep el nom del general àrab del segle VII al-Muthanna ibn Hàritha. Al 2015 constava una població de 770.500 habitants. És al sud del país, limítrofa amb l'Aràbia Saudita i les governacions iraquianes de Basra, Dhi Qar, Diwaniya i Najaf. La seva capital és la ciutat de Samawah. Abans del 1976 formà part de la província de Diwaniya, que incloïa les que serien les governacions de Najaf i Al-Qadisiyyah.
Samawah és molt a prop de l'antiga ciutat sumèria-babilònica d'Uruk (Erech en arameu), possiblement l'origen del nom del'Iraq. Després de la decadència de Babilim que seguí el declivi selèucida que havien fundat Selèucia del Tigris, Uruk esdevenia la ciutat més gran al sud de la Babilònia, i el seu nom (Erech) reemplaçà Babili (Babilònia), mentre la ciutat molt de temps sobrevisqué a la capital anterior, arribant al segle VII dC.

## Govern provincial

* Governador: Ibrahim S. Al-Miali Arxivat 2008-09-11 a Wayback Machine.
* President d'Al-Muthanna Consell Provincial: Abdul Latif H. Al-Hassani

## Notes

* ↑ Citypopulation.de
# Audata

Audata fou reina de Macedònia. Fou la primera muller del rei Filip II de Macedònia amb el qual va tenir una filla anomenada Cinna (Cynna).

## Referències

* ↑ «Au'data». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Armavir

«Armavir» té aquests significats:
* Província d'Armavir, província d'Armènia al sud-oest del país
* Armavir (ciutat antiga)
* Armavir (Rússia), ciutat del territori de Krasnodar, a Rússia als vessants septentrionals del Gran Caucas
* Armavir (Armènia), ciutat i una comunitat municipal urbana situada a l'oest d'Armènia
# Arturo Ardao

Arturo Ardao (Lavalleja, 27 de setembre de 1912 - Montevideo, 22 de setembre de 2003) fou un assagista, filòsof i historiador de les idees uruguaià.
Arturo Ardao va estudiar a la Universitat de la República, Uruguai, i es va graduar com a doctor en Dret i Ciències Socials. Va continuar vinculat amb aquesta universitat i es va dedicar a la filosofia, obrint-ne un nou camp d'estudi de la història de les idees.
Va integrar el Consell Directiu Central de la Universitat de la República. Va ser director de l'Institut de Filosofia, i posteriorment degà de la facultat d'Humanitats i Ciències de l'Educació.
Va publicar la seva primera obra el 1937, Vida de Basilio Araújo, l'autoria de la qual és compartida amb el mestre Julio Castro, prologat per Carlos Quijano. Al seu costat va participar el 1939 de la fundació del setmanari Marcha. També va integrar la delegació de l'Uruguai a l'Assemblea de la UNESCO (París, 1958) i la delegació de la Universitat de la República per conveni amb UNESCO (París, 1967).
Amb la dictadura militar uruguaiana (1972-1985), es va exiliar uns anys a Veneçuela, on va seguir la seva tasca acadèmica com a professor a la Universitat Simón Bolívar de Caracas. A més a més, en el Centre d'Estudis Llatinoamericans Rómulo Gallegos va participar com a investigador.
Les dues principals característiques de la seva tasca intel·lectual són l'estudi dels temes del pensament en llengua castellana, a l'Uruguai i a Llatinoamèrica; i d'altra banda el desenvolupament del seu propi pensament filosòfic, especialment en antropologia filosòfica. Va rebre com a reconeixement un títol de Doctor Honoris Causa de la Universitat de la República, i el Morosoli de Oro que atorga la fundació Lolita Ruibal el 1995.

## Obres principals

* Vida de Basilio Araújo, en coautoria amb Julio Castro, Montevideo, Uruguai, 1937.
* Filosofía pre-universitaria en el Uruguay, Montevideo, 1945.
* Espiritualismo y positivismo, Mèxic, 1950.
* La filosofía del Uruguay del siglo XX, Mèxic, 1956.
* Racionalismo y liberalismo en el Uruguay, Montevideo, 1962.
* La filosofía polémica de Feijóo, Buenos Aires, 1962.
* Filosofía en lengua española. Montevideo, 1963.
* Etapas de la inteligencia uruguaya, Montevideo, 1971.
* Espacio e Inteligencia, Caracas, 1976.
* Génesis de la idea y el nombre de América Latina, Caracas, 1980
* La inteligencia latinoamericana, Montevideo, 1991.
* España en el origen del nombre América Latina, Montevideo, 1992.
* Lógica y metafísica en Feijóo, Montevideo, 1997.
* La lógica de la razón y la lógica de la inteligencia, Montevideo, 2000.

## Referències

* ↑ (castellà) Arturo Ardao, inclou una completa bibliografia.
* ↑ (castellà) Biblioteca Virtual Ignacio Larramendi, Col·lecció de Polígrafs Hispanoamericans: Arturo Ardao Arxivat 2009-01-07 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Morosoli de Oro 1995

## Enllaços externs

* Assaig d'Ardao sobre Feijóo, fundador de la Filosofia de la llengua espanyola (castellà)
# Balarrasa

Balarrasa és una pel·lícula espanyola dirigida per José Antonio Nieves Conde el 1951. La pel·lícula es va rodar als districtes de Centro, Retiro, Salamanca i Ciudad Lineal de Madrid i a la província de Salamanca.

## Sinopsi

El missioner espanyol Javier Mendoza (Fernando Fernán Gómez) es troba atrapat enmig d'una gran tempesta de neu a Alaska. Tement que ha arribat el fi dels seus dies comença a recordar la seva vida. Després de la mort de la seva mare, el pare (Javier Tordesillas) es dedica al joc i el mateix Javier, conegut com a Balarrasa, porta també una mala vida. Tampoc els altres germans, Fernando (Luis Prendes), Lina (Dina Stern) i Maite (María Rosa Salgado) porten vides modèliques. Quan esclata la Guerra Civil Espanyola Mendoza incorre en un comportament poc heroic que acaba amb la vida d'un company en jugar-se a les cartes una guàrdia que no li correspon. Impressionat pel succés, ingressa al Seminari. Després de reconduir l'existència dels seus familiars, emprèn una nova vida com a missioner.

## Repartiment

* Manolo Morán - Desiderio
* Jesús Tordesillas - Carlos
* Dina Sten - Lina
* Luis Prendes - Fernando
* José Bódalo - Presidente del club
* Maruchi Fresno - Elena
* María Rosa Salgado - Mayte
* Eduardo Fajardo - Mario
* Fernando Fernán Gómez - Javier Mendoza 'Balarrasa'
* Fernando Aguirre - Valentin
* Francisco Bernal - Emiliano
* Mario Berriatúa - Teniente Hernández
* Julia Caba Alba - Faustina
* José María Rodero - Octavio
* Chano Conde - Teniente
* Alfonso de Córdoba - Alférez
* Gérard Tichy - Zanders

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1951

| Premi | Candidats | Resultat |
| Millor director | José Antonio Nieves Conde | Guanyador |
| Millor actor principal | Fernando Fernán Gómez | Guanyador |

## Referències

* ↑ Balarrasa a la revista Fila Siete
* ↑ «Balarrasa» (en espanyol europeu). [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1951». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 24 març 2016].
# Austorc d'Alboi

Austorc d'Alboi o del Boi (fl. ...1275…) va ser un trobador occità. Se'n conserva només un tornejament.
No se sap gairebé res de la vida d'aquest trobador. Era un cavaller del comtat de Rodés, ja que figura com a tal en un parell d'actes signades a Rodés el 1275.
Només es conserva d'ell un partiment amb Guiraut Riquier i el comte Enric II de Rodés, on Austorc d'Alboi respon al senhal de Reinaut. Aquesta composició està reproduïda al Cançoner R conservat a la Biblioteca Nacional de França amb la signatura BN f.f. 22543.

## Obra

* (248.74 = 38.1 = 140.1d) Senhe n'Austorc d'Alboy, lo coms plazens (tornejament)

## Referències

* ↑ Jeanroy, 1998, p. 340.
* ↑ «Guiraut Riquier · Austorc d'Alboy · Enric de Rodez» (en italià). Rialto - Repertorio informatizzato dell'antica letteratura trobadorica e occitana. [Consulta: 13 juny 2020].
* ↑ «Austorc del Boy {PC 38}» (en italià). Trobar. [Consulta: 13 juny 2020].
* ↑ «LE TENZONI DEL TROVATORE GUIRAUT» (en italià). Trobadors.iec. [Consulta: 13 juny 2020].
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Jeanroy, Alfred. La poésie lyrique des troubadours (en francès). Slatkine, 1998.
# Bandera de Cànoves i Samalús

La bandera oficial de Cànoves i Samalús té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, groga, amb una aspa blanca, de gruix 1/6 de l'alçària del drap, amb un rivet blau clar a cada costat de gruix 1/24 de la mateixa alçària, i amb el castell obert negre de l'escut, d'alçària 2/3 de la del drap i d'amplària 1/3 de la llargària del mateix drap, al centre.
Va ser aprovada el 26 de gener de 2007 i publicada en el DOGC el 27 de febrer del mateix any amb el número 4830.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Oriental

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/465/2007, de 26 de gener, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Cànoves i Samalús.» (pdf). DOGC num. 4830, 27-02-2007. [Consulta: 17 juny 2009].
# Baronia de Trasserra

La Baronia de Trasserra era una baronia del Comtat de Rosselló, relacionada amb el poble de Trasserra.
Fou comprada el 2 d'abril del 1541 per Joan Taquí i Tort a Jaume - Joan Reixac. Comprenia dins de les seves terres Forques, Paçà, el Monestir del Camp, Nidoleres i Vilamulaca. Una pragmàtica de Carles V del 1543 li donava validesa.
Els barons de Trasserra foren, per ordre cronològic:
* Joan Taquí i Tort (1520 - 1587)
* Àngel Tort - Despasens i Andreu (1531 - testament el 1600), cosí germà de l'anterior, segon baró de Trasserra
* Gaspar Tort - Despasens i Pebernat (Perpinyà, ? - testament el 1627), fill de l'anterior, tercer baró de Trasserra i de Vilamulaca. Mort dense descendència, els seus títols i béns passaren alls Descamps - Riu, i, posteriorment, als d'Oms.

## Bibliografia

* Lazerme, Philippe. Noblesa catalana: Cavallers y burgesos honrats de Rosselló y Cerdanya. Tom III. La Roche-sur-Yon: Imprimerie centrale de l'ouest, 1977.
# Baronia de Toga

La baronia de Toga fou una baronia del Regne de València formada en el segle xv, situada a la regió del Sogorb. El primer titular fou, probablement, Francesc Carròs-Pardo de la Casta i de Bellvís (del llinatge Carròs, mort el 1509). A finals del segle xviii la baronia passà a mans dels Arroyo. El 1868 fou reconeguda com a títol del regne a favor de José María Arroyo y Molina. Dinou anys més tard, el 1887, la baronia passà a mans dels marquesos de Cadimo (llinatge Almansa).

## Toponímia

La baronia de Toga i la de Torres Torres a la qual va pertànyer el municipi han servit com un dels motius per decidir el canvi de nom del municipi d'Alfara d'Algimia pel d'Alfara de la Baronia.

## Referències

* ↑ «Baronia de Toga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jerrlyn Uduch Sengebau Senior

Jerrlyn Uduch Sengebau Senior és una advocada, jutgessa i política palauana. És membre del Senat de Palau des del 2013.
Jerrlyn va cursar l'escola primària a Palau abans de rebre la seva educació secundària a Hawaii. Posteriorment, va estudiar a la Universitat de Hawaii, obtenint el títol de Llicenciada en Arts i després de graduar-se amb el títol de Juris Doctor el 1993. Va tornar a treballar a Palau com a advocada de la Corporació de Serveis Jurídics de Micronèsia i també va treballar com a procuradora general adjunta, com a jutgessa associada del Tribunal de Terres, i com associada de justícia de la divisió d'apel·lació del Tribunal Suprem de Palau. Va ser jutgessa del Tribunal de Terres des del 2003 fins a la seva dimissió el 2007. A continuació, va treballar com a advocada en exercici privat fins a la seva elecció al parlament.
Va ser elegida per primera vegada al Senat a les eleccions de 2012. En el primer mandat, va introduir un projecte de llei que obligava el permís de maternitat i que prohibia la discriminació a les dones embarassades, i va propugnar la igualtat de gènere en els càrrecs públics. També va establir una organització no governamental, el Centre for Empowerment Women Palau (Centre per l'Empoderament de les Dones Palau) per donar suport a les dones en càrrecs de lideratge. Va ser reelegida a les eleccions de 2016.
També va ser la presidenta de la Comissió d'Afers Gubernamentals i del Govern del Senat, però va dimitir el juliol del 2017.

## Referències

* 1 2 3 «Palauan Senator encourages women's economic independence» (en anglès). Pacific Women. Arxivat de l'original el 2023-01-21. [Consulta: 13 octubre 2019].
* ↑ (en anglès) Marianas Variety, 07-10-2016.
* ↑ «REPUBLIC OF PALU LEGISLATIVE ELECTION OF 6 NOVEMBER 2012» (en anglès). Psephos.
* ↑ «Palauan women break the political glass ceiling» (en anglès). Pacific Island Times, 07-12-2016.
* ↑ «Rapid Health Impact Assessment of the Maternity Leave Bill (S.B. 9-20-SD2)» ( PDF) (en anglès). Health Impact Assessment Working Group.
* ↑ «REPUBLIC OF PALU LEGISLATIVE ELECTION OF 1 NOVEMBER 2016» (en anglès). Psephos.
* ↑ «Advisors» (en anglès). International Women's Peace Group. Arxivat de l'original el 2018-01-14. [Consulta: 13 octubre 2019].
* ↑ «Sen. Uduch Senior resigns from Senate committee memberships» (en anglès). Island Times, 21-07-2017. Arxivat de l'original el 2019-10-13 [Consulta: 13 octubre 2019].

## Vegeu també

* Dones a Palau
# Thomas Bell

Thomas Bell FRS (Poole, 11 d'octubre de 1792 - 13 de març 1880) era un zoòleg, cirurgià i escriptor anglès.

## Biografia

Bell, com la seva mare Susan, va mostrar un gran interès per la història natural.
Va deixar Poole el 1813 pels seus entrenaments com a cirurgià dental a Londres. Va combinar dues carreres, Professor de zoologia a la Universitat King's College i dissertant sobre anatomia a l'Hospital Guy's.
Es va fer membre del Real Col·legi de Cirurgians el 1844. Era el president de la Societat Linneana el 1859. Bell estava en el cor de l'establiment científic i durant el retorn de Darwin a Anglaterra a Bell se li van confiar les espècies crustacis del HMS Beagle. Era l'autoritat en aquest camp; amb el seu llibre British Stalked-eye.
En el seu setantè aniversari, Bell es va retirar a Selborne on va mostrar un gran interès per Gilbert White un naturalista aficionat. El 1877 va publicar una nova edició del seu llibre The Natural History of Selborne.

## Obres

* A Monograph of the Testudinata (1832-36)
* A History of the British Stalk-eyed Crustacea. John Van Voorst, Paternoster Row, Londres. (1844-1853)

## Referències

* ↑ «Thomas Bell» (en anglès). National History Museum. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 juliol 2012].
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1976

Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1976 :
| Ciclisme en ruta |||||
| Ruta | homes |
| Contrarellotge per equips | homes |
| Ciclisme en pista |||||
| Velocitat individual | homes |
| Persecució individual | homes |
| Persecució per equips | homes |
| Quilòmetre | homes |
| < 1972 1980 > |||||
Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 celebrats a la ciutat de Mont-real (Canadà) es disputaren 6 proves de ciclisme, totes elles en categoria masculina. Aquestes proves es dividiren en dues de ciclisme en ruta, formades per una contrarellotge individual i una contrarellotge per equips, i en quatre proves de ciclisme en pista. En aquesta edició s'eliminà la prova de tàndem que havia estat en el programa olímpic des de 1908.
La competició es realitzà entre els dies 18 i 24 de juliol de 1976 al Velòdrom Olímpic de Mont-real, situat al costat de l'Estadi Olímpic de Mont-real. Participaren un total de 295 ciclistes de 49 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Ciclisma en ruta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Ruta Detalls | Bernt Johansson | Giuseppe Martinelli | Mieczysław Nowicki |
| Contrarellotge per equips Detalls | Unió SovièticaAavo Pikkuus Valery Chaplygin Anatoly Chukanov Vladimir Kaminsky | PolòniaRyszard Szurkowski Tadeusz Mytnik Mieczysław Nowicki Stanisław Szozda | DinamarcaJørn Lund Verner Blaudzun Gert Frank Jørgen Hansen |

### Ciclisma en pista

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Quilòmetre contrarellotge Detalls | Klaus-Jürgen Grünke | Michel Vaarten | Niels Fredborg |
| Velocitat individual Detalls | Anton Tkáč | Daniel Morelon | Jürgen Geschke |
| Persecució individual Detalls | Gregor Braun | Herman Ponsteen | Thomas Huschke |
| Persecució per equips Detalls | RFAPeter Vonhof Gregor Braun Hans Lutz Günther Schumacher | Unió SovièticaViktor Sokolov Vladimir Osokin Aleksandr Perov Vitaly Petrakov | Regne UnitIan Hallam Ian Banbury Michael Bennett Robin Croker |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | RFA | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | RDA | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 4 | Suècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Txecoslovàquia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Polònia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Dinamarca | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 12 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Cycling Road at the 1976 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Cycling Track at the 1976 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Mallon, Bill; Heijmans, Jeroen. Historical Dictionary of Cycling (en anglès). Scarecrow Press, 2011-09-09, p. 147. ISBN 978-0-8108-7369-8.
* ↑ Olympic Games 1976 Montreal. Vol I, III, 1976, p. 182-187; 186-201.
# Coffman Cove

Coffman Cove és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 199 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coffman Cove tenia 199 habitants, 63 habitatges, i 42 famílies La densitat de població era de 7,4 habitants/km².
Dels 63 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 32,7% entre 25 i 44, un 32,2% de 45 a 60 i un 6,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 168,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 180,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.750 $ i la renda mediana per família de 44.861 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.031 $ mentre que les dones 31.250 $. La renda per capita de la població era de 23.249 $. Aproximadament el 6,7% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coffman Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 15 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coffman Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 15 juliol 2010].
# Claudia Balderrama

Claudia Balderrama Ibáñez (Catavi, Potosí, Bolívia; 13 de novembre de 1983) és una atleta boliviana especialista en proves de marxa atlètica. Posseeix una millor marca personal en la prova de 20 km marxa d'1:38:47 h establerta el 5 de març de 2011, a Chihuahua (Mèxic).
Va ser representant de Bolívia als Jocs Olímpics de Londres 2012, finalitzant en el lloc 33 en la prova dels 20 km marxa.

## Referències

* ↑ IAAF. «The XXX Olympic Games > 20 Quilometres Race Walk - women» (en anglès). [Consulta: 19 març 2014].

## Enllaços externs

* Perfil IAAF - Claudia Balderrama