OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roca Llobatera (Cabrils)

La Roca Llobatera de Cabrils es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual és un abrigall natural engrandit per la mà humana. És ubicada a Cabrils: situats al Dolmen de Can Boquet, baixem 140 metres per la pista en direcció al Pi de la Creu de Can Boquet i girem a l'esquerra per un camí que passa entre camps. En arribar a la primera bifurcació, seguim per l'esquerra. A la bifurcació següent tornem a prendre l'esquerra i a la tercera bifurcació prenem la dreta. Seguim vuitanta metres fins a veure la cova, a la dreta i uns metres dins del bosc. Coordenades: x=445584 y=4598180 z=370. El sostre és una gran roca, voltada per la part interior. El terra probablement es va excavar per donar més cabuda a la cova. Tant a l'interior com a l'exterior hi ha restes d'estructures (parets, un banc, una mena de fogons, etc.). Fou refugi de picapedrers i caçadors, i, fins i tot, habitatge habitual d'un immigrant de l'Aragó a qui li deien El Maño.
Balil, l'any 1953, va publicar que s'hi va trobar ceràmica hallstàttica i un fragment de ganivet de sílex de 23 mm de llargada. Aquest jaciment arqueològic fou descobert i excavat durant els anys cinquanta per membres del Museu-Arxiu de Vilassar de Dalt (entre d'altres, J. V. Ventura i P. Ubach). Marià Ribas, el 1964, cità la Roca Llobatera com un dels molts abrics de la zona.

## Notes

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Pàgs. 42-43. Editorial Piolet, Barcelona, 2012, ISBN 9788415075615
* ↑ Roca Llobatera - Natura Local (català)

## Enllaços externs

* Wikiloc
* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine.
* Panoramio Arxivat 2016-10-31 a Wayback Machine.
# Pontivy Comunitat

La Pontivy Comunitat (en bretó Kumuniezh kumunioù Bro Pondi) és una estructura intercomunal francesa, situada al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió Bretanya, al País de Pontivy. Té una extensió de 708 kilòmetres quadrats i una població de 44.500 habitants (2009).

## Composició

Agrupa 24 comunes :
* Pontivy
* Bréhan
* Cléguérec
* Crédin
* Croixanvec
* Gueltas
* Guern
* Kerfourn
* Kergrist
* Malguénac
* Neulliac
* Noyal-Pontivy
* Pleugriffet
* Radenac
* Réguiny
* Rohan
* Saint-Aignan
* Sainte-Brigitte
* Saint-Gérand
* Saint-Gonnery
* Saint-Thuriau
* Séglien
* Silfiac
* Le Sourn

## Vegeu també

* Intercomunalitats de Morbihan

## Enllaços externs

* Pontivy Comunitat Arxivat 2012-11-09 a Wayback Machine.
* (francès) (bretó) Geografia de Bretanya : portal geogràfic, cartogràfic i estadístic Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Castell de Gurre

El Castell de Gurre (danès: Gurre Slot) fou un antic castell real danès, en ruïnes, que es troba al nord de Zelanda als afores d'Helsingør, al llac Gurre, utilitzat com a residència real de la dècada de 1360 fins ben entrada la dècada de 1400.
Va ser construït en el segle xii, cap a l'any 1100, amb una sola torrassa central. Van ser afegides 4 torres en les cantonades i una muralla perimetral a la dècada de 1350, de les quals solament es conserven tres metres d'altura de la torre major de l'edificació i els fonaments, ocults sota l'herba.

## Enllaços externs

* Helsingør Leksikon Gurre Slot (en danès)
# Turó de les Sivines

El Turó de les Sivines és una muntanya de 559 metres que es troba al municipi de Fulleda, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Es Coloms

Es Coloms és una vénda del municipi de Santa Eulària del Riu, a Eivissa, dividida entre es Coloms de Dalt i es Coloms de Baix.
Està situada a la riba dreta del riu de Santa Eulària. Limita al nord amb la vénda des Novells i la vénda des Trull d'en Vic, al nord-est amb la vénda de s'Església, al sud-est i sud amb la de Cala Llonga i a l'oest amb els nuclis de Jesús (Eivissa) i de Santa Gertrudis de Fruitera.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, vénda des Coloms
* ↑ Què són les véndes?, per l'Ajuntament de Santa Eulària
* ↑ «Es Coloms». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «EEIF». Arxivat de l'original el 2010-04-02. [Consulta: 5 juny 2010].
# Dudley Weldon Woodard

Dudley Weldon Woodard (Galveston, 3 d'octubre de 1881 - Cleveland, 15 de juliol de 1965) va ser un matemàtic negre nord-americà.

## Vida i Obra

Woodard va estudiar al Wilberforce College d'Ohio (una escola per a negres) fins al 1903 i a la universitat de Chicago en la qual va obtenir el màster el 1907. A partir d'aquesta data es va dedicar a la docència de les matemàtiques, sempre en institucions d'ensenyament per a negres: primer al Institut de Tuskegee, Alabama, des del 1907 fins al 1914, després al Wilberforce College (on ell mateix havia estudiat) des de 1914 fins al 1920, i, finalment, a partir de 1920 a la universitat de Howard, Washington DC, en la qual es va retirar el 1947 i en la qual va ser degà de la facultat d'arts i ciències entre 1920 i 1929 i va establir un programa de màster en matemàtiques. El 1928 va obtenir el doctorat en matemàtiques a la universitat de Pennsilvània amb una tesi de topologia dirigida per John Robert Kline. Va ser el segon doctorat en matemàtiques que s'atorgava a un negre als Estats Units.
L'àrea de recerca del professor Woodard va ser la topologia, havent estat el primer matemàtic negre en haver publicat un article en una revista científica de matemàtiques el 1929.

## Referències

* ↑ Hersh i John-Steiner, 2011, p. 382.
* ↑ Farmer i Shepherd-Wynn, 2012, p. 33.
* ↑ Houston, 2018, p. 140.
* ↑ Shakil, 2013, p. 56.
* ↑ Coleman, 2016, p. 29.
* ↑ Shakil, 2013, p. 59.

## Bibliografia

* Coleman, Adrienne «The Authentic Voice of Gifted and Talented Black Males Regarding Their Motivation to Engage in STEM (Science, Technology, Engineering and Mathematics)» (en anglès). IAGC Journal, 2016, pàg. 26-39.
* Farmer, Vernon L.; Shepherd-Wynn, Evelyn; Brevard, Lisa Pertillar. «In his hands». A: Vernon L. Farmer, Evelyn Shepherd-Wynn (eds.). Voices of Historical and Contemporary Black American Pioneers (en anglès). ABC-CLIO, 2012, p. 3-44. ISBN 978-0-313-39224-5.
* Hersh, Reuben; John-Steiner, Vera. Loving + Hating Mathematics (en anglès). Princeton University Press, 2011. ISBN 978-0-691-14247-0.
* Houston, Johnny L. «Ten African American Pioneers and Mathematicians Who Inspired Me» (en anglès). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 68, Num. 2, 2018, pàg. 139-143. ISSN: 0002-9920.
* Shakil, M. «Dr. Dudley Weldon Woodard, the First African-American Mathematician to Publish a Research Paper in an International Accredited Mathematics Journal – A Historical Introduction» (en anglès). Polygon, Vol. 4, 2013, pàg. 54-77.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Dudley Weldon Woodard» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Williams, Scott W. «Dudley Weldon Woodard». The State University of New York at Buffalo, 2008. [Consulta: 7 abril 2020]. (anglès)
* Maxwell, Rahsaan. «Pioneer African American Mathematicians». Universitat de Pennsilvània, 1999. [Consulta: 7 abril 2020]. (anglès)
# Castell de Guardamar del Segura

El castell de Guardamar del Segura es troba a la part alta d'un turó rocós situat al costat de la localitat del mateix nom, al Baix Segura.
D'origen àrab, es tracta d'un recinte allargat dividit en dues seccions. La part superior constitueix el castell pròpiament dit, de planta poligonal, datat en la primera meitat del segle xii i del que queden molt poques restes, ja que va ser destruït, igual que el castell d'Oriola, durant el fort terratrèmol de març de 1829.
La part inferior és de major grandària i està envoltada per una muralla gòtica que va sofrir importants modificacions en el segle xvi. Els elements més importants són alguns trams dels seus sòlids murs, així com els basaments d'algunes torrasses i construccions auxiliars. La zona de més valor arqueològic és el denominat Baluard de la Pólvora.
La vila va romandre dintre d'aquests murs fins al terratrèmol de 1829, quan va ser traslladada al pla proper.
Actualment es troba en estat de ruïna consolidada, ha estat parcialment rehabilitat, i se segueixen realitzant excavacions arqueològiques.

## Història

Simone Boccanegra, que va pujar al poder de la República de Gènova després de la Guerra venecianogenovesa, es va aliar amb el Regne de Castella per atacar la Corona d'Aragó, aliada dels venecians. L'estol de dotze galeres del Regne de Castella, comandades per Pere el Cruel i sis galeres de la República de Gènova, comandades per Egidi Boccanegra es presentà davant de Guardamar, emparant-se de la ciutat, però el castell, defensat per Bernat de Cruïlles, restà en mans dels catalans. Un temporal destruí la flota invasora, i Pere el Cruel hagué de retirar-se per terra. L'any següent, els castellans aconseguiren prendre Guardamar, en una expedició que pretengué amb la intenció de destruir el poder marítim català, amb el suport del Regne de Granada, la República de Gènova, i el Regne de Portugal, però fracassà en el seu intent de prendre València, Barcelona i Eivissa. Pere el Cerimoniós li lleva al municipi la condició de Vila Reial, i la seua autonomia, en càstig a la seua feble oposició a les tropes castellanes i passa a ser des d'aquell moment una aldea d'Oriola; la nova situació deixà Guardamar en una situació marginal i procliu a ser objecte de corsaris, roders i contrabandistes, circumstància que el rei intentà pal·liar amb una repoblació morisca, que va fracassar.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1838. Data de consulta: 25 agost 2023.
* 1 2 Garcia i Sanz, Arcadi. Història de la Marina Catalana. Barcelona: Aedos, 1977, p. 286.
* ↑ Lluís Domènech i Montaner, Idea de la política internacional de Catalunya y de la seva táctica y forsa marítima, XII (1898)
* ↑ (castellà) Francisco Cascales, Al buen genio encomienda sus Discursos historicos de la muy noble, y muy leal ciudad de Murcia
* ↑ (castellà) Manuel Becerra, Las relaciones diplomáticas entre la Corona de Aragón y Granada durante la Guerra de los Dos Pedros. I: Desde 1356 hasta 1359, p-256-257
* ↑ (castellà) Jerónimo Zurita y Castro, Anales de Aragón
# Licí

Licí (llatí: Licinus) era un cognomen romà que es troba en diverses gens, i que a més és origen del nomen gentilicium dels Licinis, amb el qual sovint es confon. Sovint són les monedes conservades i els mateixos Fasti Capitolini els que conserven la forma correcta. En llatí, licinus era un adjectiu que es referia a algú que tenia els cabells alçats per la part anterior.
Portaren aquest cognom:
* Gens Fàbia:
** Gai Fabi Dorsó Licí, cònsol romà el 273 aC.
** Marc Fabi Dorsó Licí, cònsol el 246 aC i fill de l'anterior.
* Gens Clàudia:
** Clodi Licí, historiador romà del segle i aC.
* Gens Pòrcia:
** Luci Porci Licí, pretor el 207 aC.
** Luci Porci Licí, cònsol el 184 aC.
** Luci Porci Licí, duumvir el 181 aC.
** Porci Licí, poeta romà del segle ii aC.
* Lliberts i peregrins:
** Licí, militar grec al servei d'Antígon II Gònates.
** Licí, esclau gal de Juli Cèsar i llibert d'august, governador de la Gàl·lia.

## Referències

* ↑ «The System of Roman Naming». [Consulta: 2 maig 2019].
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 784.
* ↑ Gaffiot, Félix. «Licinus». Dictionnaire Latin-Français. [Consulta: 15 novembre 2020].
# Sant Martin de Vila-reglan

Sant Martin de Vilareglan (en francès Saint-Martin-de-Villereglan) és un municipi del departament de l'Aude, a la regió d'Occitània.
# Rauma (desambiguació)

«Rauma» té aquests significats:

## Llocs

* Rauma (Finlàndia), una ciutat i municipi de la regió de Satakunta, a l'oest de Finlàndia.
* Rauma (Noruega), un municipi de Møre og Romsdal, Noruega.
* Rauma (riu), un riu de la vall de Romsdal, a Møre og Romsdal, Noruega.

## Altres

* Dialecte Rauma, un dialecte gairebé extint de la llengua finlandesa.
* Línia de Rauma, una línia de ferrocarril a Møre og Romsdal, Noruega.
* FC Rauma, un club de futbol al municipi de Rauma, Noruega
# Roberto Nóvoa Santos

Roberto Nóvoa Santos (La Corunya, 8 de juliol de 1885 - Santiago de Compostel·la, 9 de desembre de 1933) va ser un metge i psicòleg gallec. Catedràtic de Patologia General per les universitats de Santiago de Compostel·la (1912-1928) i Madrid (des de 1929 fins a la seva mort).

## Biografia

Després d'estudiar Medicina a Santiago de Compostel·la, va començar en la docència com a professor auxiliar de Patologia General en la Facultat de Medicina de Santiago, plaça que va obtenir per oposició. El 1911 va anar a estudiar Fisiologia i Patologia a França, Àustria i Alemanya, amb una borsa d'estudis de la Junta d'Ampliació d'Estudis. En aquesta estada va publicar un total de sis treballs científics. A la seva tornada va obtenir la càtedra de Patologia a Santiago. Va ser un eminent clínic i patòleg, sent especialment notables les seves investigacions sobre la diabetis. Va deixar més de 200 treballs publicats. En el seu haver està la fundació i direcció de diverses revistes de divulgació científica. Va ser un dels més primers introductors a Espanya dels treballs de Freud.
Va desenvolupar també un important paper polític, ja que va ser diputat de la Diputació de la Corunya durant la Dictadura de Primo de Rivera, i, posteriorment, diputat a les eleccions generals espanyoles de 1931, representant a la Federació Republicana Gallega per La Corunya (després ORGA). Poc abans de morir, Nóvoa va estar a l'Argentina, durant quatre mesos, a explicar un curs el 1932, formant part de la cúpula de la Junta d'Ampliació d'Estudis, com ja havia fet anteriorment, el 1928 (Cuba).

## Obra

* La indigencia espiritual del sexo femenino, Valencia, 1908.
* Alcance y sistematización de las cromorreacciones de los albuminoides (tesi doctoral), Madrid, 1911.
* Manual de Patología General, Santiago de Compostela, 1916.
* Sistema linfático y sistema nervioso vegetativo, Santiago, 1919.
* Tratamiento de la diabetes mellitus, Ed. Calleja, Madrid, 1920.
* El problema del Mundo Interior (discurso inaugural de curso 1920-21), Santiago de Compostela, 1920.
* Physis y Psyquis, Santiago de Compostela, 1922.
* Enfermedades de la nutrición, al Tractat Iberoamericà de Medicina Interna. Madrid, 1923.
* Estudios sobre la asimetría funcional del sistema nervioso, Santiago de Compostela, 1926.
* El Instinto de la muerte, Morata, editor; Madrid, 1927.
* La mujer, nuestro sexto sentido y otros esbozos, Biblioteca Nueva, Madrid, 1928.
* Diabetes espuria y diabetes genuina, Morata, editor; Madrid, 1930
* Cuerpo y espíritu, C.I.A.P., Madrid, 1930
* La inmortalidad y los orígenes del sexo (Una inquisición biológica), Madrid, 1931.
* Patografía de Santa Teresa y el Instinto de la Muerte, Madrid, 1932.
* El advenimiento del hombre y otras conferencias, Madrid, 1933.

## Enllaços externs

* Biografía (gallec)
* Fitxa de diputat de Roberto Novoa Santos
# Durrell Wildlife Conservation Trust

Durrell Wildlife Conservation Trust és una organització encarregada de perservar espècies en perill d'extinció.
Gerald Durrell va fundar l'associació caritativa Jersey Wildlife Preservation Trust el 1963 amb el dodo com a logotip de l'associació. El nom de l'associació va canviar de Jersey Wildlife a Durrell Wildlife el 26 de març de 1999 en nom del seu fundador. El seu patró és la princesa Anna.

## Enllaços externs

* ↑ «Princess Royal to celebrate 40 years as Durrell patron». BBC News.

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Castelldaura

Castelldaura o Can Baltà és una casa eclèctica de Premià de Dalt (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.
Està gestionada per l'Associació Agrupació Cultural Dosrius i s'hi celebren activitats culturals i de formació cristiana. Per exemple, s'hi celebren anualment les Jornades Pastorals de Qüestions Pastorals Castelldaura.

## Descripció

Edifici de planta baixa, pis i golfes, amb dos cossos laterals i la coberta plana amb balustrada. Es tracta d'un bon exemple d'arquitectura eclèctica del segle xix amb gran profusió d'elements clàssics, com les columnes d'ordre corinti. La finca disposa d'un ampli jardí d'estil francès.

## Referències

* ↑ «Jornades Pastorals de Qüestions Pastorals Castelldaura». Centre Sacerdotal Rosselló. [Consulta: 24 agost 2017].
* ↑ «Can Baltà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].

## Enllaços externs

* Castelldaura
# Legacions papals

Les Legacions papals, en un sentit territorial, es refereix a certes regions administratives situades nord dels antics Estats Pontificis, i concretament a les ciutats de Bolonya, Ferrara i a la regió històrica de la Romanya.
Aquestes ciutats, després d'haver-se separat dels Estats Pontificis i format part de les efímeres República Cispadana (1796-1797) i República Cisalpina (1797-1802), l'any 1859 a conseqüència de la Segona Guerra de la Independència Italiana van passar a formar part de les Províncies Unides de la Itàlia Central, estat satèl·lit del Regne de Sardenya-Piemont. El 1860 s'incorporaren definitivament a aquest regne mitjançant la celebració d'un referèndum.

## Vegeu també

* Legació apostòlica de Bolonya
* Legació apostòlica de Ferrara
* Legació apostòlica de Romanya
# Traça (àlgebra lineal)

En àlgebra lineal, la traça d'una matriu quadrada A d'nxn es defineix com la suma dels elements de la diagonal principal d'A, és a dir
    $\operatorname {tr} (A)=a_{11}+a_{22}+\dots +a_{nn}$
on a$_{ij}$ representa l'element que és a la fila i-èsima i a la columna j-èsima d'A.

## Propietats

* La traça és un operador lineal:
    $\operatorname {tr} \left(A+B\right)=\operatorname {tr} \left(A\right)+\operatorname {tr} \left(B\right)$
    $\operatorname {tr} \left(rA\right)=r\left(\operatorname {tr} \left(A\right)\right)$
    sent $A\,$ i $B\,$ matrius quadrades, i $r\,$ un escalar.
* Com la diagonal principal no es troba afectada en transposar la matriu:
    $\operatorname {tr} \left(A^{T}\right)=\operatorname {tr} \left(A\right)$
* Si $A\,$ és una matriu d'$n\times m$ i $B\,$ una matriu d'$m\times n$, llavors:
    $\operatorname {tr} \left(AB\right)=\operatorname {tr} \left(BA\right)$
    Per demostrar-ho tenim en compte que el producte de les matrius $A$ i $B$ ve donat per
    $[AB]_{ij}=\sum _{k=1}^{m}[A]_{ik}[B]_{kj}$
    amb la qual cosa podem expressar la traça de $AB$ com
    $\operatorname {tr} \left(AB\right)=\sum _{i=1}^{n}[AB]_{ii}=\sum _{i=1}^{n}\sum _{k=1}^{m}[A]_{ik}[B]_{ki}$
    i tenint en compte la propietat associativa del sumatori
    $\operatorname {tr} \left(AB\right)=\sum _{k=1}^{m}\sum _{i=1}^{n}[A]_{ik}[B]_{ki}=\sum _{k=1}^{m}\sum _{i=1}^{n}[B]_{ki}[A]_{ik}=\sum _{k=1}^{m}[AB]_{kk}=\operatorname {tr} \left(BA\right)$
    Cal notar que $AB\,$ és una matriu quadrada d'$n\times n$, mentre que $BA\,$ és una matriu quadrada d'$m\times m$
* Si $A\,$ és una matriu quadrada d'ordre $n\,$ amb $n\,$ valors propis reals o complexos (incloent multiplicitat): $\lambda _{1}...,\lambda _{n}\,$ llavors:
    $\operatorname {tr} \left(A\right)=\sum \limits _{i=1}^{n}{\lambda _{i}}$
    Això pot veure's fàcilment tenint en compte la corresponent forma canònica de Jordan de l'aplicació lineal associada a la matriu. Com que la traça d'una matriu i de la forma de Jordan associada són iguals en ser la traça un invariant algebraic, la traça de la matriu és la suma dels elements de la diagonal de la forma de Jordan, és a dir, la suma d'autovalors.
* ViccionariLa traça d'una matriu quadrada $A\,$està relacionada amb la derivada del seu determinant (vegeu la fórmula de Jacobi).
# Sainte-Marie (illa de la Reunió)

Sainte-Marie és un municipi de l'illa de la Reunió. L'any 2006 tenia 30.596 habitants. El municipi fou creat el 1737 i al seu territori es troba l'aeroport de La Reunió Roland-Garros.

## Administració

* Jean Baptiste GUIGNE (de) 1790 -1815
* Dary LANUX (de) 1815 -1818
* PAJOT 1818 -1820
* Auteuil SAVIGNON 1820 -1825
* Anatole HUGOT 1825 -1832
* Pierre Edouard Confex NEUILLY (de) 1832 -1835
* Marie François Blémur HOGUE (de La) 1835 -1840
* Guillaume Patrice DESPLANCHES 1840 -1842
* Henry MARTIN de FLACOURT 1842 - 1851
* Charles FITZGERALD 1851-1861
* Benjamin VERGOZ 1861 -1871
* Gabriel François Marie POEZE d'HARAMBURE (de La) 1871- 1875
* SICRE de FONTBRUNE 1875 -1879
* GILLOT L'ETANG 1879 -1881
* SABATTIE 1881 -1889
* Emery TALVY 1889 -900
* Albert MONTLIVET 1900- 1908
* Vincent Clerensac BOYER de La GIRODAY 1908 -1942
* Yves BEDIER 1942 -1945
* Jean HINGLO 1945 -1959
* Louis LAGOURGUE 1959 -1967
* Yves BARAU 1967 -1983
* Axel Saminadin KICHENIN 1983 1990
* Jean-Louis LAGOURGUE 1990-2014
# Ramon de Pallars

Ramon de Pallars és el nom dels següents personatges:
* Ramon I de Tolosa, Pallars i Ribagorça (s. IX), comte del Pallars i Ribagorça
* Ramon II de Pallars-Ribagorça (~860 - ~920), comtats de Pallars i de Ribagorça cap al 872/920
* Ramon III de Pallars (~947 - ~995), comte de Pallars (948 -995).
* Ramon IV de Pallars Jussà (? - 1047), comte de Pallars Jussà (1010 -1047).
* Ramon V de Pallars Jussà (? - 1098), comte de Pallars Jussà del 1047 al 1098
* Ramon VI de Pallars Jussà (? - 1178), comte de Pallars Jussà entre el 1174 i el 1178
* Ramon Roger I de Pallars Sobirà, Comte del Pallars Sobirà fill de Roger II de Pallars Sobirà i de Sibil·la de Berga
* Ramon Roger II de Pallars Sobirà (1302 -1350), Comte de Pallars Sobirà i Senyor d'Urtx (1343 -1350).
* Arnau Ramon I de Pallars Jussà (? - 1111), comte de Pallars Jussà entre el 1098 i el 1111
* Bernat Ramon I de Pallars Jussà (? - 1124), comte de Pallars Jussà entre el 1113 i el 1124
* Pere Ramon I de Pallars Jussà (? - 1113), comte de Pallars Jussà entre el 1098 i el 1113
# Riu Deba

* No s'ha de confondre amb riu Deva.
El Deba (basc) o Deva (castellà) és un riu d'Euskadi que neix a les muntanyes d'Arlabán, a l'extrem occidental de la Serra d'Elgea, molt a prop de Leintz-Gatzaga. El riu recorre la província de Guipúscoa i desemboca a la mar Cantàbrica formant una ria a la localitat de Deba.
En el seu recorregut passa pels municipis de Leintz-Gatzaga, Eskoriatza, Aretxabaleta, Arrasate, Bergara, Soraluze, Elgoibar, Mendaro i Deba

## Afluents

* Per l'esquerra: Angiozar, Aramaio, Aranerreka, Kilimon i Ego.
* Per la dreta: Oñati

## Enllaços externs

* Rius d'Euskadi Arxivat 2011-12-17 a Wayback Machine.
# Earlville

«Earlville» té aquests significats:
* Earlville (Illinois)
* Earlville (Iowa)
* Earlville (Nova York)
# Centereach

Centereach és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 27.285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Centereach tenia 27.285 habitants, 8.176 habitatges, i 6.998 famílies. La densitat de població era de 1.323,5 habitants per km².
Dels 8.176 habitatges en un 43,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,6% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 14,4% no eren unitats familiars. En el 10,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 67.832 $ i la renda mediana per família de 71.336 $. Els homes tenien una renda mediana de 49.167 $ mentre que les dones 32.007 $. La renda per capita de la població era de 23.197 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Centereach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Centereach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.