OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xan das Bolas

Tomás Ares Pena, més conegut com a Xan das Bolas (La Corunya, 30 d'octubre de 1908 - Madrid, 13 d'octubre de 1977) va ser un actor gallec.

## Biografia

Va néixer a La Corunya, fill de Tomás Ares Alonso (1883-1962), de professió, industrial, nascut a Valdespino (Lleó) i d'Ángela Pena Valiño (1888-1938), nascuda a Castro (La Corunya). S'inicia en el teatre en la dècada dels 30 com a humorista i actor de varietats. Finalitzada la guerra civil espanyola, emprèn la seva carrera cinematogràfica amb Salomé (1940).
Els anys següents arriba a consagrar-se com un dels actors secundaris amb una trajectòria més extensa en la història del cinema espanyol. La seva filmografia excedeix els dos-cents títols i va treballar a les ordres d'alguns dels més cineastes més reconeguts com a Florián Rey, Luis Lucia, José Luis Sáenz de Heredia, Juan de Orduña, Luis García Berlanga o Juan Antonio Bardem.
A televisió va treballar a la sèrie Crónicas de un pueblo i va acompanyar Fernando Fernán Gómez a El pícaro (1974).

## Filmografia (selecció)

* La rueda de la vida (1942).
* Éramos siete a la mesa (1942).
* Goyescas (1942).
* hombre que se quiso matar (1942).
* Tuvo la culpa Adán (1944).
* Ella, él y sus millones (1944).
* Botón de ancla (1948).
* Historia de dos aldeas (1951).
* Nadie lo sabrá (1953).
* Malvaloca (1954).
* Historias de la radio (1955).
* ¡Aquí hay petróleo! (1955).
* La cruz de mayo (1955).
* Saeta rubia (1956).
* Las muchachas de azul (1957).
* Fulano y Mengano (1957).
* El hombre que viajaba despacito (1957).
* Faustina (1957).
* Aquellos tiempos del cuplé (1958).
* ¿Dónde vas, Alfonso XII? (1958).
* Historias de Madrid (1958).
* El niño que robó un millón (1960).
* Plácido (1961).
* Aquí están las vicetiples (1961).
* La venganza de Don Mendo (1961).
* Vamos a contar mentiras (1962).
* Los que no fuimos a la guerra (1962).
* La gran familia (1962).
* La verbena de la Paloma (1963).
* El verdugo (1963).
* El turista (1963).
* La chica del gato (1964).
* Los dinamiteros (1964).
* Cotolay (1966).
* Vestida de novia (1966).
* Operación cabaretera (1967).
* ¡Cómo está el servicio! (1968).
* Los que tocan el piano (1968).
* Objetivo bi-ki-ni (1968).
* Amor a todo gas (1968).
* Don Erre que erre (1970).
* Cuando los niños vienen de Marsella (1974).
* El mejor regalo (1975).
* A la Legión le gustan las mujeres (...y a las mujeres les gusta la Legión) (1976).
* Volvoreta (1976).
* Me siento extraña (1977).
* Fantasmas en la casa (1961).

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1973 fou guardonat per la seva actuació de conjunt.

## Referències

* ↑ Pernas, Ramón «El efecto Xan das Bolas» (en castellà). La Voz de Galicia, 20-12-2002.
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248

## Enllaços externs

* Fitxa de Xan das Bolas a ElDoblaje.
# Lucky Luke (sèrie de televisió de 1983)

Lucky Luke va ser una sèrie de televisió animada basada en la sèrie de còmics homònima creada pel dibuixant belga i creador de la franquícia Morris. La sèrie va tenir una durada de 26 episodis, i va ser coproduïda per Hanna-Barbera, Gaumont, Extrafilm i FR3. A França, la sèrie es va emetre a partir del 15 d'octubre de 1984 a FR3. Als Estats Units, el programa es va emetre en sindicació a diverses emissores de CBS i ABC. Es va doblar al català pel Canal Super3.

## Sinopsi

Lucky Luke és un cowboy solitari i intel·ligent que viatja pel Far West. Acompanyat del seu fidel cavall Jolly Jumper i gairebé tots els episodis de Rantanplan, el gos guardià de la presó (que es perd a Occident per voler seguir en Lucky Luke o trobar la seva presó), es troba enfrontat a diversos bandits i matons com els germans Dalton, Billy el Nen, Jesse James i Phil Defer.

## Producció

Els crèdits inicials van ser dirigits per Philippe Landrot. Aquesta sèrie es va emetre a terminis de 5 minuts cada dia en hora de màxima audiència, seguida d'una emissió completa diumenge a la tarda (a FR3). Tres episodis ("Els Dalton al Canadà", "La mare Dalton" i "Indult pels Dalton") es van combinar en un llargmetratge recopilatori: Els Dalton en llibertat.

## Referències

* ↑ «LUCKY LUKE-1984». mubi.com, 13-11-2023.
* ↑ «Lucky Luke». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ «Fitxa de doblatge Lucky Luke (sèrie D'animació)». [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ «Lucky Luke (1984)». simkl.com/tv, 11-11-2023.
* ↑ «Lucky Luke (Serie de TV)» (en castellà). filmaffinity.com/es, 13-11-2023.

## Enllaços externs

* Episodis recuperats en català de la sèrie
# Guiglia

Guiglia és un municipi situat al territori de la Província de Mòdena, a la regió de l'Emília-Romanya, (Itàlia).
Guiglia limita amb els municipis de Castello di Serravalle, Marano sul Panaro, Pavullo nel Frignano, Savignano sul Panaro i Zocca.
# Ottavio Rinuccini

Ottavio Rinuccini (Florència, 20 de gener de 1563 - Florència, 28 de març de 1621) va ser un poeta italià i cortesà de finals del Renaixement i començaments del Barroc.
Va ser el llibretista de la considerada com la primera òpera: Dafne (1597), amb música de Jacopo Peri.

## Biografia

Rinuccini era un home noble, membre de la Accademia Fiorentina i Accademia degli Elevati (acadèmia dels conspicus). Era part de la cort dels Médicis, per als quals, a partir de 1579, va participar en la creació dels intermedis efectuats a Florència.
Va ser un dels llibretistes de La pellegrina, un drama de Girolamo Bragagli, muntat a Florència en ocasió del casament del duc Ferran I de Toscana amb Cristina de Lorena, princesa de França. Va ser el primer llibretista d'una òpera, quan va col·laborar amb Jacopo Peri cap a 1590 per a la primera òpera (avui perduda): Dafne, el 1597, muntada en la casa dels Corsi.
Es va repetir diverses vegades, en ocasió dels carnavals de 1599 i 1600, també en 1604 i 1611, i en la cort de Màntua dels Gonzaga, el 1608.
Va inspirar l'òpera Dafne, llibret de Martin Opitz i música de l'alemany Heinrich Schütz i escenificada en Torgau el 1627.
També va escriure el llibret de la seva segona òpera Eurídice, que és l'òpera més antiga que es conserva, i molts més llibrets per a altres compositors.
Entre 1600 i 1604, Rinuccini va romandre a París on va poder conèixer al Ballet Francès de la Cort. El 1608, Rinuccini va treballar amb Claudio Monteverdi amb el qual va fer Il ballo delle ingrate, i L'Arianna —òpera perduda, de la qual només va sobreviure el famós Lament—, a més d'altres madrigals.
# Krajné Čierno

Krajné Čierno és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1618.
# Yanadis

Els yanadis són un poble adivasi (aborigen) d'Andhra Pradesh, Índia.
El seu modus de viure és primitiu i es troben encara en un estadi de recol·lectors-caçadors. A l'inici del segle eren uns cent mil dels que dos terços vivien al sud del districte de Nellore especialment a la jungla de Shriharikota. Vivien dels productes de la terra que en part venien, i de la cacera; a l'inici del segle XX encara encenien el foc fregant dos pals. Foren protegits pel govern britànic.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* T. Ranga Rao, Madras Museum Bulletin, No. 2, vol. IV (Madras, 1901).
* Yanadis a www.india9.com
# Partit Socialista d'Esquerra (Àustria)

Partit Socialista d'Esquerra (alemany Sozialistische LinksPartei, SLP) és un partit polític austríac d'ideologia comunista trotskista. Entre els seus objectius hi ha la justícia social, oposar-se als retalls pressupostaris i les privatitzacions dels governs neoliberals, lluitar contra el racisme i la xenofòbia, defensar el medi ambient, la igualtat de gènere i els drets dels homosexuals. S'oposa a la Unió Europea i a la globalització.
Va tenir el seu origen en la Sozialistische Offensive Vorwärts, escindida de la Joventut Socialista Austríaca en els anys 1980, i es constituí com a partit el 2000 durant les protestes contra la participació del Partit Liberal d'Àustria (FPÖ) en el govern. Es presentà a les eleccions legislatives austríaques de 2002, però no va obtenir cap escó. A les eleccions municipals de 2001 va obtenir 100 vots a Viena, tots ells al districte Zentrum. El partit va fer campanya també a altres districtes com Margareten, on va rebre 139 vots, que ascendeix a 0,68% del total dels vots.
A les eleccions comunals de 2005, el partit va fer campanya als districtes de Zentrum i Margareten. Va obtenir 124 vots a Zentrum (0,24% o 0,02% per al conjunt de Viena), però va perdre a Margareten (90 vots, 0,47%). Atès que el SLP competia amb el KPÖ a Margareten, la seva presència podria haver contribuït a reduir la pèrdua a favor del KPÖ per entrar en l'assemblea comunal, amb el seu recompte de 2,22%. El SLP també va participar en Favoriten (0,19%) i Brigittenau (0,28%), però, ni el resultat va ser suficient per optar a un seient.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Krakowskie Przedmieście

El carrer Krakowskie Przedmieście (Suburbi de Cracovia) és un majestuós carrer de Varsòvia que compta amb nombrosos edificis, monuments i esglésies que adonen del seu ric passat aristocràtic. Forma part de la denominada Ruta Reial de la capital polonesa.

## Història

Comença a la plaça del Castell i acaba al carrer Oboźna, passant a anomenar-se Nowy Świat (carrer del Nou Món). Al principi coneguda com a Suburbi de Czersk (per la ciutat de Czersk), al començament del segle xv, després de la construcció del Convent dels Bernardins, va passar a anomenar-se carrer dels Bernardins. Al segle xvi va agafar el seu nom actual.

## Edificacions destacades

Entre les edificacions més notables: l'Església de Santa Anna, el Convent dels Bernardins, el Palau Kazanowski, el Palau Kazimierz, l'Església de l'Asunció de la Mare de Déu i de Sant Josep, el Palau Presidencial, el Palau Potocki, la Universitat de Varsòvia (campus principal), la casa del degà (Zajazd Dziekanka), el Palau Czapski i l'Església de la Santa Creu.

## Galeria
### El carrer segons Canaletto

* Vista des de la Plaça del Castell
* Detall de l'Església de Santa Anna
* Vista des del carrer Nowy Świat
* Informació turística sobre Canaletto

### Monuments

* Monument a Józef Poniatowski (1816)Monument a Józef Poniatowski (1816)
* Monument a Nicolau Copèrnic (1822)
* Monument a Adam Mickiewicz (1898)

## Referències

* ↑ «History Gets a Facelift».
* ↑ «Warszawa - oficjalny portal turystyczny stolicy Polski» (en polonès). [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «Start - Warszawa 19115». [Consulta: 9 febrer 2020].
# E271

La ruta europea E271 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Minsk (Belarús) i finalitza a Gomel (Belarús). Té una longitud de 54 km. Té una orientació de nord a sud.

## Referències

* ↑ Economic Commission for Europe. Inland Transport Committee. European agrement on main international traffic arteries (AGR) (PDF) (en anglès). United Nations. Economic and Social Council, 14-03-2008 [Consulta: 22 gener 2022].
# Saint-Forgeot

Saint-Forgeot és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 509 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Norbert Labille | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 547 | 549 | 561 | 505 | 508 | 478 | 509 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Wisconsin Rapids

Wisconsin Rapids és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 18.435 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wisconsin Rapids tenia 18.435 habitants, 7.970 habitatges, i 4.782 famílies. La densitat de població era de 536,8 habitants per km².
Dels 7.970 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.956$ i la renda mediana per família de 43.594$. Els homes tenien una renda mediana de 36.098$ mentre que les dones 22.466$. La renda per capita de la població era de 17.723$. Aproximadament el 7% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wisconsin Rapids» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wisconsin Rapids». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Estació de Mont-roig del Camp

Mont-roig del Camp és una estació de ferrocarril fora de servei situada a Mont-roig del Camp, emplaçada prop del nucli de Miami Platja.
Aquesta estació de la línia de Tortosa va entrar en servei l'any 1865 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia Ferroviària d'Almansa a València i Tarragona (AVT) entre Tarragona i l'Aldea, i va deixar d'estar operativa l'any 2020 amb l'entrada en funcionament de la variant ferroviària del corredor del Mediterrani.
# Lucky Strike

Lucky Strike és una reconeguda marca de cigarrets propietat de la British American Tobacco. Introduïda el 1871, està representada per un logotip molt conegut, el bull's eye. La marca ofereix al consumidor tres classes de cigarrets: red, silver i classic (sense filtre).

## Història

El 1871, R.A. Patterson Richmond, Virgínia, va introduir per primera vegada aquesta marca, com una barreja de tabac per fumar. El 1916, l'American Tobacco Company introdueix el cigarret en un paquet verd fosc.
El 1978 Brown & Williamson va comprar-ne els drets d'exportació. El 1994, la mateixa companyia va comprar els drets per als Estats Units. El 1996, els cigarrets amb filtre són llançats oficialment a San Francisco, Califòrnia però fins al 1999 no es van trobar disponibles a la resta del país.

## Referències

* ↑ Brandt, Allan. The Cigarette Century: The Rise, Fall, and Deadly Persistence of the Product that Defined America. Avalon Publishing Group, January 6, 2009, p. 75. ISBN 978-0-7867-2190-0 [Consulta: August 28, 2015].
* ↑ Columbia University National Center on Addiction and Substance Abuse. Women Under the Influence. JHU Press, 2006, p. 21. ISBN 978-0-8018-8227-2 [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ «Company - Brands - Brand Portfolio». R.J. Reynolds Tobacco Company, 2008. Arxivat de l'original el August 22, 2008. [Consulta: August 28, 2015].
* ↑ «Our brands». British American Tobacco, 2015. Arxivat de l'original el d’agost 26, 2015. [Consulta: August 28, 2015].

## Enllaços externs

* Galeria de dissenys gràfics clàssics de Lucky Strike Arxivat 2008-04-12 a Wayback Machine.
* "Lucky Strikes?" per Barbara Mikelson a snopes.com (12 de juny de 2006)
# Kumaradhara

El Kumaradhara és un riu que neix a l'extrem nord-oest de Coorg, a Karnataka, a la muntanya Subrahmanya (o Pushpagiri del grup dels Ghats Occidentals) i després de discórrer cap a l'oest passant pel pas de Bisale, s'uneix al Netravati al districte de South Kanara al costat del poble d'Uppinangadi. Amb el nom de Netravati segueix fins a la mar desaiguant al costat de Mangalore. Prop de Subrahmanya s'hi troben granats.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# E30

La ruta europea E30 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Cork (Irlanda) i finalitza a Omsk (Rússia) passant per Berlín, Varsòvia, Minsk i Moscou. Té una longitud de 5800 km. Té una orientació d'est a oest i passa per Irlanda, el Regne Unit, Països Baixos, Alemanya, Polònia, Belarús i Rússia.
# Santa Engràcia

«Santa Engràcia» té aquests significats:
* Hagiografies:
** Santa Engràcia de Saragossa, màrtir del segle IV
** Santa Engràcia de Segòvia, eremita i màrtir del segle VIII
* Toponímia:
** Santa Engràcia (poble de Tremp), al Pallars Jussà
** Santa Engràcia de les Oluges, església de les Oluges
** Santa Engracia del Jubera, municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana
** Santa Engràcia de Montcada, Església parroquial a la Plaça de l'Església, 9, a la localitat de Montcada i Reixac (Vallès occidental)
** Santa Engràcia de Montcada i Reixac
** Castell de Santa Engràcia, castell del poble de Santa Engràcia, de l'antic terme de Gurp de la Conca, municipi de Tremp. Fou un dels sis castells
** Serra de Santa Engràcia, serra al terme municipal de Tremp, antigament del de Gurp de la Conca
# Yarligh

Yarligh (també Yarliq o Yarlik, mongol: зарлиг; rus: iarlyk, o yarlyk o yarligh) és un terme d'origen turc emprat a l'Imperi Mongol per designar un decret o orde imperial. Es va continuar emprant als kanats i estats successors. La paraula té un marcat origen uigur i no apareix a les inscripcions de l'Orkhon, cosa que demostra que no és oghuz. Fins al segle xvi els yarlighs van ser validats per la tamgha dels kans.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 313 a 315
# Estadi Adelmar da Costa Carvalho

L'Estadi Adelmar da Costa Carvalho, també conegut com Estadi Ilha do Retiro, és un estadi de futbol de la ciutat de Recife, capital de l'estat de Pernambuco del Brasil. Té una capacitat per a més de 30.000 espectadors.
Va ser inaugurat el 4 de juliol de 1937 i va ser seu de la Copa del Món de Futbol de 1950. És propietat del club Sport Recife.

## Referències

* ↑ «CNEF - Cadastro Nacional de Estádios de Futebol» (en portuguès), 18-01-2016. Arxivat de l'original el 29 de juny 2017. [Consulta: 6 juny 2016].
* ↑ «World Cup 1950». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Sport planeja reforma de R$ 4 milhões para retomar capacidade e modernizar estádio». blogs.diariodepernambuco.com.br. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Lowell (Wisconsin)

Lowell és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 366 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lowell tenia 366 habitants, 142 habitatges, i 93 famílies. La densitat de població era de 142,7 habitants per km².
Dels 142 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.594 $ i la renda mediana per família de 46.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.694 $ mentre que les dones 23.333 $. La renda per capita de la població era de 14.393 $. Aproximadament el 4,8% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lowell» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lowell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gran Premi d'Aix-en-Provence

El Gran Premi d'Aix-en-Provence (en francès Grand Prix d'Aix-en-Provence) era una cursa ciclista que es disputava als voltants de la ciutat d'Ais de Provença a les Boques del Roine. Creat el 1949 amb el nom de Gran Premi Germain Reynier, no va ser fins a 10 anys més tard que es va començar a disputar d'una manera anual i amb el nom definitiu. L'última edició es va córrer el 1986.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1949 | Jesús Moujica | Attilio Redolfi | Robert Desbats |
| 1959 | Jean Anastasi | Gilbert Bauvin | Raymond Elena |
| 1960 | Claude Mattio | Antoine Abate | Jean-Claude Lefebvre |
| 1961 | Jean Zolnowski | Gilbert Salvador | Anatole Novak |
| 1962 | Jean Anastasi | René Abadie | Jean Bourlès |
| 1963 | Jean Dupont | Alain Vera | René Binggeli |
| 1964 | Antonio Blanco | Frans Melckenbeeck | Jean-Baptiste Claes |
| 1965 | Jacques Cadiou | Willy Bocklant | Pierre Le Mellec |
| 1966 | André Zimmermann | Paul Gutty | Raymond Poulidor |
| 1967 | Jean Jourden | Jacques Cadiou | Bernard Guyot |
| 1968 | Jean-Marie Leblanc | Francis Blanc | Mario Drago |
| 1969 | José Catieau | Raymond Poulidor | Cyrille Guimard |
| 1970 | Walter Godefroot | Leo Duyndam | Christian Raymond |
| 1971 | Alain Santy | Gerard Vianen | Jürgen Tschan |
| 1972 | Bernard Delchambre | Jürgen Tschan | Jean-Claude Genty |
| 1973 | Leif Mortensen | Jacques Esclassan | Bernard Labourdette |
| 1974 | Guy Sibille | Cyrille Guimard | Gerben Karstens |
| 1975 | Maurice Le Guilloux | José Alvarez | Mariano Martinez |
| 1976 | Roy Schuiten | Régis Delépine | Alain Santy |
| 1977 | Walter Riccomi | Willem Peeters | Jean-Luc Vandenbroucke |
| 1978 | Roger Rosiers | Walter Godefroot | Guido Van Calster |
| 1979 | André Mollet | Bernard Becaas | Christian Seznec |
| 1980 | Hans-Peter Jakst | Kim Andersen | Paul Sherwen |
| 1981 | Jan Bogaert | Francis Castaing | Jean-Luc Vandenbroucke |
| 1982 | Francis Castaing | Jan Raas | John Herety |
| 1983 | Éric Caritoux | Yves Godimus | Claude Moreau |
| 1984 | Seán Kelly | Laurent Fignon | Jan Bogaert |
| 1985 | Steve Bauer | Joël Pelier | Marcel Tinazzi |
| 1986 | Joël Pelier | Dirk De Wolf | Philippe Louviot |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a museociclismo.it