OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Puertollano

Puertollano és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-la Manxa. Està situat a la comarca de Puertollano, a 37 km de Ciudad Real. Té una superfície de 226,7 km² i una població de 50608 habitants (cens de 2014). El codi postal és 13500.
Actualment, el municipi disposa de 3 hoteles, Hotel Verona, Hotel Tryp Puertollano Hotel i Hotel Santa Eulalia.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Ramón Fernández Espinosa † | PSOE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Ramón Fernández Espinosa † | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Ramón Fernández Espinosa † | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Santiago Moreno Fernández (91-93) - Manuel Juliá Dorado (93-94) - Casimiro Sánchez Calderón (94-95) | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Casimiro Sánchez Calderón | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Casimiro Sánchez Calderón | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Casimiro Sánchez Calderón (03-04) - Joaquín Carlos Hermoso Murillo (04-07) | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Joaquín Carlos Hermoso Murillo | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | Joaquín Carlos Hermoso Murillo (11-13) - Mayte Fernández (13-15) | PSOE | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | Mayte Fernández | PSOE | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | Isabel Rodríguez García (19-21) - Adolfo Muñiz (21-actualidad) | PSOE | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Enllaços externs

* Puertollano - Lloc web oficial
# Estenelides

Estenelides (en llatí Sthenelaidas, en grec antic Σθενελαίδας) fou un dirigent espartà.
Va ocupat el càrrec d'èfor l'any 432 aC i en el congrés que en aquell any van tenir els espartans i els seus aliats, va demanar amb vehemència i amb èxit la declaració de guerra contra Atenes. Tucídides posa en la seva boca el discurs que va fer, segons l'eloqüència espartana, amb brevetat i simplicitat, i va ser el punt de sortida de la guerra del Peloponès. Va ser pare del general Alcàmenes de Lesbos.

## Referències

* ↑ Sthenelaidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 910
# Resolució 635 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 635 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 14 de juny de 1989, després de prendre nota d'una resolució de l'Organització d'Aviació Civil Internacional (OACI) el 16 de febrer de 1989, i expressant la seva preocupació pel que fa als incidents de terrorisme en els viatges aeris internacionals, el Consell va condemnar tots els actes de "interferència il·legal" contra la seguretat de l'aviació civil, que demana a tots els Estats membres que cooperin en l'elaboració i implementació de formes de combatre el terrorisme.
A continuació, el Consell acull amb beneplàcit la tasca realitzada per l'OACI i altres organitzacions internacionals en els seus esforços per evitar el terrorisme internacional, en particular contra l'aviació civil. També va instar a les organitzacions, així com als Estats membres i als productors d'explosius de plàstic o de fulla, a intensificar la recerca per facilitar la detecció d'aquests explosius i la prevenció del terrorisme internacional en el seu conjunt, demanant a més a tots els estats i organitzacions que comparteixin resultats de la recerca.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Milà-Sanremo 1971

La Milà-Sanremo 1971 fou la 62a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1971 i va ser guanyada pel belga Eddy Merckx, que s'imposà en solitari a la meta de Sanremo i d'aquesta manera guanyava la seva quarta edició de la Milà-Sanremo.
172 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 47 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Eddy Merckx | Molteni-Arcore | 7h 21' 20" |
| 2 | Felice Gimondi | Salvarani | + 30" |
| 3 | Gösta Pettersson | Ferretti | m. t. |
| 4 | Roberto Ballini | Ferretti | m. t. |
| 5 | Joseph Bruyère | Molteni-Arcore | + 38" |
| 6 | Joseph Spruyt | Molteni-Arcore | + 45" |
| 7 | Gianni Motta | Salvarani | + 47" |
| 8 | Roger Rosiers | Bic | + 1' 22" |
| 9 | Albert van Vlierberghe | Ferretti | m. t. |
| 10 | Yves Hézard | Sonolor-Lejeune | + 2' 01" |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Thaqif

Els thaqif foren una tribu de la federació àrab del nord, els Qays Aylan (qaysites). Dominaven la vila de Taïf abans de l'islam. En època islàmica es van dividir en dos clans rivals, els Ahlaf i els Malik. Els thaqifites es van oposar de manera persistent a Mahoma. Es van defensar a Taïf però finalment es van haver de sotmetre i convertir-se.

## Referències

* Enciclopèdia de l'islam, X, 463 i 464
# Yoshiko Kawashima

Yoshiko Kawashima —東珍, que significa 'Perla d'Orient', nom de cortesia Dongzhen, 川島芳子, nom original xinès: Aisin Gioro Xianyu (愛新覺羅•顯玗— (24 de maig del 1907 - 25 de març de 1948).
La vida d'aquesta dona va ser excepcional: emparentada amb Pu Yi (de la dinastia Qing, el darrer emperador xinès), es va sentir més japonesa que xinesa, col·laborà activament en l'ocupació de la Xina i fou afusellada pel govern nacionalista del Kuomingtang per traïció.
Li agradava vestir d'home (preferentment amb uniforme militar). Yoshiko Kawashima era filla de Su, un príncep manxú que la va lliurar a una família japonesa. Al Japó va adquirir el cognom de Kawashima. Quan va complir quinze anys, l'avi adoptiu la va violar. Es va casar amb un príncep mongol seguint les indicacions de la diplomàcia secreta japonesa (tres anys més tard es divorciaven) i va servir com a espia a Xangai, on fou amant de Ryukichi Tanaka (responsable d'Afers militars i d'Intel·ligència a la zona) i col·laborà amb l'exèrcit Japonès de Kwantung i a consolidar el nou estat conegut per Manxukuo o Mengkukuo (ja no feien servir el nom de Manxúria), controlant l'emperador titella Pu Yi i ajudant a reprimir la resistència. Sembla que desitjava, però, la restauració de la dinastia Qing. Al final de la Segona Guerra Mundial fou abandonada per tots: pels ocupants japonesos que no se la van endur al Japó, pels xinesos que la consideraven una col·laboracionista i la seva família adoptiva (que es va negar a reconèixer que era ciutadana japonesa). Capturada pel Kuomingtang, fou executada després d'un judici, en què se la considerà xinesa i, per tant, acusada de traïdora.
Va tenir relacions sentimentals, a part de Tanaka, que retornà al Japó, després d'espiar per a Kenji Doihara, amb l'alt càrrec militar japonès Hayao Tada, que va ser assessor de Puyi i que va convèncer-lo que fos emperador del Manxukuo mitjançant Yoshiko.

## Bibliografia

* La vida secreta de Joya de Oriente de Maureen Lindley.
* La última princesa de Manchuria de Lilian Lee.
* Pel·lícula sobre la seva vida: Kawashima Yoshiko 梅艳芳-路始终告一段(川岛芳子) protagonitzada per Anita Mui and Andy Lau (en la pel·lícula de Bernardo Bertolucci El darrer emperador, hi té una curta aparició protagonitzada per l'actriu Maggie Han).

## Enllaços externs

* http://www.chinatownology.com/Shattered_Dreams_of_a_Manchurian_Princess.html
# Hystrix

«Hystrix» té aquests significats:
* Hystrix (animal), és un gènere de rosegadors de la família dels histrícids.
* Hystrix (planta), és un gènere de plantes de la família de les poàcies.
# Citeri Sidoni

Citeri Sidoni (llatí: Citerius Sidonius), fou un poeta i gramàtic romà autor d'un epigrama que no té especials mèrits poètics. Tracta de tres pastors, i destaca per la seva peculiaritat.
Sembla que fou mestre a Bordeus i amic d'Ausoni, qui diu que va néixer a Siracusa, i li prodiga lloances. En un panegíric, Ausoni el compara amb Aristarc de Tègea i amb Zenòdot d'Alexandria, i afegeix que els seus poemes, escrits quan era jove, eren superiors als de Semònides d'Amorgos.
Es va casar amb una rica dama de Bordeus i va morir sense fills.

## Referències

* 1 2 3 «Citerius Sidonius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). volum I. Boston: Little, Brown & Comp., 1870.
# Dugan (cràter)

Dugan és un cràter d'impacte que es troba a la part nord de la cara oculta de la Lluna, al sud-oest del gran cràter Schwarzschild, i cap al nord del cràter Compton.
* Fotografia de la missió LRO
* Cràters satèl·lit
* Fotografia de la missió LRO
Es tracta d'un cràter molt desgastat i erosionat amb una paret exterior que forma un anell irregular de pics i valls que envolten el sòl interior, que no té relativament trets distintius. El cràter actualment és poc més que una depressió circular al terreny lunar accidentat. Els cràters presenten una aparença suavitzada, possiblement a causa de l'efecte d'ejeccions superposades dels cràters Schwarzschild i Compton, molt més grans.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Dugan.
| Dugan | Coordenades | Diàmetre |
| J | 61° 36′ N, 108° 00′ E﻿ / ﻿61.6°N,108.0°E﻿ / 61.6; 108.0﻿ (Dugan J) | 13 km |
| X | 67° 48′ N, 98° 30′ E﻿ / ﻿67.8°N,98.5°E﻿ / 67.8; 98.5﻿ (Dugan X) | 14 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Estenoderinis

Els estenoderinis (Stenoderini) són una tribu de coleòpters crisomeloïdeus de la família dels cerambícids.

## Gèneres

Té els següents gèneres:
* Cacodrotus Broun, 1893
* Calliprason White, 1843
* Demomisis Pascoe, 1867
* Drototelus Broun, 1903
* Leptachrous Bats, 1874
* Ophryops White, 1846
* Simocrysa Pascoe, 1871
* Stenoderus Dejean, 1821
* Syllitosimilis McKeown, 1938
* Syllitus Pascoe, 1859
* Votum Broun, 1880

## Referències

* ↑ Bezark, Larry G. A Photographic Catalog of the Cerambycidae of the World Arxivat 2013-08-27 a Wayback Machine.. Retrieved on 22 May 2012.
* ↑ biolib.cz - tribus Stenoderini. Retrieved on 05 September 2014.
# Resolució 639 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 639 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 31 de juliol de 1989 després de recordar la resolució anterior del Consell de Seguretat de les Nacions Unides sobre el tema, així com l'estudi de l'informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força Provisional de les Nacions Unides a Líban (FPNUL) aprovada a la Resolució 426 (1978), el Consell va decidir prorrogar el mandat de la FPNUL durant sis mesos dies fins al 31 de gener de 1990.
El Consell va tornar a refermar el mandat de la Força i va demanar al Secretari General que informés sobre els progressos realitzats en relació amb l'aplicació de les resolucions 425 (1978) i 426 (1978).

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Conflicte Israel-Líban
* Guerra Civil Libanesa
* Conflicte del sud del Líban (1985-2000)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Mehmet Halife

Mehmet Halife ibn Huseyn fou un cortesà i historiador otomà del segle xvii, d'origen bosnià.
Va exercir alguns càrrecs a partir de 1633/1634, i va exercir algunes tasques diplomàtiques. Fou també poeta. És conegut per la seva obra Tarikh-i Ghilmani, una crònica del seu temps, que dona detalls de la vida interior de palau, i que tot i desordenada permet fer-se una idea del període de 1633 a 1660. Fou posada en orde cronològic i adaptada a estil literari vers el 1660-1665 amb addicions i correccions abraçant el període 1623-1664.
Hauria traduït també del persa l'obra Dhakirat al-muluk, escrita en persa suposadament per Ali ibn Shihab al-Din Hamadani o per Muslih al-Din Mustafa ibn Shaban (+1561/1562).

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 983.
# Yoshimitsu Yamada

Yoshimitsu Yamada (japonès: 山田嘉光) (Tòquio, 17 de febrer de 1938 - Nova York, 15 de gener de 2023) va ser 8è dan (Hachidan) d'aikido i fou considerat un dels responsables de la popularització de l'aikido.
Va estudiar a la Universitat d'Aoyama Gakuin. El 1955 va entrar com uchideshi (estudiant intern) a l'Aikikai Hombu Dojo, per estudiar aikido. El 1964, amb motiu de la Fira Mundial de Nova York va introduir l'aikido en els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Yamada Sensei passed away». Aikido Sansuikai, 16-01-2023 [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ Masafumi Sakanashi. Aikido: El Desafio del Conflicto. Editorial Kier, 1 gener 2003, p. 106–. ISBN 978-950-17-5508-4.
* 1 2 3 «Yoshimitsu Yamada». Encyclopedia of Aikido. Aikido Journal. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2012. [Consulta: 8 juny 2015].
* ↑ Journal of Asian Martial Arts. Via Media Publishing Company, 2005.
# International Holocaust Remembrance Alliance

La International Holocaust Remembrance Alliance («Aliança Internacional per al Record de l'Holocaust», IHRA, per les seves sigles en anglès) és una organització intergovernamental fundada el 1998 que reuneix governs i experts per a enfortir, avançar i promoure l'educació, la recerca i el record de l'Holocaust a tot el món, i per fer complir els compromisos de la Declaració del Fòrum Internacional d'Estocolm sobre l'Holocaust (o «Declaració d'Estocolm»). L'IHRA consta 34 països membres, 28 europeus, més Israel, Argentina, Canadà i Estats Units; un país d'enllaç, Macedònia del nord; i set països observadors, cinc europeus, incloent Turquia, més Uruguai i El Salvador. L'organització va ser fundada per l'exprimer ministre suec Göran Persson el 1998. Del 26 al 28 de gener de 2000 es va celebrar el Fòrum Internacional d'Estocolm sobre l'Holocaust, el qual va reunir líders polítics i funcionaris de més de quaranta països amb líders civils i religiosos, supervivents, educadors i historiadors. El premi Nobel, Elie Wiesel, va ser el president honorífic del Fòrum i el professor Yehuda Bauer en va ser l'assessor acadèmic principal.
La presidència de l'IHRA l'ostenta cada any un país diferent: el 2019 Luxemburg.

## Referències

* 1 2 Wieviorka, Annette «Le retour des vieux démons» (en francés). Les Collections de L'Histoire, 83, 2019, pàg. 82-87.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'IHRA, que inclou el text de la Declaració d'Estocolm (en anglès)
# Cilantro y perejil

Cilantro y perejil és una pel·lícula mexicana còmica del director de cinema mexicà Rafael Montero realitzada el 1995 i guanyadora de 9 Premis Ariel

## Argument

Carlos (Demián Bichir) i Susana (Arcelia Ramírez) són una parella d'esposos el matrimoni dels quals està per acabar, mentre que Nora (Alpha Acosta), germana de Susana, intenta salvar la seva relació amb el roquer Jorge (Juan Manuel Bernal). El toc humorístic prové de Germán Dehesa, qui interpreta a un psiquiatre.

## Actors i personatges

* Arcelia Ramírez interpreta a Susana Limón.
* Demián Bichir interpreta a Carlos Rodríguez.
* Germán Dehesa interpreta al Psiquiatre.
* Alpha Acosta interpreta a Nora.
* Juan Manuel Bernal interpreta a Jorge.
* Angélica Aragó interpreta a Teresa.
* Plutarco Haza interpreta a Francisco.
* Sherlyn interpreta a "Mariana".

## Premis i reconeixements

* XXXIX edició dels Premis Ariel:
   * Adjudicats:
      * Millor pel·lícula
      * Millor direcció (Rafael Montero)
      * Millor guió (Cecilia Pérez Grovas i Carolina Rivera)
      * Millor argument original escrit per a cinema (Cecilia Pérez Grovas i Carolina Rivera)
      * Millor edició (Oscar Figueroa)
      * Millor temi musical o cançó especialment escrita per a cinema (Enrique Quezadas)
      * Millor música de fons especialment escrita per a cinema (Enrique Quezadas)
      * Millor so
      * Millor actriu de quadre (Angélica Aragó)
   * Nominacions:
      * Millor actriu (Arcelia Ramírez)
      * Millor actor (Demián Bichir)
      * Millor actor de quadre (Juan Manuel Bernal)
      * Millor coactuación masculina (Germán Dehesa)
      * Millor fotografia (Guillermo Granillo)
      * Millor escenografia (Teresa Pecannins)
      * Millor ambientació (Teresa Pecannins)
* Diosas de Plata 1997: Premi a la millor actriu i a la millor música original.

## Referències

* ↑ «Cilantro y Perejil:» (en español). Toronto Hispano Inc.. Arxivat de l'original el 13 de juny de 2008. [Consulta: 15 juny 2008]. Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
* ↑ Cilantro y perejil a cinema22
* ↑ Cilantro y perejil al web de PECIME

## Enllaços externs

* Cilantro y perejil a YouTube
# Resolució 637 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 637 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 27 de juliol de 1989 després de recordar la Resolució 530 (1983) i la Resolució 562 (1985) i nombroses resolucions de l'Assemblea General de les Nacions Unides, el Consell va felicitar el desig de pau a Amèrica Central, observant la Declaració conjunta feta pels presidents de les nacions centreamericanes el 1988 i el 1989.
La Resolució 637 va continuar expressant el seu suport a l'acord d'Esquipulas i a les declaracions conjuntes, i va demanar als presidents que continuessin els seus esforços per aconseguir una pau ferma i duradora a Amèrica Central. També va fer una crida als països amb vincles i interessos a la regió per donar suport als esforços, inclosos els que donen suport a les forces irregulars i els moviments insurreccionals a la zona, deixen de banda immediatament l'ajuda, a excepció de l'ajuda humanitària.
El Consell també va recolzar al Secretari General en els seus esforços i li va demanar que els mantingués informats sobre l'evolució de la situació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Contras
* ONUCA i ONUSAL

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Dufrenita

La dufrenita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany i dona nom al grup de la dufrenita. Rep el seu nom en honor d'Ours Pierre Armand Petit Dufrenoy (1798 — 1857), professor de mineralogia de l'École des Mines de París.

## Característiques

La dufrenita és un fosfat de fórmula química Ca$_{0,5}$Fe$^{2+}$Fe₅$^{3+}$(PO₄)₄(OH)₆·2H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 3,5 a 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dufrenita pertany a «08.DK - Fosfats, etc, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ > 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: richelsdorfita, bariofarmacosiderita, farmacosiderita, natrofarmacosiderita, hidroniofarmacosiderita, farmacoalumita, natrofarmacoalumita, bariofarmacoalumita, burangaïta, natrodufrenita, matioliïta, gayita, kidwel·lita, bleasdaleïta, matulaïta i krasnovita.

## Formació i jaciments

La dufrenita és un mineral secundari format principalment en menes de ferro. Ha estat trobada a l'Àfrica, Amèrica, Austràlia i Europa. A Catalunya se n'ha trobat a les mines Rocabruna, a Gavà (El Baix Llobregat, Barcelona). Sol trobar-se associada a altres minerals com: goetita, beraunita i quars.

## Referències

* 1 2 «Dufrénite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Dufrenite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 19 gener 2017].
# Tony Gilroy

Tony Gilroy (11 de setembre de 1956, Manhattan, Nova York, Estats Units) és un guionista i director de cinema estatunidenc, conegut sobretot pel guió de la trilogia dedicada a l'agent secret Jason Bourne.

## Biografia

És fill del dramaturg, director, escriptor i guanyador del Premi Pulitzer Frank D. Gilroy; té dos germans John i Dan que treballen en el món del cinema.
Gilroy és un guionista conegut a Hollywood, famós per la seva col·laboració amb el director Taylor Hackford, però és sobretot conegut pel guió de la trilogia dedicada a l'agent secret Jason Bourne, iniciada amb The Bourne Identity i acabada amb L'ultimàtum de Bourne.
El 2007 va fer el seu debut com a director amb el thriller Michael Clayton, protagonitzat per George Clooney.

## Filmografia
### Guionista

* The Cutting Edge (1992)
* Dolores Claiborne (1995)
* En creuar el límit (Extreme Measures) (1996)
* The Devil's Advocate (1997)
* Armageddon (1998)
* Bait (2000)
* Proof of Life (2000)
* The Bourne Identity (2002)
* The Bourne Supremacy (2004)
* L'ultimàtum de Bourne (The Bourne Ultimatum) (2007)
* Michael Clayton (2007)
* Duplicity (2009)
* State of Play (2009)

### Director

* Michael Clayton (2007)
* Duplicity (2009)
* The Bourne Legacy (2012)
# La Murta

La Murta (o Murta) és una partida del sud del terme municipal de Xaló, situada entre Benibrai i Masserof. El seu topònim sembla que prové de la planta murta o murtra (nom científic: Myrtus communis).

## Descripció física

Aquesta partida té un relleu molt accidentat, amb una altura mitjana sobre el nivell de la mar de 450 metres. El principal conreu de Murta és el de l'olivera i, en menor proporció, el de l'ametler. Murta compta amb uns treinta habitatges aïllats, reparti(s entre casetes de muntanya que, a diferència dels de Benibrai, no tenen riuraus i xalets de recent construcció on viuen residents estrangers.

## Vinculació entre Murta i Benibrai

Els llocs de Murta i Benibrai, localitzats a la històrica Vall de Xaló, estaven integrats en un senyoriu comú que pertanyia al novel·lista Joanot Martorell, que l'havia rebut per donació de madona Beatriu, la seua àvia paterna i l'esposa d'en Guillem, el fundador de la nissaga dels Martorell. Segons els historiadors Jesús Villalmanzo i Jaume J. Chiner, en Joanot era el net preferit de madona Beatriu perquè el va fer hereu universal dels seus béns.

## La mesquita de Murta

Per la documentació històrica se sap que al lloc de Murta hi havia una mesquita a mitjans del segle xv. A causa d'una qüestió de possessió jurídica sobre aquest lloc entre en Joanot Martorell, en la seua condició de senyor, i en Bertomeu Martí, com a arrendatari, els musulmans de Murta se n'havien anat per tal d'evitar el conflicte; per això, el dia 25 de juny de 1443, quan en Bertomeu Martí i el seu procurador, n'Antoni Torró, es van presentar a Murta, no van trobar cap habitador. Les portes de la mesquita eren obertes, però no hi havia ningú al seu interior.

## Cale Gal·ladí, habitador de Murta

Cale Gal·ladí formava part del grup de musulmans que, a instàncies d'un porter reial dit Joan Claver, es van congregar davant de la casa senyorial de Benibrai el dia dos de maig de 1442. Dels setze musulmans que s'hi van aplegar, tots -tret de Cale Gal·ladí- eren habitadors de Benibrai; circumstància que fa pensar que, dins del senyoriu Murta-Benibrai, aquest darrer lloc tenia més habitants que el de Murta.