OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maurolicus kornilovorum

Maurolicus kornilovorum és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 3,2 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 31-33.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 0-100 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cocco A., 1838. Su di alcuni salmonidi del mare di Messina. Nuovi Ann. Sci. Nat. Bologna Anno 1 Tomo 2 (fasc. 9). 161-194.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Parin, N. V. & Kobyliansky, S. G., 1993. Review of the genus Maurolicus (Sternoptychidae, Stomiiformes), with re-establishing validity of five species considered junior synonyms of Maurolicus muelleri and descriptions of nine new species. Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova = Transactions of the P.P. Shirshov Institute of Oceanology v. 128: 69-107.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V. i S.G. Kobyliansky, 1996. Diagnoses and distribution of fifteen species recognized in genus Maurolicus Cocco (Sternoptychidae, Stomiiformes) with a key to their identification. Cybium 20(2):185-195.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Relació metge-pacient

La relació metge-pacient és fonamental per a la pràctica de la medicina i és essencial per a la prestació d'assistència sanitària d'alta qualitat en el diagnòstic i el tractament de la malaltia. La relació metge-pacient constitueix una de les bases de l'actual ètica mèdica. La majoria de les escoles de medicina i universitats l'ensenyen als estudiants de medicina des del principi, fins i tot abans de posar un peu en els hospitals, per mantenir una relació professional amb els pacients, mantenir la dignitat dels mateixos pacients i respectar la seva privacitat.

## Referències

* Alexander GC, Casalino LP, Meltzer DO «Patient-physician communication about out-of-pocket costs». JAMA, 290, 7, agost 2003, pàg. 953–8. DOI: 10.1001/jama.290.7.953. PMID: 12928475.
* Alexander GC, Casalino LP, Tseng CW, McFadden D, Meltzer DO «Barriers to patient-physician communication about out-of-pocket costs». J Gen Intern Med, 19, 8, agost 2004, pàg. 856–60. DOI: 10.1111/j.1525-1497.2004.30249.x. PMC: 1492500. PMID: 15242471.
# Apol·lònides (poeta)

Apol·lònides (en grec antic Ἀπολλωνίδης) fou un poeta tràgic grec de la vida del qual no es coneix res i del que s'han conservat dos versos d'un dels seus drames mercès a Climent d'Alexandria i a Estobeu. Podria ser la mateixa persona que Apol·lònides de Nicea.

## Referències

* ↑ 12.Apollonides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 237
# Silvia Jato Núñez

Silvia Jato Núñez (Lugo, 6 de juny de 1971) és una model i presentadora de televisió gallega.
És llicenciada en Ciències empresarials i econòmiques per la Universidad CEU San Pablo.
Va començar la seva carrera en els mitjans com a model i va participar en el concurs de Miss España en la seva edició de 1989, on obtingué el títol de primera dama d'honor, i en el de Miss Europa el 1991, on obtingué els títols de primera dama d'honor, miss fotogènia i miss simpatia.
Està casada i té tres fills (Lucas, Claudia i Lucía).

## Televisió

* 1990: "Sabor a ti" TVG (Televisió Autonòmica de Galícia)
* 1991: "Sabor 92",TVG
* 1991: "Gala pro-Bosnia",TVG
* 1991: "Gala Santiago de Compostela, Capital Cultural Europea del año 2000", TVG
* 1995: "Gala moda Pazo de Mariñán", TVG
* 1995-1996: "Pasarela de Estrellas", TVG
* 1996: "Gala de Nochevieja", Antena 3 Televisión
* 1996: "Gala moda Pazo de Mariñán", TVG
* 1997: En Antena, Antena 3: amb Inés Ballester
* 1997: Noche de Impacto, Antena 3: amb Carlos García Hirschfeld
* 1999-2000: Mírame, Antena 3
* 2000-2005: Pasapalabra, Antena 3
* 2004: Pelopicopata, Antena 3
* 2004: Los Más, Antena 3, amb Arturo Valls
* 2005: Gala de Nochevieja, Antena 3
* 2006: "Allá tú", Telecinco, substituint a Jesús Vázquez
* 2007: Por la mañana, TVE, substituint a Inés Ballester
* 2007: concunsant de El club de Flo, La Sexta
* 2008: Fifty Fifty, Cuatro

## Enllaços externs

* Vertele.com: Entrevista (17/07/2007) Arxivat 2007-08-18 a Wayback Machine. (castellà)
* 20 Minutos: Entrevista (20 /07/2006) (castellà)
# Sergio Ciomei

Sergio Ciomei (Gènova, 1965), és un pianista, organista, clavicembalista clàssic i pedagog italià.

## Biografia

Sergio Ciomei, nascut a Gènova el 1965, va estudiar piano amb Franco Trabucco i es va llicenciar el 1984 i perfeccionar el seu estil amb András Schiff. Guanyador de diversos concursos de piano, va guanyar el 1991 el 2n premi del concurs Mozarteum de Salzburg. També va estudiar clavicèmbal amb Christophe Rousset i Jan-Willem Jansen, així com pianoforte amb Andreas Staier i Laura Alvini. Va ser professor ajudant de música barroca a l' Acadèmia Musical Chigiana de Siena durant cinc anys del 1989 al 1994.
Sergio Ciomei ha actuat en concerts arreu del món, com a intèrpret de piano i clavicèmbal solista amb Europa Galante i Triple Concordia, aconseguint crítiques favorables de revistes europees. Actua sota la direcció de Frans Brüggen, Fabio Biondi, David del Pino Klinge, J. Kantorronn. És convidat a la Filharmonia de Berlín, a l'Auditori Nacional de Madrid, al Théâtre des Champs-Élysées de París i al Teatre de la Universitat de Santiago de Xile. Va aparèixer en duet amb Cecilia Bartoli des del 2001, al Théâtre des Champs-Élysées de París, al festival internacional de Bad Kissinger, al Palais des Beaux-Arts de Brussel·les, entre d'altres.

## Discografia

Sergio Ciomei ha gravat, entre d'altres, per a les etiquetes Nuova Era, Opus 111, Dynamic, Cantus, Arcana, Challenge Classics, Philarmonia i Virgin.
* Mancini, 6 sonates per a flauta de bec i baix continu - Lorenzo Cavasanti, flauta de bec; Caroline Boersma, violoncel; Sergio Ciomei, clavicembal (22-24 de juny de 1992, Nuova Era) (OCLC 32550723 OCLC 32550723)
* Scarlatti, 15 sonates : K. 64, 84, 85, 394, 262, 213, 545, 268, 318, 314, 56, 308, 491, 492 i 513 (28 de febrer de 2000/2-3 de febrer de 2001, Challenge Classics) (OCLC 990955177 OCLC 990955177).
* Debussy, Suite bergamasque, Imatges, llibre I, Children's corner, dos Arabescos (març 2001, Dynamic) (OCLC 881210216 OCLC 881210216)
* Mozart, Sonates per a teclat i violí, Kv. 301–305 i Kv. 206, 302, 304, Variacons 374a i 374b - Sergio Ciomei piano-forta; Haim Fabrizio Cipriani, violí (maig 1996, Cantus i 2003, NorthWest Classics) (OCLC 658766606 i 747278412 OCLC 658766606 i 747278412 i OCLC 658766606 i 747278412).

## Referències

* 1 2 3 «Sergio Ciomei (Harpsichord, Piano, Organ)» (en anglès). bach-cantatas.com.
* ↑ «Le Bach du dimanche 14 avril 2019» (en francès). France Musique. [Consulta: 13 octubre 2019].
* ↑ https://www.forumopera.com/spectacle/soleils-dautomne
* ↑ Sergio Ciomei a Allmusic
# Karl Adam (teòleg)

Karl Adam (Pursruck, 22 d'octubre de 1876 - Tübingen, 1 d'abril de 1966) fou un teòleg catòlic alemany.
Fou ordenat presbiter l'any 1900. Desenvolupà la seva tasca pastoral a diferents parròquies, abans de ser nomenat professor de Moral a la Universitat d'Estrasburg. Se'l coneix, però, per la seva tasca docent com a professor de Dogmàtica a la Universitat de Tübingen, activitat que desenvolupà entre 1919 i 1949.
Va tenir gran influència en la renovació teològica i espiritual del catolicisme anterior a la celebració del Concili Vaticà II. Juntament amb una sèrie de grans noms teòlegs europeus, com per l'exemple l'italià Romano Guardini, o Henri de Lubac a França, Adam tractà de presentar amb tota la profunditat possible totes les vessants de l'actualitat del catolicisme.

## Obres

* Adam, Karl. Cristo nuestro hermano (en castellà). 2ª ed., aumentada. Barcelona: Herder, 1954. OCLC 803795260.
* Adam, Karl. Jesucristo (en castellà). Barcelona: Herder, 1957. OCLC 804748084.
* Adam, Karl. El Cristo de nuestra fe (en castellà). Traducció: Daniel Ruiz Bueno. Barcelona: Herder, 1958. OCLC 804825771.
* Adam, Karl. La esencia del catolicismo (en castellà). 2ª ed. cuidadosamente revisada. Barcelona: Editorial Litúrgica Española, 1962 (Ad fontes. Biblioteca de cultura católica). OCLC 1043407753.

## Referències

* 1 2 Rodríguez Santidrián, Pedro. Diccionario breve de pensadores cristianos (en castellà). Estella, Navarra: Editorial Verbo Divino, 1991, p. 13. ISBN 8471517248. OCLC 803323756.

## Enllaços externs

* Spirit of Catholicism, de Karl Adam. Obra completa en anglès Arxivat 2011-11-10 a Wayback Machine.
# Neoperla gaufini

Neoperla gaufini és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba als Estats Units: Indiana, Kentucky i Ohio.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Baumann, 1978. Gr. Bas. Nat. 38(1):101.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Indiana (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Warren County, Ohio (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Clinton County, Ohio (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States - Stoneflies of Ohio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ DeWalt, R.E. i S.A. Grubbs, 2011. Updates to the Stonefly Fauna of Illinois and Indiana. Illiesia, 7(3):31-50. «PDF».
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Barcodes of Life (anglès)
# Apol·lònides de Beòcia

Apol·lònides de Beòcia (en llatí Apollonides, en grec Ἀπολλωνίδης), era un oficial de l'exèrcit de mercenaris grecs que van lluitar per Cir el Jove, al que va donar suport en les seves reivindicacions. Sembla que era un home covard, i davant de les dificultats que havien trobat els grecs, va demanar a Xenofont d'entrar en tractes amistosos amb el rei Artaxerxes, però Xenofont no va acceptar i el va destituir del càrrec per dir coses indignes d'un grec.

## Referències

* ↑ 2.Apollonides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 236
# Stefano Modena

Stefano Modena (12 de maig del 1963 a Mòdena, Emília-Romanya) fou un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Stefano Modena va debutar a la setzena i última cursa de la temporada 1987 (la 38a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 15 de novembre del 1987 el G.P. d'Austràlia al circuit d'Adelaida.
Va participar en un total de vuitanta-una curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en sis temporades consecutives (temporada 1987 - 1992), aconseguint una segona posició com millor classificació en una cursa i assolí disset punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1987 | Motor Racing Developments | Brabham | BMW | BRA | SMR | BEL | MON | E.USA | FRA | GBR | ALE | HUN | AUT | ITA | POR | ESP | MEX | JAP | AUS Ret | - | 0 |
| 1988 | EuroBrun Racing | EuroBrun | Cosworth | BRA Ret | SMR 12 | MON | MEX | CAN 12 | E.USA Ret | FRA 14 | GBR 12 | ALE Ret | HUN 11 | BEL NVQ | ITA NVQ | POR NVQ | ESP 13 | JAP NVQ | AUS Ret | - | 0 |
| 1989 | Motor Racing Developments | Brabham | Judd | BRA Ret | SMR Ret | MON 3 | MEX 10 | USA Ret | CAN Ret | FRA Ret | GBR Ret | ALE Ret | HUN 11 | BEL Ret | ITA | POR 14 | ESP Ret | JPN Ret | AUS 8 | 16 | 4 |
| 1990 | Motor Racing Developments | Brabham | Judd | USA 5 | BRA Ret | | | | | | | | | | | | | | | 16è | 2 |
| 1990 | Motor Racing Developments | Brabham | Judd | | | SMR Ret | MON Ret | CAN 7 | MEX 11 | FRA 13 | GBR 9 | ALE Ret | HUN Ret | BEL 17 | ITA Ret | POR Ret | ESP Ret | JPN Ret | AUS 12 | 16è | 2 |
| 1991 | Braun Tyrrell Honda | Tyrrell | Honda | USA 4 | BRA Ret | SMR Ret | MON Ret | CAN 2 | MEX 11 | FRA Ret | GBR 7 | ALE 13 | HUN 12 | BEL Ret | ITA Ret | POR Ret | ESP 16 | JPN 6 | AUS 10 | 8è | 10 |
| 1992 | Sasol Jordan Yamaha | Jordan | Yamaha | SUD NVQ | MEX Ret | BRA Ret | ESP NVQ | SMR Ret | MON Ret | CAN Ret | FRA Ret | GBR Ret | ALE NVQ | HUN Ret | BEL 15 | ITA NVQ | POR 13 | JPN 7 | AUS 6 | 17è | 1 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 81 (70) | 0 | 2 | 0 | 0 | 17 |
# Guaiule

Guaiule o Guayule (Parthenium argentatum) és una espècie de planta arbustiva que produeix una goma alternativa al cautxú especialment pel fet de no produir l'al·lèrgia al làtex. És nativa del sud dels Estats Units i de Mèxic. La paraula "guaiule" deriva de l'idioma nàhuatl: ulli/olli, "goma".
És una planta que produeix terpè natural cosa que la fa resistent als insectes.
De forma natural creix en zones semiàrides i s'adapta al clima mediterrani, per exemple a Montpeller on s'han fet conreus experimentals.

## Referències

* ↑ Identification of Guayule Regions in Northern Mexico, Based on Rubber Yield and Coproducts Quality
* ↑ PLANTS Profile for Parthenium (feverfew) | USDA PLANTS

## Enllaços externs

* Guayule: A Source of Natural Rubber
# Karl Abraham

Karl Abraham (3 de maig de 1877, Bremen - 25 de desembre de 1925, Berlín) fou un psicoanalista alemany, un dels primers deixebles de Sigmund Freud, amb qui va mantenir correspondència. En una ocasió Freud es va referir a ell com «el meu millor alumne».

## Biografia

Abraham, nascut en una pròspera família jueva de Bremen, va acabar els seus estudis de medicina en 1901 i va entrar en contacte amb el psicoanàlisi en Zúric, a través de Carl Gustav Jung. En 1906 es va casar amb Hedwig Bürgner, amb qui va tenir un fill i una filla; aquesta última va ser també psicoanalista i va escriure una biografia del seu pare, Karl Abraham, biografia inacabada.
En 1907 es va instal·lar a Berlín i va conèixer a Freud, que ho va incorporar al grup dels seus col·laboradors més estrets, els quals formaven el dit Comitè dels Set Anells (dit així perquè cadascun dels membres va rebre un anell de Freud com símbol de la seua confiança).
En 1908 va fundar la Societat Psicoanalítica de Berlín, que va presidir fins a la seua mort. La seua iniciativa ho va convertir en el primer psicoanalista alemany que va tenir un consultori psicoanalític privat.
En el congrés de Múnic de l'Associació Internacional Psicoanalítica de 1913, Abraham va dirigir l'oposició contra Jung, i va presidir la mateixa entre 1914 i 1918, així com en 1925.
Va ser analista de Melanie Klein entre 1924 i 1925, i va preparar també a altres psicoanalistes anglesos. En Alemanya, va actuar com mentor d'un influent grup d'analistes, com Karen Horney, Helene Deutsch i Franz Alexander.
Va morir el dia de Nadal de 1925, als quaranta-vuit anys, víctima d'una xacra de pulmó.

## Tarannà

Encara que va ser un dels deixebles més fidels de Freud, Abraham va expressar alguns dubtes sobre la idea de l'instint de mort. La seua tarannà optimista li va fer rebre amb interès l'oferta de Samuel Goldwyn, que en 1924 va voler realitzar una pel·lícula sobre el psicoanàlisi, amb Freud com assessor. Abraham va veure en aquesta oferta una ocasió extraordinària per a popularitzar el psicoanàlisi, però va xocar amb el rebuig indignat de Freud i altres col·legues.

## Aportacions

Com Jung, Géza Róheim i Otto Rank, Abraham va tractar d'utilitzar la teoria psicoanalítica per a explicar els mites, llegendes i tradicions populars. Al seu judici, el mite és un fragment de la vida psíquica infantil dels pobles, conté (en forma vetlada) els desitjos de la infància dels pobles.
Va col·laborar amb el seu mestre en l'estudi dels trastorns maníac-depressius, als quals Freud va dedicar el seu assaig Duel i malenconia (1917). Va revisar la teoria freudiana sobre les etapes de desenvolupament del xiquet (oral i anal), proposant dividir cadascuna d'elles en dues fases.
En la seua obra va abordar també altres temes, com l'oralitat, les psicosis, les neurosis de guerra i l'addicció a les drogues.

## Referències

* ↑ «FAQ del Freud Museum». Arxivat de l'original el 2007-06-26. [Consulta: 10 setembre 2010].
* ↑ (Abraham 2000: 42)
* ↑ «Abraham, Karl» en Enciclopedia Micronet, 2003.

## Enllaços externs

* «Karl Abraham». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Grup de la coronadita

El grup de la coronadita és un grup de minerals format per vuit espècies de minerals òxids de manganès molt comuns, que cristal·litzen en els sistemes tetragonal i monoclínic-pseudotetragonal; amb un catió relativament grans, monovalents o divalents, entre els quals hi trobem el plom (Pb$^{2+}$), el potassi (K$^{2+}$), el bari (Ba$^{2+}$), l'estronci (Sr$^{2+}$) i el sodi (Na$^+$), i cations de manganès en els seus estats d'oxidació +3 i +4, tot i que en algunes espècies el Mn$^{3+}$ és substituït per Fe$^{3+}$. Rep el seu nom de la principal espècie del grup: la coronadita.
Juntament amb el grup de la priderita formen el supergrup de l'hol·landita.

## Membres del grup

El grup de la coronadita està integrat per les vuit espècies següents:
| Espècie | Fórmula |
| Coronadita | Pb(Mn₆$^{4+}$Mn₂$^{3+}$)O$_{16}$ |
| Criptomelana | K(Mn₇$^{4+}$Mn$^{3+}$)O$_{16}$ |
| Ferricoronadita | Pb(Mn₆$^{4+}$Fe₂$^{3+}$)O$_{16}$ |
| Ferrihol·landita | Ba(Mn₆$^{4+}$Fe₂$^{3+}$)O$_{16}$ |
| Hol·landita | Ba(Mn₆$^{4+}$Mn₂$^{3+}$)O$_{16}$ |
| Manjiroïta | Na(Mn₇$^{4+}$Mn$^{3+}$)O$_{16}$ |
| Estronciomelana | Sr(Mn₆$^{4+}$Mn₂$^{3+}$)O$_{16}$ |
| Tal·liomelana | Tl(Mn$^{4+}$$_{7.5}$Cu$^{2+}$$_{0.5}$)O$_{16}$ |

## Jaciments

Els minerals d'aquest grup es poden trobar tots els continents excepte a l'Antàrtida, en més d'un miler de jaciments diferents. A Catalunya podem trobar alguns dels minerals d'aquest grup:
| Mineral | Indret |
| Coronadita | A la mina La Cresta, a Bellmunt del Priorat (Tarragona). |
| Criptomelana | A la mina Serrana, a El Molar (Priorat, Tarragona) |
| Hol·landita | A la pedrera de Can Súria, a Maçanet de la Selva, (La Selva, Girona). |

## Galeria d'imatges

* Criptomelana
* Hol·landita

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Coronadite group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2023].
* ↑ «Coronadite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Cryptomelane» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Hollandite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 gener 2017].
# Marble Hill (Missouri)

Marble Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.502 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marble Hill tenia 1.502 habitants, 642 habitatges, i 414 famílies. La densitat de població era de 362,5 habitants per km².
Dels 642 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,6% hi vivien parelles casades, en un 15,6% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 18,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.163 $ i la renda mediana per família de 29.871 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.093 $ mentre que les dones 16.161 $. La renda per capita de la població era de 12.857 $. Entorn del 17,4% de les famílies i el 19,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marble Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marble Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Aplastodiscus leucopygius

Aplastodiscus leucopygius és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* da Rocha, C.F., Van Sluys, M. & Potsch de Carvalho-e-Silva, S. 2004. Aplastodiscus leucopygius. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Solella de la Noguera

La Solella de la Noguera és una solana del terme municipal de Castellterçol, a la comarca del Moianès.
És a l'extrem sud-oriental del terme, prop del termenal amb Castellcir i Sant Quirze Safaja, al sud-est de la masia de la Noguera, a la qual pertany. Es troba a l'esquerra de la riera de Sant Quirze, a llevant de la carretera C-59 entre el punt quilomètric 28,5 i el 29,5.

## Enllaços externs

* La Solella de la Noguera en el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sebastián Martín-Retortillo Baquer

Sebastián Ricardo Martín-Retortillo Baquer (Osca, 7 de febrer de 1931 - Madrid, 19 d'octubre de 2002) va ser un polític, jurista i catedràtic espanyol, alt funcionari de l'Administració General de l'Estat que va destacar durant el període de la transició democràtica en ocupar diferents llocs de responsabilitat política, i va arribar a ser ministre Adjunt al President del Govern en la primera legislatura amb el govern d'Adolfo Suárez.

## Biografia

Nascut en el si d'una notable família de juristes procedent de Pozuelo de Zarzón i Montehermoso. Llicenciat en Dret per la Universitat de Saragossa, es va doctorar a la Universitat de Bolonya, i després va continuar la seva formació a Alemanya. Va accedir a la càtedra de dret administratiu de la Universitat de Santiago de Compostel·la per oposició a la dècada de 1960 després d'haver estat professor a Sevilla. Durant el seu periple universitari, va ser catedràtic també a les universitats de Valladolid, Madrid i Barcelona.
Després de la seva etapa com a docent, va accedir a l'administració general de l'Estat a la dècada de 1970, arribant a ser subsecretari del Ministeri d'Educació i Ciència el 1976 i director de l'Institut d'Estudis d'Administració Local el 1977. El 1979, com a membre de la Unió de Centre Democràtic, va ser elegit diputat al Congrés a les eleccions generals per la circumscripció electoral d'Osca. A la reestructuració ministerial de setembre de 1979 va ser nomenat Secretari d'Estat d'Administracions Públiques i, el 1980, ministre adjunt al President.
Després d'abandonar l'activitat política amb la dimissió d'Adolfo Suárez el 1981 i la pèrdua de l'escó el 1982, es va reintegrar a la seva tasca docent, i va destacar com a professor convidat en nombroses universitats. Són múltiples les seves publicacions en matèries jurídiques, especialment en l'àmbit administratiu i va ser acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2014-03-24 a Wayback Machine.. Revista Serrablo, desembre 2002, Volum 32, Núm. 126.