OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cura te ipsum

Cura te ipsum o medice, cura te ipsum és una locució llatina que significa «Metge, guareix-te tu mateix». Instiga els metges (i altres professionals de l'àmbit de la salut) a tenir cura primer de la seva salut abans de tractar amb els pacients. Contràriament a la creença popular, no va ser inventada per escarnir el personal mèdic, sinó per induir a la introspecció i a la cura d'un mateix.
La frase cura te ipsum té els seus orígens en la traducció de la Vulgata llatina de Jeroni d'Estridó, en un passatge de l'Evangeli segons Lluc capítol 4, versicle 23. La història del passatge bíblic on es troba aquesta frase és la següent: Jesús viatjà a Natzaret, l'indret on s'havia criat, i va entrar a la sinagoga, segons el costum jueu, el dissabte. Va llegir un pergamí d'Isaïes, on declarava que havia estat enviat per Déu per sanar, llibertar i donar vista a les persones i que aquest mateix dia es complien aquestes paraules en ell. És llavors que ell diu:
| « | "Ben segur que m'aplicareu aquella dita: "Metge, cura't a tu mateix!" Tot el que hem sentit a dir que feies a Cafarnaüm, fes-ho també aquí al teu poble." I afegí: "Us asseguro que cap profeta no és ben rebut al seu poble." | » |
| — Evangeli segons Lluc, 4, 23-24 |||

## Altres passatges semblants

Més endavant, en el mateix evangeli de Lluc, reapareixen frases semblants al cura te ipsum en tres passatges més, que fan referència a la crucifixió i mort de Jesús, i que sovint són traduïts com "Salva't tu mateix" en lloc de "cura't a tu mateix": són els passatges 23:35, 23:37 i 23:39. En referència aquesta variant de traducció entre curar i salvar, cal destacar que, segons la soteriologia, que és l'estudi de la salvació de l'ésser humà, sovint es tradueix del grec la paraula salvació com salut, així algunes bíblies traduïen el mot grec de salvar per expressions com "donar salut" o "sanar".

## Vegeu també

* Iatrogènia
* Consummatum est
* Mens sana in corpore sano
* Primum non nocere

## Referències

* ↑ «Evangelium Secundum Lucam, 4». Nova Vulgata Bibliorum Sacrorum Editio. Vatican.va. [Consulta: 6 setembre 2013].
* 1 2 «La Bíblia a Internet - Lluc, 4». Societat Bíblica Catalana. [Consulta: 6 setembre 2013].
* ↑ «La Bíblia Catalana a Internet - Lluc, 23». Societat Bíblica Catalana. [Consulta: 6 setembre 2013].
# Cala Marquesa

La cala Marquesa està situada al nord de Tamariu (Palafrugell), formada per un illot distanciat, que s'anomena l'illot de la cala Marquesa, i una platja amb una llenca rocosa al mig. Té una longitud de 15 m i una amplada de 5 m, formada per grava i còdols. Al seu davant hi ha el rec dels Arbres, un freu entre penya-segats. Està protegida pel Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) amb el nom genèric de Muntanyes de Begur.

## Referències

* ↑ «Carrer de la Cala Marquesa». Ajuntament de Palafrugell.
* ↑ Castelló, Josep. El perfil de la costa: Palafrugell, Mont-ras i les illes Formigues. Palafrugell: Josep Castelló, 2003.
* ↑ Crestas, Pako. «Cala Marquesa». A: Les platges de la Costa Brava. De Palamós a Begur. Cossetània, març de 2012, p. 107. ISBN 978-84-15456-14-8.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ Febrés, Xavier «Palafrugell». Quaderns de la Revista de Girona. Núm. 25, 01-10-1989, pàg. 28.
* ↑ «Marc territorial del PEIN Muntanyes de Begur». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2012].
# Sant Pere Màrtir (Solsona)

Sant Pere Màrtir és una ermita situada al parc de la Mare de la Font, al costat de la carretera C-26 i sobre la confluència de la rasa de Masnou amb el barranc de Pallarès. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de la ciutat de Solsona (Solsonès).

## Descripció

Petita capella, d'estil neoclàssic rural, orientada nord-sud. Planta rectangular i teulada a dos vessants. És d'una sola nau i sense absis. Porta rectangular, amb llinda de pedra, a la cara est. L'interior és arrebossat. Construcció: parament de carreus irregulars.

## Notícies històriques

L'ermita de Sant Pere Màrtir, dona nom a una de les quatre partides del vinyet, zona immediata a Solsona, anomenada així per haver estat destinada al conreu de la vinya fins a finals del segle passat.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere Màrtir de Solsona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 juny 2015].
# Marietta Bonfanti

Marietta Bonfanti (Milà, 16 de febrer de 1845 - Nova York, 25 de gener de 1921) va ser una ballarina de ballet del segle xix.
El seu debut de la ciutat de Nova York, al "Niblo's Garden" el dilluns 10 de setembre de 1866. Després va ser la primera ballarina a The Black Crook al mateix teatre, que es va estrenar dos dies després. Va aparèixer a Sylvia de Léo Delibes a la sala de concerts Metropolitan Alcazar el 15 de juliol de 1882. L'agost de 1901, Bonfanti va actuar amb Rita Sangalli al Metropolitan Opera House, durant la temporada inaugural de ballet al recinte de la ciutat de Nova York. El seu talent per a la dansa expressionista i la seva vida privada es va abastar àmpliament des de mitjan anys 1860 fins a principis del segle xx.
Entre els seus estudiants (per un curt període) hi havia Ruth Saint Denis i Isadora Duncan.
Bonfanti va néixer a Itàlia. Va estar casada amb George Hoffman, el pare del qual George I. Hoffman, va ser demandat per Jay Cooke, McCullough & Co., al Tribunal Suprem de Nova York a Brooklyn, Nova York, el desembre de 1876. El procediment judicial va tractar un préstec de 3.300 dòlars. feta a la jove Hoffman pel seu pare.

## Referències

* "Amusements", The New York Times, September 10, 1866, p. 5.
* "Amusements", New York Times, July 16, 1882, pg. 6.
* "Revival of the Ballet", The New York Times, September 1, 1901, p. SM3.
* Kassing, Gayle (2013). Beginning Ballet With Web Resource. Human Kinetics. p. 132. ISBN 9781450402491.
* "The Bonfanti Romance", The New York Times, December 31, 1876, p. 5.
# La Paz (municipi de Mèxic)

La Paz és un municipi metropolità de l'estat de Mèxic, que forma part de l'àrea metropolitana de la ciutat de Mèxic. Los Reyes Acaquilpan és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat.
Aquest municipi es troba a la part nord-central de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Ixtapaluca i Temamatla, al sud amb Tlalmanalco, a l'oest amb Lerma i a l'est amb Chalco. Dista de la capital de l'estat uns trenta-vuit quilòmetres

## Referències

* ↑ «Monografia municipal de La Paz (castellà)». Arxivat de l'original el 2016-11-26. [Consulta: 28 febrer 2016].

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Javier Díaz Sánchez

Javier "Javi" Díaz Sánchez (Mairena del Aljarafe, Sevilla, 15 de maig de 1997) és un futbolista professional andalús que juga com a porter pel CF Fuenlabrada.

## Carrera de club

Díaz va representar el Sevilla FC en etapa juvenil. Va debutar com a sènior amb el Sevilla FC C el 3 d'abril de 2016, jugant com a titular en una derrota per 0–1 a fora a Tercera Divisió contra el CD Cabecense.
Al començament de la temporada 2018–19, Díaz fou promocionat al Sevilla Atlético a Segona Divisió B. Va debutar amb el primer equip – i a La Liga – el 31 de març de 2019, jugant com a titular en una derrota a casa per 0–1 contra el València CF; el debut fou a causa que el titular Tomáš Vaclík estava lesionat, i el suplent Juan Soriano sancionat.

## Estadístiques

    A 31 març 2019
| Club | Temporada | Lliga | Lliga | Lliga | Copa | Copa | Lliga Cup | Lliga Cup | Europa | Europa | Altres | Altres | Total | Total |
| Club | Temporada | Divisió | Part. | Gols | Part. | Gols | Part. | Gols | Part. | Gols | Part. | Gols | Part. | Gols |
| Sevilla FC | 2018–19 | La Liga | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | 1 | 0 |
| Sevilla FC | 2019–20 | La Liga | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | — | — | 0 | 0 |
| Total carrera | Total carrera | Total carrera | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |

## Referències

* 1 2 «Javi Díaz». Sevilla FC. [Consulta: 1r abril 2019].
* ↑ «1–0: La falta de acierto condena al Sevilla C en Las Cabezas» (en castellà). Sevilla FC, 03-04-2016. [Consulta: 1r abril 2019].
* ↑ «Valencia edge closer to Champions League spot». Marca, 31-03-2019. [Consulta: 1r abril 2019].
* ↑ «Sevilla fall to Valencia». Sevilla FC, 31-03-2019. [Consulta: 1r abril 2019].

## Enllaços externs

* Javier Díaz Sánchez a BDFutbol
* Javier Díaz Sánchez a La Preferente (castellà)
* Javier Díaz Sánchez, Fitxa a Soccerway
# Búnquers d'Arcavell

Els Búnquers d'Arcavell són uns búnquers catalogats com a monument del municipi de les Valls de Valira, inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A prop del poble d'Arcavell, vigilant l'antic accés de muntanya des d'Andorra, hi ha un seguit de búnquers construïts per ordre del general Franco. Els búnquers són edificacions independents de formigó armat, amb un accés posterior, volta rebaixada i diverses obertures rectangulars per vigilar l'entorn. L'interior és molt senzill, amb alguns buits a la paret que havien de servir d'armari. El passadís d'entrada forma una L per evitar el foc enemic exterior. Tots els búnquers d'Arcavell segueixen la mateixa tipologia.

## Història

Búnquers construïts un cop finalitzada la Guerra Civil, entre el 1944 i 1947 per protegir Espanya d'un possible atac dels aliats durant la Segona Guerra Mundial. El conjunt de búnquers que protegeixen el Pirineu es coneixen com a línia P.

## Referències

* 1 2 3 «Búnquers d'Arcavell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].
# Aitor Sanz Martín

Aitor Sanz Martín (nascut el 13 de setembre de 1984) és un futbolista professional madrileny que juga al CD Tenerife com a migcampista central.
Ha jugat uns totals de 366 partits i 11 gols en 12 temporades a Segona Divisió, al servei de la Real Unión i el Tenerife.

## Carrera de club

Sanz va néixer a Madrid. Va passar les sis primeres temporades de la seva carrera sènior a Segona Divisió B, amb la UD San Sebastián de los Reyes, el Zamora CF i el Real Unión. La temporada 2008-09, va aconseguir l'ascens a segona amb aquest darrer club.
Sanz va jugar el seu primer partit de Segona Divisió el 29 d'agost de 2009, amb 90 minuts en una derrota a casa per 0-1 contra el Recreativo de Huelva. Va fer 26 aparicions més fins al final de la campanya, que va acabar en descens en ser penúltim.
Posteriorment, Sanz es va mantenir a la tercera divisió després de signar un contracte d'un any amb el Reial Oviedo. Va jugar 106 partits competitius durant la seva estada a l'Estadi Carlos Tartiere, marcant en una derrota a casa per 1–2 davant la SD Eibar en els playoffs d'ascens de 2013.
Sanz es va incorporar al CD Tenerife de segona categoria el juny de 2013. Va marcar el seu primer gol com a professional el 18 d'octubre de 2014, però en una derrota per 3-2 contra el CA Osasuna.
Després d'haver-se perdut tota la temporada 2018-19 a causa d'una lesió al tendó d'Aquil·les, Sanz va romandre a les Illes Canàries, sempre a segona divisió.

## Referències

* 1 2
* ↑ (en castellà) , 01-04-2022.
* ↑ (en castellà) , 28-06-2009.
* ↑ (en castellà) , 29-08-2009.
* 1 2 «Aitor Sanz, 600 partidos en la vida de un futbolista» (en castellà). CD Tenerife, 05-06-2021. [Consulta: 7 desembre 2022].
* ↑ (en castellà) , 23-06-2010.
* ↑ «Aitor Sanz se convierte en el sexto refuerzo del Oviedo» (en castellà). , 17-07-2010.
* ↑ «Aitor Sanz: "Lo que he vivido en Tenerife no lo cambio"» (en castellà). , 31-03-2017.
* ↑ «El Real Oviedo pierde ante el Eibar y complica el sueño del ascenso» (en castellà). Radiotelevisión del Principado de Asturias, 10-06-2013. [Consulta: 7 desembre 2022].
* ↑ (en castellà) , 30-06-2013.
* ↑ (en castellà) , 18-10-2014.
* ↑ (en castellà) , 24-06-2019.

## Enllaços externs

* Aitor Sanz Martín a BDFutbol
* Fitxa de Aitor Sanz Martín a Futbolme (castellà)
* Aitor Sanz Martín, Fitxa a Soccerway
# Tolleric (possessió)

Tolleric és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca, situada a la marina. Es troba documentada el 1360. Segon Joan Coromines hi ha una comunitat d'origen amb el nom del poble de Toloriu, a l'Alt Urgell, genitiu en -rici d'un antropònim germànic. Sembla que el topònim d'aquesta possessió és el mateix nom de persona en nominatiu. El 1969 s'urbanitzà la costa i la urbanització rebé el nom de El Dorado, que fou canviat posteriorment per Tolleric.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 203. ISBN 84-8661702-2.
# María de Villota Comba

María de Villota Comba (Madrid, 13 de gener de 1979 - Sevilla, 11 d'octubre de 2013) va ser una pilot de carreres espanyola. Era la filla de l'expilot de Fórmula 1 Emilio de Villota. Des de març de 2013 era l'encarregada de la categoria de monoplaces Comissió de Pilots de la FIA, juntament amb Karun Chandhok i Nigel Mansell.
El 3 de juliol de 2012, De Villota va tenir un greu accident mentre feia un test privat amb un Fórmula 1 de l'escuderia Manor en un aeròdrom a Anglaterra. Un any després, i quan se suposava que ja estava del tot refeta de les greus lesions que va tenir, va aparèixer morta a l'habitació d'un hotel a Sevilla. L'autòpsia va concloure que les seqüeles de l'accident en van ser la causa.

## Referències

* ↑ ARA Barcelona. «L'expilot de F-1 María de Villota, trobada morta en un hotel de Sevilla». Diari Ara. [Consulta: 11 octubre 2013].
* ↑ «Muere María de Villota en un hotel de Sevilla» (en castellà). La Vanguardia. [Consulta: 11 octubre 2013].
* ↑ «Troben morta l'expilot de Fórmula 1 María de Villota en un hotel». Regió 7. EFE, 11-10-2013. [Consulta: 1r setembre 2023].
* ↑ «Fittipaldi encabeza la Comisión de la FIA» (en castellà). GPUpdate.net, 11-03-2013. [Consulta: 6 maig 2013].
* ↑ «La família de María de Villota i Manor F1 arriben a un acord per posar punt final al seu litigi judicial». 324.cat. [Consulta: 12 octubre 2017].

## Enllaços externs

* María de Villota Comba - Lloc web oficial (castellà)
# Zhang Hu (Tres Regnes)

* Per altres persones anomenades igual, vegeu Zhang Hu.
    En aquest nom xinès, el cognom és Zhang.
Zhang Hu :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 張虎 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 张虎 |
Zhang Hu va ser un general militar de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Va ser el fill de Zhang Liao i va heretar el títol pòstum del seu pare, servint com a tinent general en l'exèrcit de Cao Wei després de la mort d'aquest últim.

## En la ficció

En la novel·la històrica el Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong, es conta que Zhang Hu juntament amb Yue Chen va participar-hi en la defensa contra les forces invasores de Shu Han dirigides per Zhuge Liang. I en una ocasió va intentar un atac sobre l'enemic durant la nit, però va acabar sent derrotat. Zhang també participaria en la Campanya Liaodong de Sima Yi contra el senyor de la guerra Gongsun Yuan.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Un gran tipus

Un gran tipus (títol original: Great Guy) és una pel·lícula de cinema negre i criminal estatunidenca del 1936 dirigida per John G. Blystone i protagonitzada per James Cagney. Està doblada al català.

## Argument

Un inspector honest del Departament de Peses i Mesures de Nova York s'enfronta a comerciants i polítics corruptes.

## Repartiment

* James Cagney com Johnny Cave
* Mae Clarke com Janet Henry
* James Burke com Patrick James Aloysius Haley
* Edward Brophy com Pete Reilly
* Henry Kolker com Abel Canning
* Bernadene Hayes com Hazel Scott
* Edward McNamara com capità Pat Hanlon
* Robert Gleckler com Marty Cavanaugh
* Joe Sawyer com Joe Burton
* Edward Gargan com Al
* Mary Gordon com Mrs. Ogilvie
* Wallis Clark com Joel Green
* Douglas Wood com alcalde

## Fons

Un gran tipus va ser la primera de les dues pel·lícules que James Cagney va fer per a la companyia de cinema independent Grand National Pictures, després d'haver trencat amb èxit el seu contracte amb Warner Brothers. Després de completar la seva segona pel·lícula, el musical Això s'ha de celebrar (que no va ser un èxit financer), Cagney va tornar a la Warners.
L'assessor tècnic de la pel·lícula va ser Charles M. Fuller, que era el segellador de pesos i mesures del comtat de Los Angeles. La història es basava en diverses peces escrites que van aparèixer a The Saturday Evening Post el 1933 i el 1934, escrites per James Edward Grant. Els primers comunicats de premsa de Un gran tipus indiquen a Henry McCarty, Harry Ruskin i Horace McCoy com a escriptors col·laboradors de la pel·lícula, però més tard, McCoy va ser eliminat dels crèdits i Henry Johnson es va afegir com a coguionista.

## Recepció

Escrivint per a The Spectator l'any 1937, Graham Greene va donar una bona crítica a la pel·lícula, elogiant a Cagney com un actor que "poques vegades decep", i l'actuació del qual en aquesta pel·lícula proporciona "un humor més sofisticat de l'habitual". Segons Greene, "les escenes amb els polítics del barri, l'alcalde, el filantrop, tots els estafadors, són agradablement fosforescents amb la corrupció, i també ho és l'admirable clímax de la festa del vespre".

## Referències

* ↑ «Un gran tipus». esadir.cat. [Consulta: 22 juny 2024].
* ↑ Balio, Tino. Grand Design: Hollywood as a Modern Business Enterprise, 1930-1939 (en anglès). University of California Press, 1995, p. 323. ISBN 9780520203341.
* ↑ Report of the Thirty-Eighth National Conference on Weights and Measures (en anglès). U.S. Government Printing Office, 1953.
* ↑ «Great Guy (1937) - Screenplay Info - TCM.com» (en anglès). Turner Classic Movies.
* ↑ Wilt, David E. Hardboiled in Hollywood (en anglès). Popular Press, 1991, p. 17. ISBN 9780879725259.
* ↑ Greene, Graham The Spectator, 19-03-1937. (reprinted in: Taylor. The Pleasure Dome. Oxford University Press, 1980, p. 137–138. ISBN 0192812866. )
# DWG KIA

DWG KIA, comunament coneguda com DAMWON KIA (en coreà: 담원 기아) i anteriorment coneguda com DAMWON Gaming (DWG; en coreà: 담원 게이밍), és una organització professional d'esports electrònics de Corea del Sud. El seu equip de League of Legends competeix en la LCK, la lliga de major nivell del joc a Corea del Sud.
DWG va guanyar el seu primer títol de la LCK el 5 de setembre de 2020 després de derrotar a DRX en les finals d'estiu de la LCK 2020. Vuit setmanes més tard, el 31 d'octubre de 2020, Damwon va guanyar el World Championship de 2020 després d'una carrera dominant a través de la fase de grups i eliminatòries i una victòria per 3-1 sobre Suning en la gran final.

## Referències

* ↑ «Damwon Gaming crowned LCK champions, secure first seed at Worlds 2020». Dot Esports, 05-09-2020 [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «DAMWON Gaming takes four spots on LCK All-Pro team» (en anglès). WIN.gg, 05-09-2020 [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Damwon Gaming Win The LCK Summer Split, Will Be Top Seed At Worlds» (en anglès). Forbes, 05-09-2020 [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «DAMWON Gaming win 2020 League of Legends World Championship» (en anglès). ESPN, 31-10-2020 [Consulta: 31 octubre 2020].
# Búnquers de la platja

Els Búnquers de la platja és un conjunt històric format per edificis militars i defensius de Mataró (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un conjunt històric integrat per diverses construccions d'arquitectura militar o defensiva, situades inicialment ordenades cada 500mts aproximadament al llarg de la franja litoral del terme municipal de Mataró.
Dels construïts en un inici, actualment resten en peu 5 búnquers, ubicats entre la platja del Varador i el torrent de Vallgiró, els quals es troben en diferent estat de conservació. Són aquests:
Búnquer 1. Pg. Del Callao, a ponent del Centre Natació. Eixample
Búnquer 2. Platja de Sant Simó. Veïnat de Mata.
Búnquer 3. Platja, entre el torrent dels Sumells i el torrent Forcat. Veïnat de Mata.
Búnquer 4. Gola de la Riera de Mata costat de ponent. Veïnat de Mata.
Búnquer 5. Gola de Torrent de Vallgiró costat de ponent. Veïnat de Mata.
Els búnquers o també anomenats fortins, formaven part de la línia defensiva de la costa, per a la vigilància i defensa de les platges durant la Guerra Civil espanyola.
Tots ells repeteixen un mateix model constructiu quant a estructura, composició i materials, amb petites variacions consistents en la ubicació de la porta d'entrada que en alguns búnquers se situa a la banda de llevant i en d'altres a ponent.
Es tracta d'unes construccions de planta quadrangular d'aproximadament 5,0m. per 3,5 m, amb la part frontal i les arestes arrodonides.
A l'interior presenta un espai unitari, a l'exterior apareixen dues obertures: la porta d'accés i l'espitllera, constituïda per una obertura de 180 graus i un element massís central que divideix la longitud de l'obertura en dues boques de foc i observació.
La part externa de la coberta és lleugerament corbada amb un acabat amb sorra que afavoria el camuflatge amb l'entorn.
La tècnica constructiva és de formigó armat sobre un fonament de pedra.

## Història

L'estiu de l'any 1937 en una reunió celebrada a l'Ajuntament de Mataró i a petició de tots els alcaldes de la comarca del Maresme, es va aprovar la construcció d'aquestes fortificacions que es van portar a terme sota la direcció del govern de la República i de l'Exèrcit Popular. Com a conseqüència, només en aquesta costa es van arribar a construir més de 40 búnquers.
En acabar la Guerra civil, l'exèrcit de Franco va mantenir aquestes estructures com a destacaments d'observació per a defensar-se d'una possible invasió aliada. Amb posterioritat van ser utilitzats per la Guàrdia Civil per vigilar el contraban i cap als anys 50 per alguns emigrants i transeünts.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 «Búnquers de la platja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Aitor Morrás Alzugaray

Aitor Morrás Alzugaray (Bilbao, 1963) és un graduat social i polític balear, diputat al Parlament de les Illes Balears en la IX legislatura.

## Biografia

És diplomat com a graduat social per la Universitat d'Oviedo i tècnic en informàtica. També és titulat en administració de finques i agent propietat immobiliaria tot i que no exerceix. Ha treballat com a director de departament laboral i representant en procediments jurídics de la legislació laboral i també en elaboració d'apps per a mòbils. El 2000 es traslladà a viure a Eivissa.
Ingressà a Podem, partit que el març de 2015 el va designar com a cap de llista per a Eivissa a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015. És secretari de la Comissió d'Assumptes Institucionals i Generals del Parlament Balear.

## Referències

* ↑ Aitor Morrás Candidato de PODEMOS al Parlament Balear, 22 de maig de 2015
* ↑ Los 59 diputados que formarán el Parlament
* ↑ «Fitxa del Parlament Balear». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 22 setembre 2015].
# Safareigs i font del Batlle

Safareigs i font del Batlle és un conjunt de Falset (Priorat) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format per una font amb dues aixetes de raig continu que donen aigua a tres bassiols, dos dels quals constitueixen els safareigs, de planta rectangular i vores de pedra, coberts per teulades de fibrociment a un vessant que aboquen directament sobre el safareig principal. El conjunt queda encerclat per les parets posteriors de les cases dels carrers de Davall (amb accés directe) i de Baix (amb accés per perxe i escales sota can Magrinyà).

## Història

El safareig fou construït a finals del segle xix. Ha patit diverses modificacions al llarg del temps.

## Referències

* 1 2 «Safareigs i font del Batlle». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].