OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esponsià

Esponsià és un suposat usurpador del tron imperial romà que hauria florit en temps de Felip l'Àrab (l'any 248). Ens és conegut gràcies als aurei trobats a Transsilvània l'any 1713, però per les tècniques emprades en la fabricació d'aquestes monedes, tot sembla indicar que es tracten de falsificacions modernes.
En un estudi publicat el 2022, un equip de científics de la Terra afirmaren, basant-se en anàlisis de microdesgast, els materials incrustats i el grau d'oxidació), que havien confirmat que els aurei estaven en circulació fa 2.000 anys i que havien estat enterrats durant segles, cosa que segons ells corrobaria l'existència d'Esponsià.
Tanmateix, la metodologia i les conclusions de l'estudi han estat rebutjades frontalment per classicistes, numismàtics i arqueòlegs com Mary Beard, Richard Abdy, Jerome Mairat, Emanuel Petac i Florian-Matei Popescu, de manera que la historicitat d'Esponsià continua sent una incògnita.

## Referències

* ↑ Sharpless, A. «Is Sponsian real? Further Considerations» (en anglès). Societat Numismàtica Americana. [Consulta: 7 desembre 2022].
* ↑ «Esponsià va existir: unes monedes d'or confirmen que l'emperador romà no era un fake». 324.cat, 24-11-2022. [Consulta: 27 novembre 2022]. «Doncs bé, ara els científics creuen que les marques de desgast que han revisat amb microscopi i els materials que han trobat enganxats a les monedes demostren que estaven en circulació fa 2.000 anys. El seu estat d'oxidació també indica, segons l'estudi, que van estar enterrades durant segles.»
* ↑ Pearson PN; Botticelli M; Ericsson J; Olender J; Spruženiece L. «Authenticating coins of the ‘Roman emperor’ Sponsian» (en anglès). PLoS ONE, 23-11-2022 [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ Beard, M. «When is a Roman emperor not an emperor?» (en anglès). The Times Literary Supplement, 26 novembre 2022. [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ Devlin, H. «Coins study suggests ‘fake emperor’ was real, say scientists» (en anglès). The Guardian, 23 novembre 2022. [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ Orie, A. «Puzzling debate over Roman coin authenticity could determine legacy of 'fake' emperor». CNN, 26 novembre 2022. [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ Nicolae, A. «Monedele cu chipul împăratului roman din Dacia, Sponsianus, un fals ridicol din toate punctele de vedere - opinia specialiștilor» (en romanès). HotNews, 25 novembre 2022. [Consulta: 30 novembre 2022].

## Vegeu també

* Llista d'emperadors romans

## Enllaços externs

* Assaig de Körner sobre els usurpadors en l'època de Felip l'Àrab Arxivat 2004-03-11 a Wayback Machine.
# Perpinyà TV

Perpinyà TV, antigament Perpignan Infos, és un canal de televisió local creat per l'Ajuntament de Perpinyà el 1999. Ha format part de la xarxa de televisions Televisió sense Fronteres i en 2006 ha emès en connexió amb Televisió Digital de Catalunya.
El canal es pot sintonitzar en analògic (40 UHF), via la xarxa de cable de Perpinyà o per internet.
Els programes, emesos les vint-i-quatre hores el dia, inclouen espais informatius, reportatges i programes de plató, bàsicament en llengua francesa i en certa manera en llengua catalana.
Actualment té tres programes dedicats a la llengua catalana: ComuniCa't (divulgatiu, per aprendre la llengua), Això és la pera (programa infantil en català) i la sèrie Poble Nou.

## Referències

* ↑ Perpinyà Televisió iniciarà les seves emissions en connexió amb TDCAT dilluns vinent, a racocatala, 4 d'octubre de 2006

## Enllaços externs

* Perpignan TV a webmaster (francès)
# Zhu Yi

Zhu Yi és el nom dels següents personatges:
* Zhu Yi (Tres Regnes), oficial militar xinès de l'estat de Wu Oriental durant l'era dels Tres Regnes
* Zhu Yi (Dinastia Liang), oficial administratiu xinès durant la Dinastia Liang
* Zhu Yi (nedador)
# Kunlong

Kunlong és una ciutat de l'estat de Shan al nord-est de Myanmar, a la frontera entre Kokang i Hsenwi del nord, a la riba del riu Salween. Un ferri permet el pas del riu i és administrat en comú pels dos estats. A finals del segle xix fou destruït pels katxin i va deixar aïllada la regió a l'est del Salween durant uns anys.
# Teorema de Kirchhoff

En matemàtiques, i més concretament en teoria de grafs, el teorema de Kirchhoff, anomenat en referència a Gustav Kirchhoff, és un teorema sobre el nombre d'arbres d'expansió en un gràf, i mostra que aquest nombre es pot calcular en temps polinòmic com el determinant d'una matriu derivada del graf. És una generalització de la fórmula de Cayley que proporciona el nombre d'arbres d'expansió en un graf complet.
El teorema de Kirchhoff es basa en la noció de la matriu laplaciana d'un graf, igual a la diferència entre la matriu de grau del graf (una matriu diagonal amb el grau dels vèrtexs a la diagonal) i la seva matriu d'adjacència (una matriu-(0,1) amb 1 en els llocs corresponents a les entrades on els vèrtexs són adjacents i 0 en cas contrari).
Per a un graf connex G amb n vèrtexs etiquetats, siguin λ$_1$, λ₂, ..., λ$_{n-1}$ els valors propis diferents de zero de la seva matriu laplaciana. Llavors el nombre d'arbres d'expansió de G és
    $t(G)={\frac {1}{n}}\lambda _{1}\lambda _{2}\cdots \lambda _{n-1}\,.$
Equivalentment, el nombre d'arbres d'expansió és igual a qualsevol cofactor de la matriu laplaciana de G.
# Riera de Cellers

La Riera de Cellers, que en la segona meitat del seu curs rep també la denominació del Torrent de Cellers, és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Llanera.
Neix a la Solana de Castellanes (terme de Pinós i manté durant tot el seu curs la direcció predominat cap a l'oest formant una vall que s'obre entre la Serra de Claret (al nord) i la Serra de Cellers (al sud). Després de passar pel sud del Monestir de Cellers i del nucli de Cellers i banyar la banda de migjorn de la vila de Torà, desguassa al seu col·lector a ponent de la població.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Riera de Cellers passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Pinós | 2.617 | 21,65% |
| Per l'interior del municipi de Torà | 9.471 | 78,35% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Riera de Cellers està constituïda per 124 cursos fluvials que en total sumen una longitud de 53.009 m.

### Distribució municipal

El conjunt d'aquesta xarxa hidrogràfica transcorre pels següents termes municipals:

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Llanera full de càlcul

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Principat de Nóvgorod-Séversk

El principat de Nóvgorod-Séversk o Nòvhorod-Síverski fou un estat feudal que va existir des del final del segle xi al segle xv.
El 1096, Oleg I de Txernígov va crear un gran principat severià que arribava fins al riu Okà i que va servir d'estat tampó contra els atacs cumans. El seu príncep més destacat fou Ígor (1150–1202), les proeses del qual s'expliquen al conte èpic del segle xii El conte de la campanya d'Ígor. El principat fou arruïnat per la invasió mongola però va subsistir a pesar de nombroses invasions dels tàtars. Gairebé no s'esmenta el nom entre els segles xiii i xiv. Al segle xv va ser ocupat pel gran ducat de Lituània el sobirans del qual van establir residència temporal a Novhórod-Siverski, Starodub i Trubtxevsk. Després de la derrota lituana a la batalla de Vedroixa, el principat de Novgórod-Séversk va passar a Moscou i va restar en mans dels sobirans fins al 1618. En aquest any va passar a la confederació polonesa-lituana per la treva de Deulino, però el 1648 va retornar a Moscou. Al segle xviii el territori fou seu de diversos hetmans cosacs que va residir a Baturin, Glúkhov (ucraïnès Hlukhiv) i Potxep. Glúkhov especialment fou una verdadera capital d'estat.

## Referències

* Golubovsky Peter V. (1881) History Seversk to half of the XIV century История Северской Земли до половины XIV столетия DjVu format (rus)
* Principat de Síverski a l'Enciclopèdia d'Ucraïna
# Eskibel

Eskibel/Esquível és un poble i concejo pertanyent al municipi de Vitòria. Tenia 5 habitants en (2007). Forma part de la Zona Rural Sud-oest de Vitòria. Es troba a 660 msnm i a 7,5 km al sud de Vitòria, en una petita vall enclavada a les Muntanyes de Vitòria.
Es tracta d'un llogaret que ha explicat sempre amb una població molt escassa. A principis del segle xix tenia poc més de 22 veïns i en 1960 només 10.
El llogaret consta d'uns pocs edificis i de l'església de San Lorenzo que es troba en ruïnes. D'aquesta església es conserva una talla romànica, coneguda com a Verge d'Eskibel, que es troba exposada en el Museu Diocesà d'Art Sacre de Vitòria.
Ha estat lloc de tràfec i d'escaramusses durant la Guerra del Francès a principis del segle xix i sobretot en 1875 durant la Segona Guerra Carlina, on va ser trencat el cèrcol carlista a Vitòria.
Va pertànyer a la Germandat i al municipi d'Ariñiz fins que aquest va quedar annexionat al de Vitòria en 1928.
Destaca el Castell de Gometxa (Eskibel)

## Referències

* ↑ Castell de Gometxa

## Enllaços externs

* Eskibel a Enciclopèdia Auñamendi
# Dismodicus

Dismodicus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Eugène Louis Simon l'any 1884.

## Distribució

Es pot trobar a la zona holàrtica.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Dismodicus alticeps Chamberlin & Ivie, 1947
* Dismodicus bifrons (Blackwall, 1841) (Espècie tipus)
* Dismodicus decemoculatus (Emerton, 1882)
* Dismodicus elevatus (C. L. Koch, 1838)
* Dismodicus fungiceps Denis, 1944
* Dismodicus modicus Chamberlin & Ivie, 1947

## Referències

* ↑ Simon, E. Les arachnides de France. Tome cinquième, deuxième et troisième partie, 1884.
* ↑ «Gen. Dismodicus Simon, 1884». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Can Pla (Montcada i Reixac)

Can Pla és una obra de Montcada i Reixac (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular amb teulada a dues vessants de teules àrabs. Al costat esquerre presenta un cos més baix amb teulada d'una sola vessant i a l'altura del primer pis s'obre una galeria porticada de finestres rectangulars amb tancament superior d'arc rodó de mig punt. Al mur lateral les obertures són sis, una a la façana principal i una altra a la posterior.
La casa consta de planta baixa i dos pisos. A partir d'una disposició més o menys simètrica, malgrat les diferents remodelacions i renovacions sofertes, ha conservat la imatge primigènia. A la planta baixa la porta d'entrada és de forma rectangular, d'arc rebaixat, emmarcada i protegida per un pòrtic amb teulada d'una sola vessant en sortida en voladís i amb treballs de gelosia de fusta a les obertures que conformen el porxo rectangular. Els murs es troben arrebossats i pintats simulant retlleus en la seva major part. Les finestres són de diferents mides al primer pis i, les tres del segon pis o golfes, la del centre és més alta que les del costat.

## Història

Casa documentada l'any 1553, tot i que la primera referencia escrita es del 1519. Abans es deia Mas Carrera, la familia Pla la conserva fins al 23 de setembre de 1683 en què es ven en encant públic a Joan Muns, seller de Barcelona. L'any 1603 fou batejat Pere Pla. El 25 d'octubre de 1665, l'Hospital de la Santa Creu lliurà una credencial de baciner per al dit Hospital. La casa de Can Pla, l'any 1702, és propietat de Ramon Muns i Serinya, amomenat el "Cançoner de Vilatort". La masia original fou cremada pels francesos el 1808 i refeta una part el 1812, s'acaba el 1867, de la original resten encara els murs que actualment formen la cort de darrere.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Tercer Govern d'Espanya durant la dictadura franquista

El Tercer Govern d'Espanya durant la dictadura franquista va durar del 20 de maig de 1941 al 3 de setembre de 1942.

## Fets destacats

Es tracta del nou govern sorgit després de la crisi de maig de 1941 quan els sectors monàrquics del franquisme protestaren contra la creixent feixistització del règim de la mà de la FET de las JONS, la Sección Femenina, el Sindicato Español Universitario i el Sindicat Vertical. La crisi es traduí en la sortida d'alguns ministres, però Ramón Serrano Suñer va perdre el control d'alguns ministeris clau. També creix la influència de l'aleshores vicesecretari de la Presidència, Luis Carrero Blanco.

## Composició

* Cap d'Estat
       Francisco Franco Bahamonde
* Ministre de la Governació
       Valentín Galarza Morante
* Ministre d'Hisenda
       Joaquín Benjumea Burín
* Ministre de Treball
       José Antonio Girón de Velasco
* Ministre d'Afers exteriors
       Ramón Serrano Suñer
* Ministre de Justícia
       Esteban de Bilbao Eguía
* Ministre de l'Exèrcit
       José Enrique Varela Iglesias (militar)
* Ministre de l'Aire
       Juan Vigón Suero-Díaz
* Ministre de Marina
       Almirall Salvador Moreno Fernández
* Ministre d'Industria i Comerç
       Demetrio Carceller Segura
* Ministre d'Obres Públiques.
       Alfonso Peña Boeuf
* Ministre d'Agricultura
       Miguel Primo de Rivera y Sáenz de Heredia
* Ministre d'Educació
       José Ibáñez Martín
* Ministre Secretari General del Moviment
       José Luis Arrese Magra

## Bibliografia

* Los 90 Ministros de Franco. Equipo Mundo. DOPESA, Barcelona, noviembre de 1971.

## Referències

* ↑ Jose María García Escudero, Manuel Espadas Burgos i José Luis Comellas: Historia general de España y América, Volumen 19, La Política, El Gobierno de 1941, páginas 75-78
* ↑ Ramón Tamames: Historia de España Alfaguara, Volumen VII, La Era de Franco, páginas 497-503

## Enllaços externs

* Composició dels governs d'Espanya des de la Segona República
# Riera de Clariana

La Riera de Clariana és un afluent per la dreta de l'Anoia. Es forma a uns 770 m d'altitud, a tocar de la carretera T-221 (Santa Coloma de Queralt - la Panadella), al terme municipal de Santa Coloma de Queralt (Conca de Barberà) i prop del nucli d'Aguiló. Es dirigeix cap al nord-est, passa a l'est del nucli de les Roques i entra a l'Anoia; passa a l'est del nucli de Contrast i canvia la seva direcció envers l'est. Després de rebre diversos tributaris, passa al sud del nucli de Clariana, on travessa la carretera BV-2212 i el sender GR 7. Finalment, desemboca a l'Anoia al sud de Jorba a uns 350 m d'altitud.
Aquesta riera presenta la característica d'estar assentat sobre sòls guixencs, fet que dona lloc a una vegetació molt interessant: comunitats vegetals de matollars gipsícoles. A això, cal afegir-hi elements molt singulars de la fauna aquàtica -el cranc de riu autòcton- que accentuen el valor d'aquest espai.

## Referències

* ↑ «Riera de Clariana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Riera de Clariana». Medi Ambient i Sostenibilitat - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2022].
# Dassel (Minnesota)

Dassel és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.233 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dassel tenia 1.233 habitants, 515 habitatges, i 313 famílies. La densitat de població era de 321,7 habitants per km².
Dels 515 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 39,2% no eren unitats familiars. En el 35,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 22,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.500 $ i la renda mediana per família de 48.854 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.759 $ mentre que les dones 22.121 $. La renda per capita de la població era de 17.476 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dassel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dassel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Riaza

Riaza és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb els municipis de Sepúlveda, Prádena de Atienza, Ayllón, Maderuelo, Fresno i Riofrío de Riaza

## Nuclis de població

* Riaza, "capital" del municipi.
* Aldeanueva del Monte
* Alquité
* Barahona de Fresno
* Becerril
* Madriguera
* Martín Muñoz de Ayllón
* El Muyo
* El Negredo
* Villacorta

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1981 | 1991 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1434 | 1650 | 1662 | 1657 | 1695 | 1673 | 1661 | 1686 | 1680 | 1733 | 1935 | 1988 | 2020 | 2125 | 2224 | 2291 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Jesús Ramos Martín | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Mariano García Muñoz | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Mariano García Muñoz | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Domingo Gómez Lombó | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Domingo Gómez Lombó | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Andrea Rico Berzal | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Benjamín Cerezo Hernández | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Disney

«Disney» té aquests significats:
* Toponímia: Disney (Oklahoma), població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Biografies: Walt Disney (1901, Chicago - 1966), productor, director, guionista i animador
* Empreses:
** The Walt Disney Company, empresa fundada l'any 1923 per Walt Disney
** Disney Channel, canal de televisió per cable propietat de The Walt Disney Company
** Disney Village, complex d'oci, cultural i gastronòmic
** Parc Walt Disney Studios, parc temàtic Disney pertanyent a Euro Disney SCA inaugurat el 2002
** Walt Disney Animation Studios, estudi cinematogràfic d'animació, amb seu a Burbank, Estats Units, que produeix llargmetratges, curtmetratges i especials de televisió per The Walt Disney Company
** Walt Disney Concert Hall, sala de Concerts al Centre de Música de Los Angeles
** Walt Disney Pictures, estudis cinematogràfics estatunidencs
** Walt Disney Records, segell discogràfic part de The Walt Disney Company
** Walt Disney World Resort, lloc de vacances
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1950

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1950 es disputaren el 19 i 20 d'agost a Moorslede, Bèlgica.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Briek Schotte Bèlgica | 7h 49' 54" | Theo Middelkamp Països Baixos | + 1' 01" | Ferdi Kübler Suïssa | + 1' 48" |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Jack Hoobin Austràlia | 4h 29' 24" | Robert Varnajo França | - | Alfio Ferrari Itàlia | - |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Austràlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «World Championship Road Race» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «World Championship amateurs» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1950» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 22 setembre 2012].
# La Coscollada

La Coscollada o Coscollada de l'Amigó és el cim més alt de la serra de la muntanya de l'Amigó, a la Serralada de Marina, part de la Serralada Litoral Catalana. Es troba a 466 msnm.
La Coscollada és el turó més alt de la ciutat de Badalona. Situada a 466,3 metres sobre el nivell del mar, la Coscollada se situa entre el Turó del Pi Candeler (462,2 m) i el coll de la Jeia d'en Pujol (393,8 m). El turó fa de límit municipal entre Badalona i Sant Fost de Campsentelles, amb la serra de les muntanyes de l'Amigó. Al seu peu hi ha la Font de l'Amigó on neix la riera de Canyet, que amb una llargada de 6 km és la més llarga de Badalona.
A dalt hi ha una torre de vigilància forestal, i del mateix peu d'aquesta torre es poden veure els Pirineus, el Montseny, la serra litoral i prelitoral (amb Montserrat), la mar, el pla de Barcelona, i alguns dies fins i tot es pot veure l'illa de Mallorca.
A la muntanya hi trobem la mina abandonada La Pilarica, en la que s'hi extreia bàsicament coure. Va estar en explotació des de l'any 1942 fins al mes de maig de 1957, data en què es va decidir finalitzar l'activitat de la mina atesa l'escassa potència dels filons. S'hi troben també mineralitzacions cupro-ferríferes en filons encaixonats en granit. Els minerals presents són calcopirita, goethita, hematites, magnetita, atzurita, calcita, malaquita, siderita i quars. S'hi ha trobat també indicis de pirita, cuprita, tenorita i ortosa.

## Excursions

L'excursió per pujar-hi comença des del Collet de la Vallençana, llavors s'enfila per la carena fins a pujar al Turó d'en Nadal (350 m) i el coll de les Maleses (347 m). Llavors deixem enrere la petita vall formada per la riera de la Vallençana i la Pedrera de la Vallençana (la qual s'està restaurant per fer que l'entorn natural sigui com era abans), i llavors ens enfilem per un camí més o menys ample que segueix la forma sud de la Coscollada. Finalment, pugem al coll de la Jeia d'en Pujol i anem enfilant-nos cap a un primer turó (Turó de l'Amigó, de 446 m) i la Coscollada.
També s'hi pot pujar des de Can Ruti o bé des de Tiana o Sant Fost.

## Referències

* 1 2 3 «Les muntanyes de Badalona tenen nom propi». Revista de Badalona, 16-04-2021 [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ «Badalona propone descubrir la vall de Pomar y su pasado minero». La Vanguardia, 14-02-2014.
* ↑ Mata i Perelló, Josep M. «Els Minerals de Catalunya». Institut d'Estudis Catalans, 1990, pàg. 21. ISSN: 84-7283-147-7 [Consulta: 15 abril 2014].
* ↑ «Excursions - La Coscollada de l'Amigó». Arxivat de l'original el 2016-05-02. [Consulta: 11 desembre 2009].

## Enllaços externs

* Itinerari: Serra de Marina - La Coscollada
* Imatges de minerals que es poden trobar a La Coscollada
# Séverni (Oktiabrski)

* Per a altres significats, vegeu «Séverni».
Séverni - Северный (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les planes del Kuban-Priazov, a la vora del Siniükha, petit tributari del Txamlik, afluent del Labà, de la conca del Kuban. És a 25 km al nord de Kurgàninsk i a 132 km a l'est de Krasnodar.
Pertany al possiólok d'Oktiabrski.