OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sidamo

    Per la nació sidama vegeu Sidames, per la província de Sidama vegeu província de Sidama
El sidamo (o sidaama) és una llengua cuixítica parlada per gairebé dos milions d'individus al sud d'Etiòpia i que forma part, ensems amb llengües com ara el burgi, el hadiyya i el libido, de la branca anomenada cuixític oriental de les Terres Altes.

## Bibliografia
### Gramàtiques

* Abebe Gebre-Tsadik (1985) "An overview of the morphological structure of Sidamo verbs", The verb morphophonemics of five highland east Cushitic languages, including Burji. Afrikanistische Arbeitspapiere 2. Cologne: Institut für Afrikanistik: p. 64-81.
* Abebe Gebre-Tsadik (1982) Derived nominals in Sidamo, B.A. thesis. Addis Ababa: Addis Ababa University.
* Anbessa Teferra (1984) Sidamo verb morphology, B.A. thesis: Addis Ababa: Addis Ababa University.
* Anbessa Teferra (2000) A grammar of Sidaama, Doctoral dissertation. Jerusalem: The Hebrew University.
* Cerulli, Enrico (1938) "La Lingua e la Storia del Sidamo", Studi Etiopici II. Roma: Istituto per l'Oriente.
* Cohen, Marcel (1927) "Du verbe sidama (dans le groupe couchitique)", Bulletin de la Société de la Linguistique de Paris 83: 169-200.
* Gasparini, Armido (1978) Grammatica Practica della Lingua Sidamo. Awasa.
* Kawachi, Kazuhiro (2007) A grammar of Sidaama (Sidamo), a Cushitic language of Ethiopia. Doctoral dissertation. State University of New York at Buffalo.
* Moreno, Martino Mario (1940) Manuale di Sidamo. Milan: Mondadori.

### Diccionaris

* Gasparini, Armido (1983) Sidamo-English dictionary. Bolonya: E.M.I.
* Hudson, Grover (1989) Highland East Cushitic Dictionary (Kuschitische Sprachstudien 7). Hamburg: Buske.
* Sileshi Worqineh i Yohannis Latamo (1995) Sidaamu-Amaaru-Ingilizete Afii Qaalla Taashsho [Diccionari sidaama-amhàric-anglès]. Awasa: Sidaamu Zoone Wogattenna Isporte Biddishsha.

## Enllaços externs

* Entrada Sidamo a l'Ethnologue
* PanAfrican L10n pàgina sobre el sidamo
* A Grammar of Sidaama (Sidamo), a cushitic language of Ethopia per Kazuhiro Kawachi
# Sebastian (Texas)

Sebastian és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.864 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sebastian tenia 1.864 habitants, 535 habitatges, i 438 famílies. La densitat de població era de 431 habitants/km².
Dels 535 habitatges en un 44,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,8% hi vivien parelles casades, en un 17,8% dones solteres, i en un 18,1% no eren unitats familiars. En el 17,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,5% tenia menys de 18 anys, un 12% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.179 $ i la renda mediana per família de 24.732 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.854 $ mentre que les dones 13.977 $. La renda per capita de la població era d'11.934 $. Aproximadament el 22,6% de les famílies i el 26,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sebastian». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sebastian». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Molí d'en Parera (Aiguaviva)

El Molí d'en Parera és una masia del municipi d'Aiguaviva (Gironès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia situada a pocs metres de l'accés de la pista de l'Aeroport de Girona - Costa Brava que es troba en estat força ruïnós i sense cap mena de conservació. Primitivament era de forma basilical amb murs de càrrega de pedra volcànica pròpia de la zona. Interior amb algunes biguetes de ferro en estat dolent. Forjats de fusta. Inscripció de "Dalmau Parera me pech". Molí d'aigua a l'ampliació de totxo. Molí d'aigua a l'ampliació de totxo lateral.

## Referències

* ↑ «Molí d'en Parera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 novembre 2014].
# Juan Pedro Bordaberry Herrán

Juan Pedro Bordaberry Herrán (Montevideo, 28 d'abril de 1960) és un advocat i polític uruguaià, pertanyent al Partit Colorado. Va ser ministre de Turisme i Esport i d'Indústria, Energia i Mineria de l'Uruguai. També va ser candidat a Intendent de Montevideo pel seu partit i candidat a la presidència de la República el 2009 pel sector Vamos Uruguay. Actual secretari general del Partit.
Va néixer a Montevideo, fill de l'expresident i dictador Juan María Bordaberry Arocena, d'ascendència basca, i de la seva dona, Josefina Herrán Puig, d'ascendència catalana. El 1986 es va graduar com a advocat a la Facultat de Dret de la Universitat de la República.
És autor d'El Principio de Irretroactividad de las Normas en la Jurisprudencia de la Suprema Corte de Justicia (Anuario de Derecho Tributario 1991), de molts articles tècnics i dels llibres Diez años de Seven (1998), Cuentos del Pueblo Faro de José Ignacio (1999) i Que me desmientan (2006).
Sobre el pes polític del seu cognom, exposa:
| « | Tinc un avantatge sobre els altres candidats, a Mujica se l'hi acusa del seu passat, a Lacalle se l'hi acusa del seu passat, a mi no se m'acusa del meu passat, a mi que em revisin. Que revisin la meva gestió en el ministeri de Turisme, en el d'Indústria. La diferència entre ells i jo és que a ells els pregunten sobre el seu passat i a mi no, a mi em pregunten sobre el passat d'un altre, això és un avantatge. No em critiquen les propostes ni els programes. | » |

## Referències

* ↑ (castellà) Que me desmientan, nou llibre de Pedro Bordaberry Arxivat 2007-08-24 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) La República: "A Mujica se lo acusa de su pasado y a Lacalle también"

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Vamos Uruguay (castellà)
# Fèlix Macià i Bonaplata

Fèlix Macià i Bonaplata (Barcelona, 1831 – 5 d'octubre de 1891) fou un enginyer, polític i empresari català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica i alcalde de Barcelona.
Era membre de la família dels Bonaplata i va dirigir les mines El Veterano de Sant Joan de les Abadesses. El 1862 va ser pensionat per la Diputació de Barcelona per tal que redactés un informe sobre l'Exposició Universal de Londres i n'estudiés els avenços tècnics. El 1871 fou fundador de la companyia Brocca i Cia, que va construir els ferrocarrils cap a Sant Joan de les Abadesses, i fou concessionari de la construcció de la línia de Granollers a Vic.
Políticament, va militar inicialment en el Partit Radical amb Manuel Ruiz Zorrilla, amb el que fou elegit diputat per Vic a les eleccions generals espanyoles d'agost de 1872. També fou membre de Foment de la Producció Nacional, fundador del Foment del Treball Nacional i vicepresident de la Lliga de Contribuents de Barcelona. El març de 1879 fou un dels membres del Foment de la Producció Nacional que va rebre Arsenio Martínez-Campos Antón al seu retorn de Cuba.
Fou elegit diputat pel districte de Puigcerdà amb el Partit Conservador a les eleccions generals espanyoles de 1879, però després es presentà pel Partit Liberal a les eleccions generals espanyoles de 1881, 1884 i 1886. Des del seu escó defensà el proteccionisme i els interessos de les empreses ferroviàries. Fou vocal de la comissió organitzadora de l'Exposició Universal de Barcelona (1888) i alcalde de Barcelona entre gener i juliol de 1890.

## Enllaços externs

* Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. p. 487-488
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# László Bodrogi

László Bodrogi (Budapest, 11 de desembre de 1976) és un ciclista nascut hongarès i nacionalitzat francès el 2007. Va debutar com a professional el 2000 a l'equip Mapei i es va retirar a finals del 2012.
Com a professional ha aconseguit més de 25 victòria, la major part de les quals en contrarellotge, modalitat en la qual és un gran especialista. El 2000 guanyà la medalla de bronze al Campionat del Món de ciclisme en contrarellotge i el 2007 es proclamà subcampió en aquest mateix campionat.

## Palmarès

* 1996
** Campió d'Hongria en ruta
* 1997
** Campionat d'Hongria en contrarellotge
** Medalla de plata al Campionat del Món de ciclisme en contrarellotge sub-23
* 1998
** Campionat d'Hongria en contrarellotge
** 1r a la Chrono champenois
* 1999
** 1r al Tour de la Gironda
* 2000
** Campió d'Hongria en ruta
** Campionat d'Hongria en contrarellotge
** 1r al Duo Normand, amb Daniele Nardello
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Argentina
** Vencedor d'una etapa del Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Eslovènia
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
** Medalla de bronze al Campionat del Món de ciclisme en contrarellotge
* 2001
** Campionat d'Hongria en contrarellotge
** 1r al Giro Riviera Ligure Ponente i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta a l'Alentejo i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes al Tour de l'Avenir
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia
* 2002
** Campionat d'Hongria en contrarellotge
** 1r al Gran Premi Eddy Merckx, amb Fabian Cancellara
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Dinamarca
* 2003
** Campionat d'Hongria en contrarellotge
* 2004
** Campionat d'Hongria en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa als Tres dies de La Panne
* 2005
** 1r a la Volta a Luxemburg
* 2006
** Campió d'Hongria en ruta
** Campionat d'Hongria en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 2007
** Campionat d'Hongria en contrarellotge
** 1r a la Chrono des Herbiers
** Medalla de plata al Campionat del Món de ciclisme en contrarellotge
* 2008
** Campionat d'Hongria en contrarellotge

### Resultats al Tour de França

* 2002. 62è de la classificació general
* 2003. 108è de la classificació general
* 2005. 119è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2004. Abandona (10a etapa)
* 2006. 76eè de la classificació general
* 2007. No surt (18a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 84è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Raffaele Monelli

Raffaele Monelli (Fermo, 5 de març de 1782 - San Benedetto del Tronto, Adria, 14 de setembre de 1859) fou un tenor italià.
Era germà del també tenor Savino Monelli. Va fer els estudis al seu poble natal. Després de debutar el 1808, va participar el 1812 en dues estrenes de Rossini al Teatro San Moisè de Venècia: com a duc Bertrando a L'inganno felice i com a Dorvil a La scala di seta.

## Referències

* ↑ «Biografia a Oxford Index». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 2 abril 2024].
# Alvera Mukabaramba

Alvera Mukabaramba (Ruanda, 1 de març de 1960) és una pediatra i política de Ruanda, que ha estat Ministre d'Estat de Govern Local Responsable d'Afers Socials al govern de Ruanda, des del 10 d'octubre de 2011.
Va estudiar a la Universitat Estatal Mèdica Pavlov de Sant Petersburg, a Sant Petersburg, Rússia, es va graduar amb un títol mèdic. Es va especialitzar en pediatria, i la universitat la va atorgar un Doctorat de Filosofia en la matèria.
La seva carrera política va començar el 1999, quan va ser escollida membre de l'Assemblea Nacional de Transició, que va servir fins a 2003. Des de 2003 fins a octubre de 2011, va ser Senadora del parlament bicameral de Ruanda. Llavors, el 10 d'octubre de 2011, va ser nomenada Ministra d'Afers Socials i Desenvolupament Comunitari del Ministeri de Govern Local, en que va substituir Christine Nyatanyi, que va morir en un hospital de Brussel·les. Des de llavors, ha conservat la seva cartera en les diferents reestructuracions del gabinet, inclosa la del 31 d'agost de 2017.
És membre del Partit pel Progrés i la Concòrdia (PPC). Ha optat dues vegades per a la presidència de Ruanda. La primera vegada va a les eleccions presidencials ruandeses de 2003, però es va retirar i va deixar pas a Paul Kagame. Es va tornar a presentar a les eleccions presidencials ruandeses de 2010, però només va obtenir 20.107 vots (el 0,40 %).
El 2012, va ser elegida com a nova presidenta del "Fòrum Ruanda per a Partits Polítics" (FFFP), una organització que reuneix tots els partits polítics del país per fomentar la unitat nacional.

## Referències

* 1 2 3 Minaloc. «Minaloc Gets A New State Minister For Social Affairs». Kigali: Rwanda Ministry of Local Government (Minaloc), 10-10-2011. Arxivat de l'[tt_news=114 original] el 9 d'octubre 2017. [Consulta: 9 octubre 2017].
* ↑ Kimenyi, Felly. «Rwanda gets new Cabinet, who is in?». New Times (Rwanda), 31-08-2017. [Consulta: 9 octubre 2017].
* 1 2 AllAfrica.com. «Biographical Information of Dr. Alvera Mukabaramba». MyAfrica.AllAfrica.com, 12-08-2010. [Consulta: 9 octubre 2017].
* 1 2 Stephanie Busari, and Torera Idowu. «Fake nude photos were used to 'silence me', disqualified Rwandan candidate says». Cable News Network (CNN), 05-08-2017. [Consulta: 9 octubre 2017].
* ↑ NOR. «Alvera Mukabaramba Is New Head Of Political Party Forum». Kigali: News of Rwanda (NOR), 03-03-2012. Arxivat de l'original el 9 d’octubre 2017. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Serrat de Villaró (Olius)

El Villaró és una muntanya de 907 metres que es troba al municipi d'Olius, a la comarca del Solsonès. Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 273098001).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Altitud presa del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:5.000
# Givetià

⇦ DEVONIÀ ⇨ :
| Període | Sèrie | Estatge | Edat (Ma) |
| Devonià | Superior | Famennià | 372,2 ± 1,6 |
| Devonià | Superior | Frasnià | 382,7 ± 1,6 |
| Devonià | Mitjà | Givetià | 387,7 ± 0,8 |
| Devonià | Mitjà | Eifelià | 393,3 ± 1,2 |
| Devonià | Inferior | Emsià | 407,6 ± 2,6 |
| Devonià | Inferior | Praguià | 410,8 ± 2,8 |
| Devonià | Inferior | Lochkovià | 419,2 ± 3,2 |
El Givetià és el segon estatge faunístic del Devonià mitjà. Comprèn el període entre fa 387,7 ± 0,8 milions d'anys i fa 382,7 ± 1,6 milions d'anys.

## Referències

* ↑ Riba i Arderiu i Reguant i Serra, 1986, p. 54.

## Bibliografia

* Riba i Arderiu, O.; Reguant i Serra, S. Una taula dels temps geològics. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 9788472830776.
# Kaddatanad

Kadattanad (Kartinad) fou un estat tributari protegit, del tipus poligar o nad (territori sota un petit senyor o cap) a l'antic districte de Malabar a la presidència de Madras, entre la costa i els Ghats Occidentals; la part costanera era molt fèrtil però va patir seriosament de les devastacions de Tipu Sultan al darrer terç del segle XVIII, de manera que el poble no podia cultivar prou gra pel seu propi manteniment. La capital era Kuttipuram a 10° 50′ N, 76° 04′ E﻿ / ﻿10.83°N,76.07°E﻿ / 10.83; 76.07.
L'estat fou fundat el 1564 per un cap nair que probablement va heretar el territori en línia masculina del Tekkalankur (regent del sud) del regne de Kolattiri; aquesta nissaga va regir el país fins a la invasió de Tipu Sultan; expulsat aquest el 1792 el raja nair fou restaurat i la família va conservar el govern fins al 1948.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Fèlix Mateu Domeray

Fèlix Mateu Domeray (Cuba, s. XIX – Palma, ?) va ser un polític republicà mallorquí.
Fill d'un indià mallorquí i d'una mulata cubana, fou un dels organitzadors del Partit Republicà Federal de Balears, a Inca (1868-70). Dirigí una escissió federal intransigent i fundà El Cantón Balear (1873-74), des d'on propugnà una república balear que fes part de la República Democràtica Federal d'Espanya. L'octubre de 1873, arran de la proximitat de l'esquadra cantonalista de Cartagena, es decretà el seu empresonament, però pogué fugir, si bé fou detengut el gener de 1874. Acusat d'un delicte d'impremta, fou absolt. Durant la Restauració, fundà la Unió Obrera Balear, moviment obrerista, republicà i mutualista, i dirigí el seu òrgan, La Unión Obrera Balear (1882-86). El 1893, va fundar La Voz del Pueblo. Influït pel pensament social reformista d'Ubaldo R. Quiñones, estigué molt relacionat amb la francmaçoneria del Principat i fou violentament combatut pels sectors catòlics integristes de l'illa (El Áncora), especialment quan, el 1883, intentà d'impulsar un efímer moviment feminista mallorquí.

## Referències

* ↑ «Mateu Domeray, Fèlix». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10. Palma: Promomallorca, p. 354. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Fèlix Mateu Domeray». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lászlo Rátz

Lászlo Rátz (Sopron, 9 d'abril de 1863 - Budapest, 30 de setembre de 1930) va ser un matemàtic hongarès que va tenir un paper fonamental en la reforma de l'ensenyament de les matemàtiques a Hongria a començaments del segle xx.

## Vida i obra

Rátz, fill d'un ferreter, va estudiar a la universitat de Budapest, en la qual es va graduar el 1887. El curs següent va ampliar estudis a la universitat de Berlín i el 1888-1889 a la d'Estrasburg.
A partir de 1890 va ser professor de matemàtiques del Fasori Gimnázium, un prestigiós institut de secundària de Budapest. En aquest institut van ser deixebles seus els joves John von Neumann, Alfred Haar i Eugene Paul Wigner, els quals van recordar sempre els seus ensenyaments. De 1909 a 1914 va ser també director de l'institut.
A més, Rátz va ser editor de Középiskolai Matematikai Lapok (Revista de matemàtiques de secundària) des de 1896 fins a 1914. La revista publicava una ampla gama de problemes matemàtics que calia resoldre amb pensament creatiu. També va ser conseller executiu del Consell Nacional de l'Ensenyament Públic, des del qual va redactar el currículum de l'assignatura de matemàtiques a secundària i les instruccions per la seva implementació. Com a representant d'Hongria, va assistir al congressos del Comitè Internacional per la Reforma de l'Ensenyament de les Matemàtiques de Milà, de Cambridge i de París.

## Referències

* ↑ Frank, 2009, p. 68.
* ↑ Bödy, 2017, p. 121-122.
* ↑ Kovács, 2006, p. 68.
* ↑ Kovács, 2014, p. 4.
* ↑ Frank, 2009, p. 72.
* ↑ Kovács, 2014, p. 5.
* ↑ Kovács, 2006, p. 70.

## Bibliografia

* Bödy, Pál. Science Policies in Hungary (1867-1910) and the First Generation of Distinguished Scientists (en anglès). LIT Verlag, 2017. ISBN 978-3-643-90850-6.
* Frank, Tibor. Double Exile (en anglès). Peter Lang, 2009. ISBN 978-3-03911-331-6.
* Hargittai, István; Hargittai, Magdolna. Budapest Scientific (en anglès). Oxford University Press, 2015. ISBN 978-0-19-871907-6.
* Kovács, László. Rátz László tanár úr (en hongarès i anglès). Berzsenyi Dániel Föiskola, 2006. ISBN 978-963-9531-73-4.
* Kovács, László «Eugene Wigner, Pupil of a legendary School» (en anglès). EPJ Web of Conferences, Vol. 78, 2014, pàg. 1-10. DOI: 10.1051/epjconf/20147801007. ISSN: 2100-014X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Lászlo Rátz» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* «Hungarian Tradition in Talent Support». European Talentday 2011, 2011. Arxivat de l'original el 2 de gener 2019. [Consulta: 6 gener 2019]. (anglès)
# Quenstedtita

La quenstedtita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom del mineralogista alemany Friedrich August von Quenstedt (1809-1889).

## Característiques

La quenstedtita és un sulfat de fórmula química Fe₂(SO₄)₃·11H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. Es tracta d'una espècie vàlida aprovada abans de la creació de l'Associació Mineralògica Internacional, i que es coneix des de l'any 1889.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleïta, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, niquelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiïta i meridianiïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Nacional d'Història Natural de París (França).

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir d'unes mostres recollides a Tierra Amarilla, a prop de la ciutat de Copiapó (Regió d'Atacama, Xile), on es troba en forma de petits cristalls semblants al guix d'un color violeta vermellós, de fins a 5 mm de llarg, 1-2 mm d'ample i 1 mm de gruix. Es tracta d'un mineral poc comú format a la zona oxidada dels dipòsits minerals rics en pirita, especialment a les regions àrides.

## Referències

* ↑ «Quenstedtite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2023].
* ↑ «Quenstedtite Mineral Data». Webmineral. [Consulta: 1r desembre 2023].
* ↑ «Quenstedtite». Mineral Data Publishing. [Consulta: 1r desembre 2023].
# Anacletèria

Anacletèria (en grec antic ἀνακλητήρια) era una solemnitat celebrada a l'antiga Grècia per la que un príncep hereu era proclamat rei. Se celebrava quan el nou governant assumia el poder i feia un jurament públic.
El nom es va utilitzar principalment pels reis Ptolemeus d'Egipte, segons Polibi. El príncep anava a Memfis i era adornat pels sacerdots amb la diadema sagrada i conduït al temple de Ptah on prometia no fer innovacions ni per l'ordre i en el nom de l'any ni per canviar els festivals. Després carregava i portava a una certa distància el jou d'Apis per recordar els sofriments dels homes. Celebracions i sacrificis posaven fi a la festa, segons diu Diodor de Sicília. Després es va donar el mateix nom en altres llocs de cultura hel·lenística.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Anakleteria». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 12 desembre 2020].