OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Porxos de l'avinguda de Sant Francesc

Els porxos de l'avinguda de Sant Francesc són un porxos de Girona que formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La idea del projecte és la de conjugar en un mateix àmbit l'espai públic i el privat. Els porxos estan formats per un conjunt lineal de sis cases, la darrera més baixa que la resta; disposen de planta baixa, entresòl (englobats als porxos) i quatre plantes. Els pilars i arcs de mig punt, fets amb carreus de pedra ben escairats, no presenten cap mena de decoració a excepció d'una petita motllura a la línia d'impostes. Un tret que també es repeteix a les cases, on totes les obertures són balcons individuals o seguits. Algunes tenen els murs arrebossats. El projecte sembla recollir les idees expressades en els porxos d'en Xifré, encara que la sobrietat i nuesa dels edificis gironins es troba lluny de l'aire senyorívol formulat a Barcelona. L'obra té un clar ascendent neoclàssic, estil que durant la segona meitat del segle xix presidí la realització de places i arquitectures a Girona.

## Història

Després de l'enderroc del convent de Sant Francesc (construït al segle XIV) i de la seva desamortització, els terrenys que ocupava quedaren repartits entre diferents propietaris. Davant el desig d'aquests de construir un model de casa amb porxades, l'Ajuntament, a través del seu arquitecte Bru Barnoya, va dictar unes normes de construcció (1861).

## Referències

* 1 2 «Porxos de l'avinguda de Sant Francesc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Porxos de l'avinguda de Sant Francesc, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Castelvetro di Modena

Castelvetro di Mòdena (Castelvêder al dialecte de Mòdena) és un municipi italià de 11 272 habitants (2019) a la província de Mòdena a Emília-Romanya, situada a 18 km al sud de la capital de província Mòdena, i a uns 35 km de la capital de la regió de Bolonya, que es troba a l'est. Forma part, juntament amb altres set municipis, de la Unió de municipis de les Terre di castelli.

## Persones

* Enrico Cialdini (1811-1892), militar

## Referències

* ↑ AA.VV.. Dizionario di toponomastica : storia e significato dei nomi geografici italiani. 2. ed. aggiornata. Torino: UTET, 1997, p. 177. ISBN 88-02-05761-3.
# Torrent de la Perdiu

El Torrent de la Perdiu, és un afluent per l'esquerra de la Riera de Canalda.
De direcció global cap al sud, neix la l'Obaga Negra, situada a l'extrem occidental dels Cingles de les Costes, al vessant meridional de la Serra de Querol. 970 m. després del seu naixement travessa la carretera L-401 i just després rep per l'esquerra el seu únic afluent que baixa del Refugi d'Urdoll. Continua el seu curs cada cop més engorjat deixant a l'esquerra Cal Pubilló i Puig-arnau. A partir d'aquest punt, la Riera de Canalda se li apropa a tan sols 200 m. i continuaran els seus cursos en paral·lel durant més d'un km. fins que ajunten les seves aigües a Fonts Caldes, a uns 400 m. al SE del poble de Canalda.
Els primers 256 m. del seu recorregut els fa per l'interior del territori del PEIN Serres d'Odèn-Port del Comte

## Termes municipals que travessa

Des del seu naixement, passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Guixers | 190 | 7% |
| Per l'interior del municipi d'Odèn | 2530 | 93% |

## Xarxa hidrogràfica

La seva xarxa hidrogràfica està constituïda per dos cursos fluvials la longitud total dels quals suma 3.324 m. dels quals, 442 m. transcorren pel terme municipal de Guixers i la resta pel d'Odèn

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Ekwok

Ekwok és un municipi d'Alaska (Estats Units) que té 130 habitants.

## Història

Ekwok significa "final del farol" (vora del riu) en la llengua yupik, i prové de iquk ("fi"). Ekwok és el poble yupik ocupat de manera continuada més antic del riu Nushagak. Durant el segle xix, l'assentament es va utilitzar a la primavera i a l'estiu com a campament de pesca i, a la tardor, com a camp base per a la collita de baies. El 1923, era l'assentament més gran del riu.
Des de principis de la dècada de 1900 fins al 1941, el correu va ser lliurat per trineus de gossos des de Dillingham. El 1941 es va obrir una oficina de correus a Ekwok. Abans del 1960, la majoria dels edificis d'Ekwok estaven situats en una zona baixa prop del riu. Després d'una inundació a principis dels anys seixanta, el poble es va traslladar a la seva ubicació actual.

## Referències

* ↑ Bright, William. Native American Placenames of the United States (en anglès). University of Oklahoma Press, 2004, p. 142. ISBN 978-0-7864-1654-7.
# Sant Esteve de Castellonet

Sant Esteve de Castellonet és una capella d'estil romànic del poble d'Els Torrents, al municipi de Lladurs (Solsonès).

## Descripció

Està adossada a la façana sud-oriental de la masia de Castelló. Mancada de coberta, se'n conserven bona part de les façanes i obertures. Cal fer especial esment de la portalada, d'arc de mig punt adobellat
Restes d'una antiga capella romànica aïllada situada a la Serra de Castelló, a prop de l'ermita de Sant Joan Castellonet, a la població de Torrents-Vilanova del municipi de Lladurs. La capella està adossada a façana sud-est de la masia de Castelló i consta d'una nau de planta rectangular. Conserva bona part de les façanes i de les obertures, tot i que la coberta de la nau s'ha ensorrat. De la façana principal destaca el portal d'arc rebaixat amb dovelles i brancals de grans blocs de pedra escairada. A sobre del portal hi ha una obertura rectangular d'arc a nivell. En un costat de la façana principal s'hi adhereix un altre cos en runes. El parament és de pedra picada de diferent mida unida amb morter i presenta restes d'arrebossat.

## Referències

* ↑ Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM) de Lladurs: Catalogació d'aquesta església
* ↑ Patrimoni Gencat
# Raffaele Palladino

Raffaele Palladino (Mugnano di Napoli, Província de Nàpols, Itàlia, 17 d'abril de 1984), futbolista italià. Juga de davanter i el seu actual equip és el Gènova FC de la lliga d'Itàlia.
La carrera de Palladino començà en la seua regió natal de Campania on va jugar per al Benevento en Serie C1, aconseguint marcar 5 gols en 12 partits. No passà tant temps abans que adquirira les atencions de Juventus FC i signà pel club l'any 2002, durant els seus primers anys amb Juventus FC va actuar en les reserves de l'equip i en algunes competències com el Torneig di Viareggio (que el club guanyà el 2003 i 2004). No obstant això, durant la temporada 2003 - 2004, feu una aparició en la Copa d'Itàlia. Aconseguí 41 gols en 61 partits en el Campionat Nacional Primavera.
Per a adquirir un poc d'experiència d'equip principal, Palladino fou prestat al Salernitana Calci 1919. En eixe temps el club estava competint en Serie B, Palladino assolí 15 gols durant eixa temporada amb el club. La primera aparició en Serie A fou en la temporada 2005 - 2006 quan va ser prestat altra vegada, a l'AS Livorno Calci. Encara que adquirí un poc d'experiència valuosa no va assolir molts gols com en la temporada anterior. Juventus FC fou descendit a Serie B a causa dels escàndols de la Serie A. A pesar d'estar en segona divisió, els llocs en l'equip principal eren molt lluitats i Didier Deschamps li donà l'oportunitat de demostrar-se en l'equip principal. El 3 de juliol de 2008 fitxa pel Genoa CFC por 5 milions d'euros. El 3 de gener de 2011, el Gènova va vendre la seva part dels drets de Palladino al Parma, com a part d'un tracte amb múltiples jugadors. Es va quedar al Parma, amb alts i baixos, fins a la fallida del club, el 22 de juny de 2015. Va quedar lliure, fins que el 10 de novembre de 2015 va signar pel Crotone, de la Sèrie B, on va aconseguir l'ascens. S'hi va quedar fins al 31 de gener de 2017, que va tornar al Gènova.
Amb la Sub-19 va ser campió europeu en el 2003. Va formar part de la Sub-21 amb la qual va participar en l'Europeu Sub-21 2006 en Portugal, marcant 1 gol contra Dinamarca, i en l'Europeu Sub-21 2007 en Països Baixos.Ja amb l'absoluta, ha estat internacional amb Itàlia. La seua primera convocatòria va ser el 17 de novembre de 2007 per a un partit contra Escòcia, però no jugà en el partit. El seu primer partit en la selecció va vindre només alguns dia més tard, contra les Illes Fèroe, on Itàlia guanyà 3 a 1.

## Clubs

| Club | País | Año |
| Benevento | Itàlia | 2001 - 2002 |
| Juventus FC | Itàlia | 2002 - 2004 |
| Salernitana Calcio 1919 | Itàlia | 2004 - 2005 |
| AS Livorno Calcio | Itàlia | 2005 - 2006 |
| Juventus FC | Itàlia | 2006 - 2008 |
| Genoa CFC | Itàlia | 2008 - 2011 |
| Parma | Itàlia | 2011 - 2015 |
| FC Crotone | Itàlia | 2015 - 2017 |
| Genoa CFC | Itàlia | 2017 - |

## Palmarès
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Serie B | Juventus FC | Itàlia | 2006 - 2007 |

### Copes internacionals

| Títol | Club (*) | País | Any |
| Eurocopa sub-19 | Itàlia | Itàlia | 2003 |
(*) Incloent la Selecció

## Referències

* ↑ «Raffaele Palladino al Genoa». FC Crotone. [Consulta: 5 febrer 2017].
# Rionansa

Rionansa és un municipi de la comunitat autònoma de Cantàbria, a la comarca de Saja-Nansa. Limita al nord amb Herrerías i Valdáliga, al sud amb Cabezón de Liébana, Polaciones i Tudanca, a l'est amb Cabuérniga i Tudanca i a l'oest amb Lamasón.

## Localitats

* Arenas.
* Las Bárcenas.
* Cabrojo.
* Celis.
* Celucos.
* Cosío.
* La Cotera.
* La Herrería.
* Obeso.
* Pedreo.
* Los Picayos.
* Puentenansa (Capital).
* Riclones.
* Rioseco.
* Rozadío.
* San Sebastián de Garabandal.

## Demografia

Evolució demogràfica del municipi (1900-2006) :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2007 |
| 1.497 | 1.519 | 1.896 | 2.181 | 2.081 | 2.083 | 2.674 | 2.340 | 2.061 | 1.752 | 1.481 | 1.190 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 403 | 39,86% | 4 |
| PSOE | 359 | 35,51% | 3 |
| PRC | 232 | 22,95% | 2 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 507 | 52,87% | 5 |
| PSOE | 321 | 33,47% | 3 |
| PRC | 119 | 12,41% | 1 |

## Enllaços externs

* Rionansa,a Cantabria 102 municipios
* A Saja-Nansa en xarxa Arxivat 2009-08-02 a Wayback Machine.
* A Cantabria Infinita Arxivat 2006-02-03 a Wayback Machine.
* Torre de Rubin de Celis Arxivat 2009-05-16 a Wayback Machine.
# Porxos de la plaça de l'Església (Gandesa)

Els Porxos de la plaça de l'Església és una obra de Gandesa (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Constitueixen la continuació del carrer Pes Vell. El parament interior està format per les cases que estan sobre d'ell. Està en estat molt deformat per les diferents actuacions. El sostre és d'entramat de fusta i maó amb bigues d'acer per sota com a reforç. El sòl és d'empedrat.
Els arcs, en número de set, són de mig punt sobre pilars de pedra, la major part octogonals, formant capitell superior amb àbacs.
Hi ha una làpida present a l'exterior, els data al 1837, encara que el seu origen és medieval, a una zona comercial. El carrer Pes Vell estava ple de sitges fins no fa molt (1982).

## Referències

* 1 2 3 «Porxos de la plaça de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].
# Castelspina

Castelspina és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont, (Itàlia). Limita amb els municipis de Castellazzo Bormida, Gamalero, Predosa i Sezzadio.

## Galeria fotogràfica

* Ajuntament
* Església de S.Maria
# Llevant Futbol Club

El Llevant Futbol Club va ser un club de futbol de la Ciutat de València, fundat el 7 de setembre de 1909, i que va desaparèixer el 1939 al fusionar-se amb el Gimnàstic Futbol Club per tal de crear l'actual Llevant Unió Esportiva. Jugava a l'Estadi del Camí Fondo del Grau i vestia uniforme amb barres blanquinegres.

## Temporades

| Temporada | Divisió | Posició |
| 1929/30 | 3a | 2 |
| 1930/31 | 3a | 6 |
| 1931/32 | 3a | 1 |
| 1932/33 | 3a | 4 |
| 1933/34 | 3a | 5 |
| 1934/35 | 2a | 3 |
| 1935/36 | 2a | 3 |
* 2 temporades a Segona Divisió
* 5 temporades Tercera Divisió

## Palmarès

* Copa de l'Espanya Lliure, torneig disputat durant la Guerra Civil Espanyola en la zona republicana.
* Campionat de València: 1927-28.
* Campionat de Llevant-Sud: 1934-35.

## Evolució de l'uniforme

| 1910 - 1921 | 1921 - 1923 | 1923 - 1927 | 1927 - 1936 | 1936 - 1939 |

## Referències

* ↑ «Historial del Levante Unión Deportiva». lafutbolteca.com. [Consulta: 1r febrer 2024].
# Torup

Torup és una localitat situada en el municipi de Halsnæs (Dinamarca), amb una població l'any 2014 de 316 habitants.
Està ubicada en l'extrem nord de l'illa de Selàndia, limitant al nord amb el Kattegat (mar Bàltica) i a l'oest amb el fiord de Roskilde.
Des de l'any 2006, Torup és considerada vila del llibre.

## Referències

* ↑ «www.statistikbanken. Departament d'Estadística de Dinamarca.» (en danès). [Consulta: 4 gener 2020].
* ↑ «torupbogby.dk Torup Bogby home page.» (en anglès). [Consulta: 2 gener 2020].
# Dōbutsu no Kuni

Dōbutsu no Kuni (どうぶつの国, Doubutsu no Kuni, lit. «El país dels animals») és un manga shōnen, de gènere comèdia, de l'autor Makoto Raiku. Es va iniciar la seva publicació el 9 de setembre de 2009 a la revista Bessatsu Shōnen Magazine de l'editorial Kōdansha, i va finalitzar la seva publicació el 9 de febrer de 2014. El mateix de la primera publicació, Raiku va guanyar el 37è Kodansha Manga Award. Actualment, el manga s'ha publicat, a més del Japó, als Estats Units, França i Taiwan.
El manga s'ambienta en un món sense humans que es regeix per la llei de la jungla. Allà, un tanuki anomenat Monoko es troba de sobte amb un nadó humà i decideix criar-lo com si fos seu.

## Referències

* ↑ «Animal Land (manga)» (en anglès). Anime News Network. [Consulta: 10 gener 2015].
* ↑ «Animal Land Manga's Final Volume to Ship Next March» (en anglès). Anime News Network, 09-11-2013 [Consulta: 10 gener 2015].
# Sam Balter

Sam Balter (Detroit, 15 d'octubre de 1909 - Los Angeles, 8 d'agost de 1998) fou un jugador de bàsquet estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930. També va ser un reconegut periodista esportiu.
Nascut a Detroit, Michigan, va estudiar al Lincoln High School i al Roosevelt High School, ambdós a Los Angeles. Va anar a la Universitat de Califòrnia a Los Angeles, on va jugar a bàsquet i fou capità del seu equip el 1929 i escollit All-American de la NCAA. Una vegada acabats els estudis continuà jugant en un equip amateur patrocinat per Universal Pictures.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició de bàsquet. Va ser un dels esportistes jueus que van guanyar medalles en aquests Jocs organitzats per l'Alemanya nazi.
Posteriorment va destacar com a periodista esportiu a la ràdio KLAC de Los Angeles entre 1946 i 1962, i començant la seva carrera televisiva en una emissora local el 1950. Era conegut com la "veu del futbol i el bàsquet de l'UCLA" i també va escriure al Los Angeles Herald-Express.
És membre de l'Amateur Athletic Union Hall of Fame, l'International Jewish Sports Hall of Fame, el Southern California Broadcasters Hall of Fame, el Southern California Jewish Sports Hall of Fame i l'UCLA Athletics Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Sam Balter». [Consulta: 9 setembre 2024].
* ↑ Kahn, Barbara Balter. Sam Balter: His Life and Times. iUniverse, February 18, 2010. ISBN 9781450204583.
* 1 2 «Sam Balter». www.jewishsports.net.
* ↑ «The Nazi Olympics (Berlin 1936)—Jewish Athletes; Olympic Medalists». United States Holocaust Memorial Museum. [Consulta: July 16, 2015].
* ↑ «UCLA Hall of Famer Sam Balter Dead at 88». Los Angeles Times, August 10, 1998.
* ↑ Los Angeles Radio People, Where are They Now? – B. Retrieved March 30, 2016.
* ↑ «Southern California Jewish Sports Hall of Fame Home».
# Quinquerrem

Una quinquerrem (del llatí quinquerēmis , on quinque = "cinc" i Remus = "rems") és un vaixell de guerra propulsat per rems, desenvolupat a partir del trirrem. Va ser usat pels grecs del període hel·lenístic i, després, per cartaginesos i romans, des del segle iv aC fins al segle i de la nostra era.

## Construcció

Al segle iv aC, després de la guerra del Peloponès, hi va haver escassetat de remers de prou capacitats com per conduir grans trirrems. La recerca de dissenys de galeres que ajudaran als remers a usar la seva força muscular en lloc de les habilitats que tinguessin, liderada per Dionís de Siracusa, va donar com a resultat les tetreres (quadrirrems) i les penteres (quinquerrems). Per molt temps, els erudits moderns van estar confosos per la paraula grega penteres . Si aquests eren anàlegs als Trier , haurien d'haver portat cinc ordres de remers, però una galera així devia haver estat impossible de construir i en el cas contrari seria molt inestable. Fonts posteriors van parlar de hexeres , hepteres i galeres encara més grans; clarament un procés de classificació diferent es trobava en camí.
No hi ha descripcions explícites o restes arqueològiques de quinquerrems, de manera que la seva forma de construcció és imprecisa. D'acord amb historiadors moderns, els nombres usats per descriure les galeres de guerra tenien en compte el nombre de files d'homes a cada costat, no el nombre de rems. Hi ha, per tant, tres possibles dissenys de quatrirrem: un ordre de remers a cada costat amb quatre homes, dos ordres de remers per banda amb dos homes en l'ordre superior o tres ordres de remers per banda amb dos homes en l'ordre superior. (Probablement es van construir galeres dels tres tipus). Les quinquerrems devien haver tingut tres ordres de remers, amb dos homes en l'ordre superior, dos en el mitjà i un a l'inferior, donant així 05:00 remers per cada fila.
La poderosa quinquerrem constituïa l'espina dorsal de la marina de Cartago. Comptava amb una tripulació de 420 homes: 120 soldats que posaven els seus escuts en les bordes, i 300 mariners dels quals 270 eren remers que es disposaven en tres ordres: dos remers en l'ordre superior, dos en el mitjà i un en l'inferior.

## Vegeu també

* Trirrem
* Quadrirrem
* Marina de guerra a l'antiga Grècia
# Robert James Shiller

Robert James "Bob" Shiller (n. 29 de març de 1946) és un economista, acadèmic i autor de best seller. Llicenciat per la Universitat de Michigan (1968), va obtenir el doctorat en l'Institut Tecnològic de Massachusetts el 1972. Va guanyar el Premi Nobel d'Economia el 2013.
Actualment exerceix com a Sterling Professor d'Economia a la Universitat Yale i és membre de la Facultat del Centre Internacional de la Gerència de Finances de Yale.

## Referències

* ↑ «The Closing: Robert Shiller». The Real Deal, 01-11-2007. Arxivat de l'original el 2012-11-02. [Consulta: 2 desembre 2012].
* ↑ «ICF Fellows». About. Yale University School of Management. [Consulta: 21 setembre 2012].
# Castra Arcidava

Castra Arcidava va ser un fort de la província romana de Dàcia romana a la zona de la ciutat d'Arcidava (actual Vărădia, Romania) al 2n i 3r segles dC.

## Referències

* ↑ Anna., Zevi Gallina,. Civiltà romana in Romania : Roma, Palazzo delle Esposizioni, via Nazionale febbraio-aprile 1970. De Luca, 1970.
* ↑ Simon, Stephen J.; MacKendrick, Paul «The Dacian Stones Speak». The Classical World, 69, 6, 1976, pàg. 389. DOI: 10.2307/4348481. ISSN: 0009-8418.

## Enllaços externs

* Castra romana de Romania: Google Maps / Earth Arxivat 2012-12-05 at Archive.is
# Torlit becgròs dels esculls

El Torlit becgròs dels esculls (Esacus magnirostris) és una espècie d'ocell de la família dels burrínids (Burhinidae) que habita vores de rius i costes des de les illes Andaman, Península Malaia i Filipines, cap a l'est, a través d'Indonèsia, Nova Guinea i l'arxipèlag de Bismarck fins a les Illes Salomó, Nova Caledònia, i la costa nord i nord-est d'Austràlia.
# El desembarcament de Maria de Mèdici a Marsella

El desembarcament de Maria de Mèdici a Marsella és un quadre del pintor flamenc Peter Paul Rubens. És un dels quadres del cicle de la Vida de Maria de Mèdici, que va ocupar l'autor entre 1622 i 1625 i va ser sens dubte l'encàrrec més important de la seva vida. Es tracta d'una pintura a l'oli, que mesura 3,94 metres d'alt i 2,95 m. d'amplada. Actualment es conserva al Museu del Louvre de París.
Aquesta pintura representa un tema històric. Maria de Mèdici, que havia estat la reina de França com a consort d'Enric IV, era al temps de l'execució dels quadres la reina mare i regent, ja que el rei Lluís XIII, havia ascendit al tron als nou anys (el 1610). L'encàrrec va ser realitzat per la mateixa Maria, amb la finalitat de reforçar la seva sobirania i legitimitat en uns temps en què el seu fill Lluís XIII entrava en conflicte amb la seva mare. El programa de tota la sèrie va ser ideat per l'abat de Saint-Ambroise, però igualment van contribuir amb les seves propostes la reina, el cardenal Richelieu i el mateix pintor.
Rubens va dibuixar els esbossos a París, però l'execució material va ser portada a terme amb ajuda de col·laboradors a Anvers. Mentre que els quadres de la sèrie es conserven al Louvre, els esbossos són a l'Alte Pinakothek de Múnic.
En aquest quadre es representa un fet històric succeït el 3 de novembre de 1600: Maria de Mèdici arriba a Marsella. Al·legories de França i de la ciutat la complimenten. Per sobre, la sobrevola la Fama. La composició és descentrada, amb un dinamisme típicament barroc. Junt als personatges històrics o reals del pla superior coexisteixen els personatges mitològics al mar: monstres marins, sirenes, nimfes, on abunden els opulents nus i els colors càlids típics de l'escola veneciana. Són Neptú i les nereides, que han acompanyat el vaixell per assegurar una travessia sense incidents. Així elimina les fronteres entre l'històric, el terrenal i les forces eternes.

## Referències

* Bauer, H., "El Barroco en los Países Bajos" en Los maestros de la pintura occidental, Taschen, 2005, pág. 292, ISBN 3-8228-4744-5
* Carrassat, P.F.R., Maestros de la pintura, Spes Editorial, S.L., 2005. ISBN 84-8332-597-7
# Sant Pere Màrtir (Eroles)

Sant Pere Màrtir és una capella d'època moderna, barroca o posterior, del terme de Fígols de Tremp, actualment englobat en el de Tremp.
Està situada al sud-oest del poble d'Eroles, al costat de llevant de la carretera local que hi mena des de la C-1311.
És una capella senzilla, d'una sola nau capçada per un absis al costat de llevant. Al davant de la porta, al costat de ponent, hi ha un porxo senzill, amb un banc a cada banda, i uns espiells que donen a l'interior de la nau.
Per la planta i l'orientació, coincideix amb les esglésies romàniques, però l'aparell constructiu, força més tardà, remet a l'època barroca, dins del que eren les construccions populars de l'època moderna.
# Purkinje

Purkinje fou una banda sorgida de l'àmbit hardcore punk underground a les Terres de l'Ebre, Catalunya, Espanya, al 2011. Durant els 7 anys que varen estar en actiu, publicaren dos treballs, un primer anomenat Bukkake Social fruit d'un context i unes influències més juvenils i un segon i últim anomenat La Malaltia, dins d'un context totalment diferent a l'anterior.

## Discografia

* Bukkake Social (D.I.Y, 2011).
* La Malaltia (Boira Discos, 2014).

## Referències

* ↑ Batalla, Carles «Purkinje: «El hardcore tiene un grado de crispación más que el punk»» (en castellà). Revista Rambla, 15-12-2011 [Consulta: 16 novembre 2021].
* ↑ Cabot, Joan «Ressenya: La malaltia». MondoSonoro (pàg 8-9), 15-02-2015 [Consulta: 16 novembre 2021].