OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albert Pallarés López

Albert Pallarés López (1965) és un dissenyador gràfic i dibuixant valencià conegut com a Pallarés.
Va començar a dibuixar a l'edició de Castelló de El Mundo del siglo XXI. A Barcelona comença les sèries «Baldomero, madurito, feo y sin dinero» i posteriorment «Olegario Gandaria, profesor de secundaria» a la revista El Jueves. Actualment publica a l'edició catalana de El Mundo i a les revistes El Ciervo i El Jueves.
Ha publicat recopilatoris de les seves sèries a El Jueves. És autor d'un llibre infantil titulat El Toll és de tots i ha il·lustrat d'altres com El detectiu camaperdiu, En quin cap cap?, Pere Rodamón a l'aparell!, La formiga cubana i La xiqueta del Benicadell. També ha publicat el llibre de dibuixos humorístics La tira de Pallarés.

## Enllaços externs

* Entrevista a Albert Pallarés a "El Rincón del Taradete" (castellà)
# Apogon holotaenia

Apogon holotaenia és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'oceà Índic: Moçambic, Seychelles, Reunió, Oman i l'Índia. També a Malàisia.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Apogon holotaenia» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. 1905. On fishes from the Persian Gulf, the Sea of Oman, and Karachi, collected by Mr. F. W. Townsend. J. Bombay Soc. Nat. Hist. v. 16: 318-333, Pls. A-C.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Kosrae

Kosrae és una illa de la Micronèsia i un estat dels Estats Federats de Micronèsia a l'oceà Pacífic. Forma part de l'arxipèlag d'illes Carolines. Té una superfície de 110 km² i una població de 7.317 persones (segons el cens de 1994). L'estat és dividit en quatre municipis: Tufunsak, Utwa, Malem i Lelu. La capital de l'estat és Tofol, al municipi de Lelu.
L'illa destaca per la seva natura exuberant i verge, les llacunes de corall i la baixa activitat turística.
En antics texts es diu també Illa Strong, Kusaie o Oualan.

## Municipis

L'estat és dividit en cinc municipis:
* Lelu (pop. 2 404)
* Malem (pop. 1 430)
* Tafunsak (pop. 2 427)
* Utwa (pop. 1 056)
* Walung
La capital de l'estat Tofol, a Lelu.

## Referències

* ↑ «Kosrae». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Kosrae island, Micronesia» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 11 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Kosrae State Constitution» (en anglès). Federated States of Micronesia, 01-06-2005. [Consulta: 11 maig 2020].
* Estats Federats de Micronèsia
* Chuuk | Kosrae | Pohnpei | Yap |
# Veolia Environnement

Veolia (Euronext VIE) és una multinacional francesa, líder mundial en serveis col·lectius. Veolia comercialitza serveis de gestió del cicle de l'aigua, gestió i recuperació de residus i gestió d'energia a clients formats per comunitats locals i empreses.
Dona feina a més de 163.000 persones als cinc continents. La facturació de Veolia el 2015 va ser de 24.965 milions d’euros. La companyia cotitza a la Borsa de París i cotitzava a la Borsa de Nova York fins a la seva retirada voluntària el 2014.

## Referències

* ↑ (francès)L'offensive de Veolia sur Suez en cinq chiffres
* ↑ (francès)Veolia va se retirer de la cote à New-York

## Enllaços externs

* veolia.com
# Pseudobagrus pratti

Pseudobagrus pratti és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sichuan (Xina).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Enumeratio specierum piscium hucusque in Archipelago indico observatarum, adjectis habitationibus citationibusque, ubi descriptiones earum recentiores reperiuntur, nec non speciebus Musei Bleekeriani Bengalensibus, Japonicis, Capensibus Tasmanicisque. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 6. i-xxxvi + 1-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Günther, A. 1892. List of the species of reptiles and fishes collected by Mr. A. E. Pratt on the upper Yang-tze-kiang and in the province Sze-Chuen, with description of the new species. Appendix II to Pratt's "To the Snows of Tibet through China.": 238-250, Pls. 1-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casa Sostres

La Casa Sostres és un monument del municipi de Sabadell (Vallès Occidental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada a la via de Massagué, 29.

## Descripció

Habitatge cantoner, de dos cossos, format per planta baixa, dos pisos i golfes. Està situat a l'extrem de l'eixample dels Escolapis. La seva estructura denota un disseny típic dels mestres d'obres, destacant la distribució simètrica de la façana.
La façana presenta una ornamentació realitzada a partir de l'estuc, dibuixant grans carreus que marquen grans línies horitzontals que contraresten la verticalitat de l'edifici. Unes petites cornises tradueixen a la façana l'alçada dels pisos. Les obertures estan emmarcades amb unes senzilles motllures. Destaca l'ornamentació del primer pis, tractat com a planta noble on les llindes presenten una decoració amb petits frontons. Les finestres estan tractades com una única i gran balconada. L'acabament de la façana mostra un ràfec amb certa volada a partir de la utilització d'una cornisa sustentada per mènsules. Destaca el treball de ferro forjat amb una decoració de tipus geomètric.

## Història

La planta baixa ha estat reformada, tant a l'interior com a l'exterior, amb l'obertura d'una nova porta que dona al carrer de l'Escola Pia i que és utilitzada com a comerç.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Sostres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].

## Enllaços externs

* Casa Sostres Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Mark A

El Medium Mark A Whippet va ser un tanc britànic de la Primera Guerra Mundial. Es va construir per complementar els lents tancs pesats britànics utilitzant la seva relativa mobilitat i velocitat a mesura que travessa les línies enemigues.

## Descripció

Aquest vehicle blindat de combat va ser construït per assalts mòbils ràpids. A partir de les seves cadenes el feia més "modern" que els altres tancs britànics del Mark I al V, tot i que va ser directament derivat del Little Willie, el primer prototip de tanc amb suspensió unsprung. La cabina de la tripulació estava ubicada en una torreta fixa en forma de cub al final del vehicle, i amb dos motors usats aleshores, que donaven força a cadascuna de les cadenes d'eruga. Quan es condueix en línia recta els dos motors es bloquegen; per fer un gir es frena una de les cadenes per fer moure l'altre. Tot i que en teoria hi havia una solució pel tipus de conducció d'aquesta mena de vehicles, a la pràctica es veia impossible controlar la velocitat dels motors, fent el vehicle per moments, incontrolable ja que no seguia el camí desitjat. Però en els constants canvis de direcció feia que els aturaments en els girs fossin molts abruptes a causa del desgastament. En conseqüència, els motors també s'espatllaven i cada vegada era pitjor avançar. El dipòsit de combustible era al davant del buc. L'armament eren quatre metralladores Hotchkiss.303, cadascun cobrint cada costat. Només es necessitaven dos tripulants, el tirador i el comandant. A vegades, un segon tirotejador ocupava un espai limitat, i sovint es treia una metralladora per tenir més espai, ja que es muntava una que cobrís tots els costats.

## Vehicles preservats

Queden cinc Whippets:
* A259 Caesar II, Museu del Tanc de Bovington. Aquest és el tanc que en Cecil Harold Sewell va guanyar la Creu de la Victòria.
* A347 Firefly, El Museu de l'Exèrcit a Brussel·les. Aquest tanc és amb els colors i marques originals.
* A231. Museu Militar de la Base Borden, Ontario, Canadà
* United States Army Ordnance Museum (no se'n sap en nombre).
* Army College, Pretòria, Sud-àfrica. Aquest tanc va ser transportat a Sud-àfrica per a labors secundàries.

## Vegeu també

* Tanc
* Tanc Mark

## Enllaços externs

* http://www.spartacus.schoolnet.co.uk/FWWwhippet.htm Arxivat 2008-04-10 a Wayback Machine.
* http://www.tankmuseum.co.uk/colww1.html Arxivat 2008-05-29 a Wayback Machine.
* Fotogaleria a svsm.org
* MK A "Whippet" a Landships.com Arxivat 2006-03-07 a Wayback Machine.

## Referències

* 1 2 First World War - The Tank: New Developments - Willmott, H.P., Dorling Kindersley, 2003, Page 222
* ↑ Trewhitt, Philip. Armoured Fighting Vehicles. Dempsey Parr, 1999. ISBN 1-84084-328-4.
# La Sala (Vilanova de Sau)

La Sala és una masia de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta quadrada, està coberta a dues vessants -encara que la part dreta actualment està aterrada- amb el carener perpendicular a la façana la qual està situada a migdia. Està conformada per una planta baixa i un primer pis.
La façana presenta un gros portal adovellat de pedra groguenca i descentrat del cos de l'edificació, i dues petites finestres sense ampit.
Està envoltada d'antigues construccions, actualment en un estat ruïnós.
Està construïda en pedra basta de granit rogenc unida amb morter de calç, llevat del portal i finestres que semblen importats de la Plana. L'estat de conservació és dolent.

## Història

Aquesta masia es troba dins la demarcació de l'antiga parròquia de Sant Pere de Castanyadell, dins el terme civil de Sau.
El mas "la Sala", no consta en els fogatges del segle xvi, moment en què la parròquia comptava amb sis o set famílies. Al segle xix aquest nombre pujava a dinou, o sigui que és fàcil que el mas es construís en aquest moment de redreçament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «La Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Ust-Ierba

Ust-Ierba (en rus: Усть-Ерба) és un poble de la República de Khakàssia, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 205 habitants. Pertany al districte de Bograd.

## Referències

* ↑ Почтовые индексы России. Регионы России → Республика Хакасия → Боградский район → село Абакано-Перевоз
# Pseudobagrus omeihensis

Pseudobagrus omeihensis és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nichols, J. T. 1941. Four new fishes from western China. American Museum Novitates Núm. 1107: 1-3.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Castell de Lludient

El Castell de Lludient, a la comarca d'Alt Millars, està constituït per les restes d'un castell de l'època islàmica medieval, catalogat, de manera genèrica, com Bé d'Interès Cultural, del que actualment no queda pràcticament gens.

## Història

La zona de Lludient ha tingut assentaments poblats des de l'edat del Bronze, l'època íbera i fins i tot existeixen restes d'una vila romana en el seu terme. Malgrat tot això no se sap certament quan va tenir el seu origen el poble de Lludient, ja que no hi ha unanimitat entre autors, havent-hi opinions diverses, des del grup que considera que el seu origen està en l'època íbera, i els que consideren que el seu origen és de l'època árab. En un primer moment va pertànyer a l'antic bisbat de Dénia, adscrivint-se en ell amb el nom de “Intam”.
Tota la zona en la qual Lludient es troba va estar immersa en els conflictes amb la població hispana-musulmana que encapçalava el rei Almohade Zeit Abú Zaiyd, que va fixar la seva última residència a Argeleta, deixant el castell del Bou Negre, situat entre els actuals termes d'Argeleta i Lludient. Aquest rei es cristianitzà cristianizó i fins i tot va ajudar el rei Jaume I d'Aragó en la conquesta de València.
És probable que Lludient fos habitada per pobladors dels anteriors nuclis. De fet, es considera que l'assentament islàmic, que posseïa l'estructura pròpia de qualsevol ciutat islàmica, va haver de desenvolupar-se al voltant del castell d'època àrab, que es localitzava en la part alta de la Mola datat dels segles X al xii, que va acabar coneixent-se com “Castell de Lludient”.

## Referències

* 1 2 3 «Ajuntament de Ludiente Historia del pueblo» (en castellà). Ayuntamiento de Ludiente. Arxivat de l'original el 2/2/2016. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ Cortés y López, Miguel. Diccionario geográfico-histórico de la España antigua, Tarraconense, Bética y Lusitana, con la correspondencia de sus regiones, ciudades, montes, rios, caminos, puertos e islas a las conocidas en nuestros días. Madrid: Imprenta Real, 1836.
# Immoble

Immoble, tenen aquesta consideració tots aquells béns, com cases o finques, que no es poden traslladar sense provocar-los danys, perquè formen part d'un terreny o hi són ancorats o clavats. Ve de la paraula immòbil. A efectes civils els vaixells tenen la consideració d'immobles.

## Dret civil

En Dret civil la distinció entre béns mobles i immobles és molt important en molts supòsits. Entre d'altres, cal destacar:
* Els béns immobles poden ser inscrits en el Registre de béns immobles, la qual cosa li dona una major protecció al propietari.
* Els béns immobles són els únics que poden ser objecte d'hipoteca.
* Els terminis d'usucapió o prescripció adquisitiva són molt més grans. No obstant això, aquesta llista no esgota les especialitats, que són innombrables, donada la importància que històricament han tingut els béns immobles en l'economia, i l'especialitat que es deriva de la seva fàcil localització. Tipus de béns immobles: Aquell que no és susceptible de trasllat. Els béns immobles es poden classificar en:
* Béns immobles per naturalesa, com el sòl i subsol.
* Béns immobles per incorporació, com construccions.
* Béns immobles per destinació. Quan se'ls uneixen coses mobles.
* Béns immobles per analogia, com concessions hipotecàries.

## Dret fiscal

En dret fiscal un bé immoble pot ser subjecte o base de diversos imposts:
* Impost sobre els béns immobles: tribut de caràcter directe i naturalesa real que grava la propietat d'una finca. Es paga anyalment, en funció del valor cadastral assignat a l'immoble.
* Impost sobre l'increment del valor dels terrenys de naturalesa urbana: tribut de caràcter directe que grava l'increment de valor dels terrenys urbans que es posa de manifest a conseqüència de la seva transmissió. La seva quantia dependrà dels anys transcorreguts des de l'anterior canvi de titularitat, del municipi on es trobi i dins del mateix municipi de la seva ubicació.
* Impost sobre la renda: tribut de caràcter directe i naturalesa personal que grava la renda de les persones físiques. En aquest impost es preveu un supòsit que es grava la titularitat de béns immobles quan no són utilitzats pel seu propietari i no produïxen ingressos, es tracta per tant d'una "renda presumpta" que amb caràcter general, suposa la integració en la base imposable de l'impost, en concepte de rendiments del capital immobiliari, del 2 per cent del valor cadastral dels immobles que compleixin les esmentades condicions. A més, en els casos de transmissió d'immobles, la plusvàlua obtinguda en la transmissió queda gravada també en concepte de guany patrimonial.
* Impost sobre el patrimoni: tribut directe de caràcter personal que grava el patrimoni net de la persones físiques. Mentre que els immobles entren a formar part d'aquest patrimoni net, queden gravats també per aquest impost.
Viccionari
# Stanley Brodsky

Stanley J. Brodsky (9 de gener de 1940) és un físic teòric estatunidenc i professor emèrit al Laboratori Nacional SLAC de la Universitat Stanford.

## Biografia

Stan Brodsky va obtenir la llicenciatura i doctorat en físiques el 1961 i 1964 respectivament. El seu supervisor de tesi fou Donald Yennie a la Universitat de Minnesota. Després de dos anys com a investigar postdoctoral amb Tsung-Dao Lee a la Universitat de Colúmbia, el 1966 va començar a treballar a SLAC, on va esdevenir professor el 1976.
La recerca de Brodsky s'ha focalitzat en la teoria de la cromodinàmica quàntica que descriu les interaccions fortes entre quarks i gluons. El 1987 va rebre un Premi Alexander Von Humboldt. El seu article del 1973 amb Glennys Farrar, Scaling Laws at Large Transverse Momentum (Phys. Rev. Lett. 31, 1153–1156), i el del 1980 amb Peter Lepage, Exclusive Processes in Perturbative Quantum Chromodynamics (Phys. Rev. D 22, 2157–2198), el van fer mereixedor del Premi Sakurai de Física Teòrica de Partícules el 2007 per les seves "aplicacions de la teoria quàntica perturbativa a aspectes crítics de la física de partícules elementals, en particular, en l'anàlisi de processos d'interacció forts exclusius durs." El 2015 va rebre el Premi internacional Pomeranchuk de física teòrica.

## Referències

* 1 2 2007 J.J. Sakurai Prize for Theoretical Particle Physics Recipient, aps.org, Retrieved October 8, 2012 (anglès)
* ↑ «Stanley Brodsky's Profile | Stanford Profiles» (en anglès). [Consulta: 5 febrer 2020].
* ↑ Hewett, JoAnne (9 October 2006). Prizes Galore! Arxivat 2014-09-05 a Wayback Machine., Discover (anglès)
* ↑ Plummer, Bard. (9 October 2006). SLAC Theoretical Physicist Stanley J. Brodsky Awarded Sakurai Prize Arxivat 2017-05-28 a Wayback Machine., SLAC Today (anglès)
* ↑ «SLAC’s Stanley Brodsky Shares Pomeranchuk Prize for Theoretical Physics» (en anglès). [Consulta: 5 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Stanley Brodsky perfil a SLAC (anglès)
# Aqua Appia

L'Aqua Appia va ser el primer aqüeducte de Roma. Va ser construït pels censors Appi Claudi Cec, conegut també per la construcció de la Via Àpia durant la seva censura, i Gai Plauci Venox l'any 312 aC.

## Història

Quan l'aigua del riu Tíber ja estava massa contaminada per al consum humà i les deus i pous més propers ja no donaven proveïment a les necessitats de la població, va caldre plantejar-se com transportar aigua des de més lluny. Segons el comissionat dels aqüeductes de la capital (curator aquarum) Sext Juli Frontí, el censor C. Plaucio va trobar la deu en el agro Lucullano, a 780 passos a l'esquerra de la via Prenestina, encara que no ha estat identificat.
El primer dels nou aqüeductes catalogats per Frontí en la seva obra De aquae ductu Urbis Romae, publicat cap a finals del segle i, fou també el més curt. Amb un cabal de 75 537 metres cúbics cada 24 hores, transcorria 16 445 m, fins a entrar a Roma prop de la Porta Maggiore (Porta Major) (en el lloc designat com ad spem veterem) es dirigia al Celio i Aventino i acabava prop de la porta Trigemina, en el Fòrum Boari Va ser restaurat, juntament amb el Anio Vetus, pel pretor Quintus Marcius Rex in 144‑140 a. C., i per August entre 11 i 4 aC.
Principalment un aqüeducte subterrani, només discorre elevat sobre arcs durant un recorregut d'uns 60 passos prop de la porta Capena (segons algunes fonts, només un 5 % dels 420 a 430 m que formaven els aqüeductes de Roma transcorrien sobre arcs, viaductes o ponts elevats encara que Isabel Rodà, catedràtica d'Arqueologia de la Universitat Autònoma de Barcelona, eleva aquestes xifres a 507 quilòmetres d'aqüeductes, dels quals 434 km eren subterranis, 15 km de superfície i només 59 km (el 12 %) discorria sobre arcades).

## Referències

* ↑ Valmaña Ochaita, Alicia. Las reformas políticas del censor Apio Claudio Ciego (en castellà). Univ de Castilla La Mancha, 1995, p. 75-77 [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ Ball Platner, Samuel. «Aqua Appia». A: A Topographical Dictionary of Ancient Rome (en anglès). Londres: Oxford University Press, 1929.
* ↑ Hansen, Roger D. (en inglés) «Water and Wastewater Systems in Imperial Rome.» Waterhistory.org. Consulta: 12 de julio de 2015.
* ↑ «Acueductos.» Arxivat 2015-07-13 a Wayback Machine. National Geographic en español. Consulta: 13 de julio de 2015.

## Bibliografia

* Aleksandr Kajdan (editor), The Oxford Dictionary of Byzantium, 3 vols., Oxford University Press, 1991 (ISBN 0-19-504652-8), s. v. Constantinople, Monuments of: Cisterns, vol. 1, 518-519 ;
* (German) Wolfgang Müller-Wiener, Bildlexikon Zur Topographie Istanbuls: Byzantion, Konstantinupolis, Istanbul Bis Zoom Beginn D. 17 Jh, Wasmuth, Tübingen, 1977 (ISBN 3-8030-1022-5), 280-281
* (En anglès) Handbook of Applied Hydraulics. Library of Congress Catalog Card Number 67-25809.

## Vegeu també

* Cisterna de la Basílica (Istanbul)
* Cisterna de Teodosi (Istanbul)
* Cisterna de Filoxè (Istanbul)
* Llista de cisternes romanes
* Aqüeductes de Roma

## Enllaços externs

* USGS: Stream Modeling (anglès)
# Ust-Gur

Ust-Gur (en rus: Усть-Гур) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 122 habitants.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Pseudobagrus rendahli

Pseudobagrus rendahli és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Enumeratio specierum piscium hucusque in Archipelago indico observatarum, adjectis habitationibus citationibusque, ubi descriptiones earum recentiores reperiuntur, nec non speciebus Musei Bleekeriani Bengalensibus, Japonicis, Capensibus Tasmanicisque. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 6. i-xxxvi + 1-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pellegrin, J. & P. W. Fang. 1940. Poissons de Chine de M. Ho, description de deux espèces nouvelles. Bulletin de la Société Zoologique de France v. 64: 338-343.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.