OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cephaloscyllium zebrum

Cephaloscyllium zebrum és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 44,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 444-454 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Last, P. R., B. Séret i W. T. White, 2008: New swellsharks (Cephaloscyllium: Scyliorhinidae) from the Indo-Australian region. A: Descriptions of new Australian Chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper Núm. 022: 129-146.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaaf-Da Silva, J. A. i D. A. Ebert, 2008: A revision of the western North Pacific swellsharks, genus Cephaloscyllium Gill 1862 (Chondrichthys: Carcharhiniformes: Scyliorhinidae), including descriptions of two new species. Zootaxa Núm. 1872: 1-8.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Basílica de Santa Pràxedes

La Basílica de Santa Pràxedes (en italià, Santa Prassede) és una basílica de Roma, a prop de la Basílica de Santa Maria Major. Entre les relíquies destaca el pilar on hauria estat Jesús de Natzaret durant la flagel·lació i tortura.

## Història

L'església, en la seva forma actual, va ser un encàrrec del papa Adrià I al voltant del 780 i es va construir a sobre de les restes d'una estructura del segle v. Va ser dissenyada per a guardar les relíquies de les santes Pràxedes i Pudenciana, les filles de sant Prudenci, tradicionalment el primer convers cristià de Pau de Tars a Roma. Les dues santes van ser assassinades per proporcionar un enterrament cristià als primers màrtirs desafiant la llei romana.
La basílica va ser ampliada i decorada pel papa Pasqual I al voltant del 822. Aquest papa, que va regnar entre 817 i 824, seguint l'ideari de Carlemany, tenia la intenció de tornar als fonaments del Cristianisme teològicament i artística. Per això va iniciar la recuperació d'ossos de màrtirs de Roma i la construcció de diverses esglésies. En aquesta església es guarden moltes relíquies per aquest motiu. Els mosaics de l'església són de gran valor.

## Pilar de Jesús

Entre les relíquies del temple destaca el pilar on hauria estat Jesús de Natzaret durant la flagel·lació i tortura abans de la crucifixió de Jesús a Jerusalem. La relíquia es trobà a principis del segle IV per santa Helena, mare de Constantí I el Gran, que quan va fer vuitanta anys va peregrinar a Terra Santa per a fundar esglésies i recollir relíquies associades a la crucifixió de Jesús al Gòlgota. Per això va trobar altres relíquies, algunes de les quals es van traslladar a altres esglésies. Actualment a Santa Pràxedes hi ha fusta del petit llit de Jesús.

## Referències

* ↑ Fletcher, Adrian. «Santa Prassede». PradoxPlace.com. Adrian Fletcher. Arxivat de l'original el 4 de juliol 2017. [Consulta: 19 novembre 2013].
# Bony de les Corticelles

El Bony de les Corticelles és una muntanya que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El nom prové «de co(ho)rticellas, petites corts o corrals».
El pic, de 2.520,8 metres, s'alça a la carena que separa la Coma d'Amitges (E) i la Vall de les Corticelles (O); amb el Pic de la Montanyeta al sud.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 24 desembre 2009].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Mapa Vall de Boí 1:25.000. Editorial Alpina. Bony de les Corticelles. [Consulta: 20/10/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Pella

«Pella» té aquests significats:

## Biografies

* Josep Pella i Forgas (Begur, 1852 - Barcelona, 1918), historiador, jurista i polític català
* Pere Pella i Forgas (Begur, 1858 - ?), enginyer i escriptor català

## Geografia

* Pella (Iowa)
* Tossal d'en Pella, muntanya dels Omellons a la comarca de les Garrigues
# Corbones

El riu Corbones neix a la provincia de Cadis, als peus de les Sierras de Blanquilla, Mollina i de los Borbollones. La seva longitud total és de 177 km, amb un desnivell de 780m. Ocupa una superfície de 1.826 km², la major part a la provincia de Sevilla. Conflueix amb el Guadalquivir a la localitat d'Alcolea del Río.
# Sosis

Sosis és el nom dels següents personatges:
* Sosis (polític), polític siracusà
* Sosis de Siracusa, fou un dirigent siracusa
* Sosis (artista), medallista siracusà
# Himantura fluviatilis

Himantura fluviatilis és una espècie de peix pertanyent a la família dels dasiàtids.
Pot arribar a fer fins a 100 cm de llargària màxima. És ovovivípar. És un peix d'aigua dolça, salabrosa i marina; potamòdrom; demersal i de clima tropical, que viu als rius i, també, en les badies poc fondes i estuaris de la badia de Bengala Bangladesh i l'Índia. És amenaçat per la contaminació, la degradació del seu hàbitat i la sobrepesca.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UICN (anglès)
# Llista d'aerolínies d'Armènia

La següent és una llista de les aerolínies que han rebut el Certificat d'Operador Aeri per part de l'autoritat aeronàutica d'Armènia:
| Aerolínia | IATA | OACI | Indicatiu | Aeroports HUB |
| Air Armenia | QN | ARR | AIR ARMENIA | Zvartnots International Airport |
| Atlantis European Airways | TD | LUR | ATLANTIS | |
| Vertir Airlines | | VRZ | | |
| Veteran Avia | | VTF | VETFLIGHT | Sharjah, UAE |
# Llista d'accidents geogràfics a Cal·listo

Aquesta és una llista dels accidents geogràfics del tercer satèl·lit més gran del sistema solar, Cal·listo.

## Catenes

Les catenes de Cal·listo prenen el seu nom per rius de la mitologia nòrdica
| Catena | Mitologia |
| Eikin Catena | Eikin |
| Fimbulthul Catena | Fimbulthul |
| Geirvimul Catena | Geirvimul |
| Gipul Catena | Gipul |
| Gomul Catena | Gomul |
| Gunntro Catena | Gunntro |
| Sid Catena | Sid |
| Svol Catena | Svol |

## Estructures anellades

Els enormes conjunts de cràters d'impacte, són anomenats igual que els habitatges dels déus a la mitologia nòrdica
| Accident | Mitologia |
| Adlinda | Adlinda (Inuit) |
| Asgard | Asgard (Nòrdica) |
| Utgard | Utgard (Nòrdica) |
| Valhalla | Valhalla (Nòrdica) |

## Referències

* ↑ Couper, Heather; Henbest, Nigel. Atlas visual del espacio. Madrid: Bruño, 1993, p. 31. ISBN 84-216-1816-4.

## Enllaços externs

* USGS, IAU: Nomenclatura de Cal·listo
# Llista de carreteres prefecturals de Tòquio

Les carreteres prefecturals de Tòquio (東京都の都道, Tōkyō-to no todō) són la xarxa de carreteres d'àmbit prefectural i regional gestionades i pertanyents al Govern Metropolità de Tòquio. Per tal d'abreujar el nom, s'empra la denominació TK acompanyada del número, referint-se aquestes a "Tòquio" segons els codis de matriculació d'automòbils oficials.

## Primera classe

* TK-2
* TK-3
* TK-4
* TK-5
* TK-6
* TK-7
* TK-8
* TK-9
* TK-10
* TK-11
* TK-12
* TK-14
* TK-15
* TK-16
* TK-17
* TK-18
* TK-19
* TK-20
* TK-24
* TK-25
* TK-28
* TK-29
* TK-31
* TK-32
* TK-33
* TK-36
* TK-40
* TK-41
* TK-43
* TK-44
* TK-45
* TK-46
* TK-47
* TK-48
* TK-49
* TK-50
* TK-51
* TK-52
* TK-53
* TK-54
* TK-55
* TK-56
* TK-57
* TK-58
* TK-59
* TK-60
* TK-61
* TK-63
* TK-67
* TK-68

## Segona classe

* TK-102
* TK-103
* TK-104
* TK-106
* TK-107
* TK-108
* TK-110
* KN-111
* TK-112

## Especials primera classe

* TK-301
* TK-302
* TK-304
* TK-305
* TK-306
* TK-307
* TK-308
* TK-311
* TK-312
* TK-313
* TK-314
* TK-315
* TK-316
* TK-317
* TK-318
* TK-319

## Especials

* TK-401
* TK-402
* TK-403
* TK-404
* TK-405
* TK-406
* TK-407
* TK-408
* TK-409
* TK-412
* TK-413
* TK-414
* TK-415
* TK-416
* TK-418
* TK-420
* TK-421
* TK-423

## Referències

* ↑ https://www.kensetsu.metro.tokyo.lg.jp/jigyo/road/index.html
# Lluís Bonal i Salavert

Lluís Bonal i Salavert (Palafrugell, 5 d'octubre de 1908 - Barcelona, 2 de novembre de 1986) fou un futbolista català de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Després de destacar al FC Palafrugell, la temporada 1929-30 va jugar al FC Badalona on coincidí amb Juli Kaiser. Va tenir problemes al club per uns diners pendents i fou apartat de l'equip, el qual deixà a final de temporada. A continuació ingressà al RCD Espanyol debutant davant el CE Europa de la mà de Patricio Caicedo, marcant un gol. Jugà nou partits de lliga amb el conjunt blanc-i-blau en els quals marcà dos gols. La següent temporada, la 1931-32, defensà els colors del Llevant FC, tornant, en acabar la mateixa, al seu club de partida, l'FC Palafrugell, on coincidí amb Pepe Espada. També jugà breument a la US Figueres.
Fou sogre del també futbolista Narcís Martí i Filosia.

## Referències

* ↑ «En Palafrugell». Mundo Deportivo, 17-09-1924. [Consulta: 1r octubre 2014].
* 1 2 3 «Fitxa de Bonal». Periquito.cat. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Levante F.C.». Mundo Deportivo, 06-08-1932. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Reaparecerá Bonal». Mundo Deportivo, 03-09-1932. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «En Figueras». Mundo Deportivo, 28-08-1935. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «De Figueras». Mundo Deportivo, 07-11-1935. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Lluís Canut Permanyer

Lluís Canut Permanyer (Barcelona, 22 de gener de 1957) és un periodista esportiu català.

## Trajectòria

Inicià la seva carrera a Ràdio Barcelona al final dels anys 1970 i el 1984 es responsabilitzà de la redacció esportiva de Catalunya Ràdio. Destacà com a locutor de partits de futbol i bàsquet tant en ràdio com en televisió. El 1988 presentà el programa Gol a gol a Televisió de Catalunya, que alternà amb el programa Basquetmania.
Entre el 1998 i el 2001 presentà i dirigí la secció d'esports del Telenotícies de TV3. A més, presentà i dirigí programes de Televisió de Catalunya, com L'última jugada, Futbol de somni, L'entorn, Minut zero, Tres punts, noves edicions de Gol a gol, Hora Q, Esport Club i Efectivament.
Fou també comentarista en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 de Barcelona i director de la revista Barça, col·laborà amb El Mundo Deportivo i ha escrit llibres com Tota la veritat del cas Figo (2001) i Els secrets del Barça (2010). A més a més, és col·laborador en programes esportius de RAC1 (Tu diràs) i Catalunya Ràdio (Tot gira).
Des del setembre del 2021 condueix el programa Vaques sagrades, al canal esportiu Esport3, conjuntament amb els periodistes Pere Escobar i Quique Guasch.

## Referències

* ↑ Montagut, Albert. «Lluís Canut, efectivamente» (en castellà). Mundo Deportivo, 18-10-2019. [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ «Lluís Canut Permanyer | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ CCMA. «"Les vaques sagrades", dilluns estrena, a Esport3», 22-09-2021. [Consulta: 12 gener 2023].

## Enllaços externs

* Entrevista a Lluís Canut al programa La sotana (2020)
# Llotja d'Ullastret

La Llotja d'Ullastret és un edifici del municipi d'Ullastret (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una llotja gòtica formada per dos grans arcs diafragmàtics apuntats, de dovelles ben tallades, sobre pilars adossats, que sostenen una teulada de doble vessants sobre embigat i cabirons. Els recinte cobert, de forma rectangular, s'obre vers llevant en tota l'alçada mitjançant un dels arcs que dona al carrer de l'hospital (paral·lel a la muralla). A ponten es comunica amb el carrer Major o dels Bous per una petita arcada o portada, de punt rodó amb impostes ornades amb senzilles motllures.
A cada costat lateral, adossats a les façanes, hi ha uns pedrissos d'obra. A l'angle NE hi ha una vella teiera de forja. Les façanes de les cases que donen a l'interior de la llotja i algunes d'adjacents, han estat molt malmeses per reformes modernes en llurs obertures.

## Referències

* 1 2 3 «Llotja d'Ullastret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
# Llotja d'Oriola

La llotja d'Oriola situada al carrer Aragó s/n de la ciutat d'Oriola (Baix Segura), País Valencià, és un edifici públic d'estil modernista valencià construït l'any 1926, que va ser projectat per l'arquitecte oriolà Severiano Sánchez Ballesta. Actualment alberga l'auditori La Lonja.
Es tracta d'una de les obres més destacades de l'estil modernista valencià a Oriola. Va ser edificat per albergar la llotja municipal d'Oriola fins que va ser traslladada a la llotja hortofructícola que es va construir als afores de la ciutat, al polígon industrial oriolà.
Va ser dissenyat per Severiano Sánchez Ballesta en el marc de les reformes modernistes dutes a terme en els anys 20 i 30 a la ciutat, segons els postulats de l'arquitectura del ferro. L'edifici compta amb una estructura metàl·lica de principis del segle xx.
En l'actualitat ha estat rehabilitat i inaugurat el 30 de març de 2007 per albergar l'Auditori la Llotja, annex al conservatori Pedro Terol i a la Unión Lírica Orcelitana. A més de l'auditori, compta amb una àmplia sala d'exposicions.

## Referències

* 1 2 3 Jaén i Urban, Gaspar. Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante. Guía de arquitectura de la provincia de Alicante (en castellano), 1999, p. 232. ISBN 84-7784-353-8 [Consulta: 13 novembre 2017].
* ↑ «Orihueladigital.es».
# Lo Tros (Torallola)

Lo Tros és una partida rural constituïda per camps de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Torallola.
Està situada al sud-est de Torallola, a migdia de la Rourera i al nord-est de lo Comellar. És a l'extrem nord-oest del Serrat de Castellets, a l'esquerra del barranc de Comellar.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer tres passos d'aproximació
# Lignereuil

Lignereuil és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 130 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lignereuil era de 130 persones. Hi havia 45 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 22 parelles sense fills, 15 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família i 9 eren segones residències. Tots els 57 habitatges eren cases. Dels 48 habitatges principals, 46 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 38 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lignereuil el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 77 persones, 59 eren actives i 18 eren inactives. De les 59 persones actives 57 estaven ocupades (30 homes i 27 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 18 persones inactives 11 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Lignereuil hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 366 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lignereuil a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lignereuil a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lluís de Carbonell i de Ferràs

Lluís de Carbonell i de Ferràs (Morellàs i les Illes - província de Barcelona, 1795), primer baró de Guia Reial i primer marquès de la Quadra, va ser un militar i noble català a les ordres del rei Ferran VI d'Espanya.

## Biografia

Com a militar, va ser tinent coronel de Dragons. Procedia d'una família de militars: El seu pare, Josep Carbonell, coronel d'infanteria, va fer de guia al rei Felip V el 1706, quan es va aixecar el setge de Barcelona. I el seu ascendent, Pere Carbonell, havia estat honrat per Ferran el Catòlic, el 23 de febrer del 1481, amb el Privilegi de Generós, pels seus mèrits en l'alliberament de la reina Joana Enríquez, que es trobava assetjada a Girona.
Pels seus mèrits militars, així com pels mèrits del seu pare i avantpassats, Lluís Carbonell i de Ferràs va obtenir del rei Ferran VI d'Espanya els títols de baró de Guia Reial, el 12 de desembre del 1752, i marquès de la Quadra, el 31 de març del 1757, amb el vescomtat previ de Sant Agustí.
Com a polític, fou regidor degà de la ciutat de Barcelona.

## Referències

* ↑ «baronia de Guia Reial». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Lluís de Carbonell i de Ferràs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ramos, Antonio. Aparato para la correccion y adicion de la obra que publicó en 1769 el Dor. D. Joseph Berní y Catalá... Con el título Creacion, antiguedad y privilegios de los títulos de Castilla. Aparato para la correccion y adicion de la obra que publicó en 1769 el Dor. D. Joseph Berní y Catalá... Con el título Creacion, antiguedad y privilegios de los títulos de Castilla, 1777.
* ↑ Fernández-Mota de Cifuentes, María Teresa. Relacíon de títulos nobiliarios vacantes, y principales documentos que contiene cada expediente que, de los mismos, se conserva en el Archivo del Ministerio de Justicia. Ediciones Hidalguía, 1984, p. 134.
# Louis Paul Emile Richard

Louis Paul Emile Richard (1795-1849) fou un professor de matemàtiques francès del segle xix.

## Vida i Obra

Fill d'un oficial d'artilleria, un defecte físic, fruit d'un accident d'infant, el va impedir seguir la carrera militar. El 1814 és nomenat cap d'estudis del Lycée de Douai. El 1815 entre en el col·legi reial de Pontivy on serà professor de matemàtiques especials i de ciències físiques. El 1820 és nomenat professor de matemàtiques elementals al col·legi reial de Sant Lluís (París) i, finalment, el 1827 entra en el Lycée Louis-le-Grand, on serà professor de matemàtiques especials fins a la seva mort.
Richard no va publicar cap llibre ni article original. Només és conegut per haver estat el professor de secundària de cèlebres matemàtics com Galois o Hermite entre d'altres. La seva relació amb Galois, per exemple, va ser especialment engrescadora pel seu alumne.

## Referències

* ↑ Brasseur, pàgina 11.
* ↑ Dorce Polo, pàgines 419-420.
* ↑ Hawking, Stephen. God Created the Integers: The Mathematical Breakthroughs That Changed History. Running Press Book Publishers, 29 març 2007, p. 798–799. ISBN 978-0-7624-3272-1 [Consulta: 26 juny 2016].

## Bibliografia

* Brasseur, Roland «Quelques scientifiques ayant enseigné en classe préparatoire aux grandes écoles» (en (francès)). Bulletin de l'Union des Professeurs de Spéciales, Num. 232, 2010, pàg. 11-18.
* Dorce Polo, Carlos. Història de la matemàtica. Des del segle xvii fins a l'inici de l'època contemporània. Universitat de Barcelona. ISBN 978-84-475-3819-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Louis Paul Emile Richard» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Itard, Jean. «Richard, Louis Paul Émile». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 20 juny 2016].
# Lo Renaixement

L'Associació Catalanista Lo Renaixement fou fundada l'abril del 1900 per Pau Bastida (president) i Jaume Aymà i Ayala, com a organització catalanista dins d'Unió Catalanista. Fou una de les convocants dels actes de l'onze de setembre de 1901, i des d'octubre d'aquell any el seu òrgan era Lo Renaixement. El 1903 foren un dels grups creadors de l'Aplec Catalanista.

## Referències

* Jaume Colomer La temptativa separatista a Catalunya. Els orígens (1895-1917) (1895) Editorial Columna Assaig, Barcelona
# Lo Rebollar (Biscarri)

Lo Rebollar és un bosc del Pallars Jussà situat en el terme municipal d'Isona i Conca Dellà, dins del territori de l'antic terme de Benavent de Tremp, al Pallars Jussà. Pertany al territori del poble de Biscarri.
Està situat al nord-est del terme municipal, també al nord-est de B, al vessant sud-occidental del Cogulló de Sant Quiri. És a la capçalera de la vall del torrent de Renou.
# Lozóvoie

«Lozóvoie» té aquests significats:

## Crimea

* Lozove (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna

## Rússia

* Lozóvoie (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Horebeke

Horebeke és un municipi belga de la província de Flandes Oriental a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Horebeke, Sint-Kornelis-Horebeke i Sint-Maria-Horebeke.
# Hyperolius nienokouensis

Hyperolius nienokouensis és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Costa d'Ivori.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Rödel, M.-O. 2004. Hyperolius nienokouensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.