OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hanover (Kansas)

Hanover és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 653 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hanover tenia 653 habitants, 283 habitatges, i 170 famílies. La densitat de població era de 504,2 habitants/km².
Dels 283 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 39,9% no eren unitats familiars. En el 36,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 28,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.375 $ i la renda mediana per família de 38.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.104 $ mentre que les dones 18.235 $. La renda per capita de la població era de 15.596 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 7,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hanover». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hanover». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Himne del Girona Futbol Club

L'himne oficial del Girona FC va ser estrenat el 6 de novembre de 2010 a l'Estadi Municipal de Montilivi. La lletra i la música va ser escrita i composta per Josep Thió, membre de Sopa de Cabra. La versió oficial és interpretada pel grup The Gruixut's. Substitueix a la sardana Girona m'enamora que el club usava com a himne antic. L'himne sona a les instal·lacions del Girona FC cada vegada que els equips del club disputen un partit, poc abans de l'inici del matx, i en el moment en què els jugadors salten al terreny de joc. També sol sonar amb motius festius i corejat pels aficionats per animar l'equip i festejar les victòries.

## Lletra

Som vermells i blancs, som quatre rius a sota el cel
Estem units, germans i amics, ara no cal témer per res
Com canta la terra i com crida el nostre vent
Alcem les veus per néixer més valents
Mira al teu costat, ara ja som dos
Millor si som molts més, tots junts ho podem fer
Girona
Cantem tots junts
I cridem tots fort
Endavant!
És una cançó, un esperit que ens fa millors
Perquè som d'aquest paisatge, des del mar fins a ponent
Acceptem el repte, ens respectem de cap a peus
Però seguirem lluitant fins al final
Girona
Cantem tots junts
I cridem tots fort
Endavant!
Mira al teu costat, ara ja som dos
Millor si som molts més, tots junts ho podem fer
Girona
Cantem tots junts
I cridem tots fort
Endavant!

## Referències

* ↑ Danés, J. «La plantilla ja ha cantat l'himne». L'Esportiu, 06-11-2010. [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ Roura, Jordi. «El nou himne del Girona té gust de Sopa de Cabra». Diari de Girona, 04-11-2010. [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ «The Gruixut's interpreten el nou himne del Girona FC compost per l'artista gironí Josep Thió.». Associació Professional de Músics de Catalunya. [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ Bofill, Jordi. «L'himne que ha explicat els millors anys de vida del Girona». Diari Ara, 03-02-2018. [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ «Himne del Girona FC». Girona FC. Arxivat de l'original el 18 de febrer 2018. [Consulta: 17 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Himne del Girona Futbol Club - Lloc web oficial
# Història d'O (pel·lícula)

Història d'O (títol original en francès: Histoire d'O) és una pel·lícula francesa eròtica de 1975 dirigida per Just Jaeckin. Es basa en la novel·la homònima escrita per Pauline Réage el 1954.

## Sinopsi

Una fotògrafa de moda jove coneguda només com «O» (Corinne Cléry) és portada pel seu amant René (Udo Kier) al castell de Roissy, on és subjecta a diversos rituals sexuals sadomasoquistes. Ella porta un anell com a signe de la seva iniciació.
«O» es troba amb una model anomenada Jacqueline. René porta «O» a Sir Stephen H. (Anthony Steel), que va ser criat com a germà d'aquest, i junts la comparteixen. Sir Stephen a més, l'assota sovint a l'esquena. Més endavant, «O» és enviada per Sir Stephen a la casa de camp d'Anne-Marie (Christiane Minazzoli) on ella i altres dones joves s'assoten les unes a les altres
La visita de «O» conclou amb la inserció dels anells de Sir Stephen en els seus llavis de la vulva, i és marcada amb un ferro roent amb les seves inicials per indicar que és propietat de Sir Stephen; el que li dona dret a Sir Stephen fins a de compartir-la amb altres homes, com el comandant (Gabriel Cattand) i Ivan (Alain Noury).
Rene s'obsessiona amb Jacqueline, que ja era amant d'«O», i aquesta última inicia Jacqueline portant-la a Roissy per a cedir-se-la més endavant a Rene en agraïment per haver-la cedit a Sir Stephen. Finalment, i per a posar a prova l'amor de Sir Stephen, «O» li fa una cremada a la mà amb el filtre d'un porta-cigarret.

## Repartiment

* Corinne Cléry - O
* Udo Kier - René
* Anthony Steel - Sir Stephen
* Jean Gaven - Pierre
* Li Sellgren -Jacqueline
* Christiane Minazzoli - Anne-Marie
* Alain Noury - Ivan
* Martine Kelly - Therese
* Jean-Pierre Andréani - Eric, maître
* Gabriel Cattand - El comandant
* Henri Piégay - Maître
* Florence Cayrol - Yvonne

## Recepció

A la pel·lícula se li va rebutjar un certificat de llançament de cinema britànic de la BBFC el 1975 però finalment fou editada en DVD sense talls en 2000.
Rotten Tomatoes, un agregador de revisions, informa que el 33% de sis crítiques dona ven un resultat positiu; la puntuació era de 5.33/10.

## Referències

* 1 2 The Story of O at the British Film Institute (BFI) Arxivat 24 June 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Our Arts Reporter. "Ban on a controversial French film by GLC". Times [London, England] 3 June 1976: 3. The Times Digital Archive. Web. 12 July 2012
* ↑ «The Story of O». Rotten Tomatoes. [Consulta: 29 juny 2019].
# Hans Blumenberg

Hans Blumenberg (13 de juliol de 1920, Lübeck, Alemanya - † 28 de març de 1996, Altenberge, Alemanya) fou un filòsof alemany del segle xx.
Va crear el que s'anomena «metaforologia», que afirma que el que hi ha sota la forma de metàfores i modismes del llenguatge és el més proper a la veritat (i el que més s'allunya d'ideologies). Les seves últimes obres, sobretot L'atenció creua el riu, són els intents d'atènyer la realitat humana a través de les seves metàfores i expressions involuntàries. Excavar sota anècdotes aparentment sense sentit de la història del pensament occidental i de la literatura, Blumenberg va dibuixar un mapa de les expressions, exemples, gestos, que va florir a les discussions del que es creu que són afers més importants. Les interpretacions de Blumenberg són extremadament impredecibles i personals, tot plenes de senyals, indicacions i suggeriments, de vegades amb ironia.

## Biografia intel·lectual

Va estudiar filosofia a Paderborn i a Frankfurt del Main entre el 1939 i el 1941. Després de la guerra va acabar els estudis de filosofia, germanística i filologia clàssica a la Universitat d'Hamburg. El 1950 va obtenir l'habilitació a càtedra en filosofia a la Universitat de Kiel. Fou professor a les universitats de Giessen, des del 1960, de Bochum des del 1965 i de Münster des del 1970, on el 1985 va a passar a ser professor emèrit.
Pensador d'allò inconcebible, de la metaforologia i de la dificultat del concepte des d'una perspectiva fenomenològica i hermenèutica fins aleshores no transitades, la seva obra, nascuda d'un íntim encreuament de filosofia i filologia i intensament penetrada per la cultura occidental, constitueix amb probabilitat la més important discussió durant l'últim terç del segle xx.
«Presa en consideració la vida en el seu conjunt, és una peculiaritat patològica plantejar preguntes la resposta de les quals, si és possible, seria tan perjudicial per a la vida com no respondre-les. Tanmateix, qui es nega a respondre-les, al·legant-hi que només s'admeten aquelles preguntes per a les quals pot presentar-s'hi el mètode amb el qual eliminar-les, cal no perdre de vista que deixa lliure a altres el lloc que ell rebutja ocupar. Això poden permetre-s'ho les teologies, i són capaces de fer-ho només perquè integren en el seu sistema les respostes denegades, sota la forma de reconeixement de l'ocultament de Déu i de la seva reserva front a la curiositat humana; però, en altres contexts, deixa el garbull d'un lloc vacant. Tanmateix, es pot aconseguir, malgrat que no es rebutgin les respostes, que les perplexitats siguin excepció?» (Blumenberg, "Introducció", La possibilitat de comprendre's).

## Bibliografia

* García-Durán, Pedro. El camino filosófico de Hans Blumenberg: fenomenología, historia y ser humano. València: Institució Alfons el Magnànim, 2017. ISBN 978-84-7822-717-4.
# Honda (desambiguació)

«Honda» té aquests significats:
* Honda: ciutat del departament colombià de Tolima.
* Honda: fabricant japonès d'automòbils i motocicletes.

## Persones

* Honda Tadakatsu (1548-1610), samurai japonès.
* Keisuke Honda (1986–): futbolista japonés.

## Científics

* Honda (Masaji Honda, 1897-1984)
* S.Honda (Sachiko Honda).
* G.Honda (Gisho Honda), fl. 1996.
* D.Honda (Daiske Honda), fl. 1998.
Viccionari
# Honda (Tolima)

Honda és una població i municipi colombià situat al nord del departament de Tolima i al centre de Colòmbia. Limita amb els departaments de Cundinamarca i Caldas. Es Vila des del 4 de març de 1643, per ordre del Rei d'Espanya.
Elevada a categoria de ciutat el 15 de juny de el 1830.

## Toponímia

Aquest municipi deu el seu nom a un dels assentaments indígenes situat a la ribera del Riu Magdalena conformat pels aborígens Ondaimas, que al costat dels Gualies ocupaven la zona de l'actual ciutat d'Honda.
Els espanyols la van batejar com a Vila de Sant Bartomeu i després li van anar donant sobrenoms com "La ciutat dels ponts " per comptar amb més de quaranta ponts sobre els rius Magdalena, Gualí, Guarinó i la Trencada Seca.
Se l'anomena també " Ciutat de la pau " per ser un dels dos municipis tolimenses que van escapar del flagell de la violència política de la dècada de 1950. També és coneguda aquesta població al país per la " subienda " de peix, que va aproximadament de gener a març de cada any i es presenta per la fresa dels peixos que venen dels aiguamolls de la costa nord .
Viccionari
# Homilita

La homilita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la gadolinita-datolita. Rep el seu nom del terme grec per "donar-se junts", en al·lusió a la seva associació amb la melifanita i l'erdmannita.

## Característiques

La homilita és un silicat de fórmula química Ca₂Fe$^{2+}$B₂Si₂O$_{10}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 5 i 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la homilita pertany a «09.AJ: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), amb triangles de BO₃ i/o B[4], tetraèdres de Be[4], compartint vèrtex amb SiO₄» juntament amb els següents minerals: grandidierita, ominelita, dumortierita, holtita, magnesiodumortierita, garrelsita, bakerita, datolita, gadolinita-(Ce), gadolinita-(Y), hingganita-(Ce), hingganita-(Y), hingganita-(Yb), melanocerita-(Ce), minasgeraisita-(Y), calcibeborosilita-(Y), stillwellita-(Ce), cappelenita-(Y), okanoganita-(Y), vicanita-(Ce), hundholmenita-(Y), prosxenkoïta-(Y) i jadarita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Stokkøya, a Langesundsfjorden, Larvik, al comtat de Vestfold, a Noruega. També ha estat descrita en altres indrets del mateix comtat noruec; a Tre Croci, a Vetralla (Laci, Itàlia); a la mina Arschitza, a Iacobeni, al comtat de Suceava (Romania); i a la mina Moss, al municipi de Filipstad (Värmland, Suècia).

## Referències

* ↑ «Homilite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 octubre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Holdrege

Holdrege és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 5.636 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Holdrege tenia 5.636 habitants, 2.355 habitatges, i 1.544 famílies. La densitat de població era de 578,7 habitants per km².
Dels 2.355 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.225 $ i la renda mediana per família de 44.939 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.288 $ mentre que les dones 22.281 $. La renda per capita de la població era de 20.569 $. Aproximadament el 5,7% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Holdrege». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Holdrege». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Horn Hill

Horn Hill és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 235 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Horn Hill tenia 235 habitants, 107 habitatges, i 68 famílies. La densitat de població era de 34 habitants/km².
Dels 107 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 35,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 104,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.313 $ i la renda mediana per família de 36.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.964 $ mentre que les dones 17.031 $. La renda per capita de la població era de 12.898 $. Aproximadament el 21% de les famílies i el 22,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Horn (Turgòvia)

Horn és un municipi del cantó de Turgòvia (Suïssa), situat al districte d'Arbon. Es tracta d'un enclavament al cantó de Sankt Gallen.

## Fills il·lustres

* Caroline Wichern (1836-1906) compositora musical.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
Viccionari
# Hyphessobrycon minor

Hyphessobrycon minor és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 23 °C - 27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Essequibo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, S.H. i L. Palmer 1997. A new species of Hyphessobrycon (Teleostei: Characidae) from Neblina region of Venezuela and Brazil, with comments on the putative 'rosy tetra clade'. Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(3):209-242.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Arefjev, V.A. 1989. Chromosome complements of four characid species (Characidae, Teleostei). Zool. Zh. 68:82-91.
* Bassleer, G. 1997. Color guide of tropical fish diseases: on freshwater fish. Bassleer Biofish, Westmeerbeek, Bèlgica. 272 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* Riehl, R. i H.A. Baensch 1996. Aquarien Atlas, Band 1. Desena edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# I Robot

* Aquest article tracta sobre un disc d'Alan Parsons Project. Si cerqueu la novel·la d'Isaac Asimov, vegeu «Jo, robot».
I Robot és un disc de rock progressiu enregistrat el 1976 per The Alan Parsons Project, amb els enginyers de so Alan Parsons i Eric Woolfson al capdavant. Va ser realitzat sota el segell Arista i el 1984 en va sortir una nova versió remasteritzada en CD. Es basa en la novel·la Jo, robot d'Isaac Asimov.
La darrera cançó del disc, "Genesis Ch.1 v.32", no és un versicle de la Bíblia. El primer capítol del Gènesi, el primer llibre de la Bíblia, té només 31 versicles, després ja comença el capítol segon. El context de l'àlbum, els robots prenen la plaça de l'home, té a veure amb aquest títol. En el primer capítol del Gènesi s'explica com Déu crea el món, l'home… i en certa manera s'afegeix com crea els robots.
A la caràtula interior es pot llegir: "Jo robot… la història de la pujada de la màquina i el declivi de l'home, amb el qual paradoxalment coincideix amb la descoberta de la roda… i amb el perill que el domini humà del planeta pugui acabar, perquè ha triat crear els robots amb la seva imatge."
En el versicle 27 del primer capítol del Gènesi es pot llegir: "I Déu va crear l'home a la seva Fitxer: amb la imatge de Déu els va crear: l'home i la dona Déu els va crear."
La fotografia de la portada es va realitzar a l'interior d'una terminal de l'aeroport Charles de Gaulle. Les terminals tenen forma de donut i des de qualsevol part de la terminal es pot agafar una cinta transportadora que passa per dintre d'un túnel per anar als pisos superiors o inferiors, raó per la qual n'hi ha tants entrecreuats.

## Llista de temes

    Els temes instrumentals estan marcats amb un asterisc. Els bonus tracks que van aparèixer en l'àlbum de 30 aniversari estan marcats amb un doble asterisc.
* "I Robot"* – 6:02
* "I Wouldn't Want to Be Like You" – 3:22
* "Some Other Time" – 4:06
* "Breakdown" – 3:50
* "Don't Let It Show" – 4:24
* "The Voice" – 5:24
* "Nucleus"* – 3:31
* "Day After Day (The Show Must Go On)" – 3:49
* "Total Eclipse"* – 3:09
* "Genesis Ch.1 v.32"* – 3:28
* "Boules (I Robot Experiment)"** - 1:59
* "Breakdown (Early Demo of Backing Riff)"** - 2:09
* "I Wouldn't Want to Be Like You (Backing Track Rough Mix)"** - 3:28
* "Day After Day (Early Stage Rough Mix)"** - 3:40
* "The Naked Robot"** - 10:19

## Crèdits

* David Paton: baix i guitarra acústica.
* Stuart Tosh: percussió.
* Ian Bairnson: guitarra elèctrica i acústica
* Eric Woolfson, Alan Parsons, Duncan Makay: piano
* B.J. Cole: steel guitar
* John Leach: cimbalom ikantele
* Lenny Zakatek, Allan Clarke, Steve Harley, Jack Harris, Peter Straker and Jaki Whitren, Dave Townsend: veus
* Produït i enginyer de so Alan Parsons

## Llistes

| Any | Llista | Posició |
| 1977 | The Billboard 200 | 9 |
| 1977 | UK Albums Chart | 30 |
# I Vow to Thee, My Country

I Vow to Thee, My Country (és a dir, Et prometo a tu, el meu país) és un himne patriòtic britànic creat el 1921, quan un poema de Cecil Spring Rice (1859 – 1918) va ser musicat per Gustav Holst.

## Lletra

    I vow to thee, my country, all earthly things above,
    Entire and whole and perfect, the service of my love;
    The love that asks no questions, the love that stands the test,
    That lays upon the altar the dearest and the best;
    The love that never falters, the love that pays the price,
    The love that makes undaunted the final sacrifice.
    And there's another country, I've heard of long ago,
    Most dear to them that love her, most great to them that know;
    We may not count her armies, we may not see her King;
    Her fortress is a faithful heart, her pride is suffering;
    And soul by soul and silently her shining bounds increase,
    And her ways are ways of gentleness, and all her paths are peace.

## Enllaços externs

* I Vow to Thee, My Country a Hymnary.org.
* I Vow to Thee, my country (Angel Voices. Libera in concert; música; concert a Leiden-2007); Libera Official, 2016. Recurs audiovisual a Youtube.