OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haplochromis perrieri

Haplochromis perrieri és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplochromis paraplagiostoma

Haplochromis paraplagiostoma és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 9,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gustavo Dezotti

Gustavo Dezotti (14 de febrer de 1964) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1990.

## Referències

* ↑ Gustavo Dezotti a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Gustavo Dezotti Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Profile at Lega Calcio». Arxivat de l'original el 2012-08-11. [Consulta: 23 març 2018].
# Henryk Józewski

Henryk Józewski (Kíiv, 6 d'agost de 1892 - Varsòvia, 23 d'abril de 1981), nom complet Henryk Jan Józewski, fou un artista i polític polonès.

## Biografia

Esdevingué membre d'organitzacions independentistes poloneses i s'úní, en el transcurs de la Primera Guerra Mundial, a l'Organització Militar Polonesa (Polska Organizacja Wojskowa). Henryk Józewski defensà els drets de la minoria ucraïnesa a Polònia i fou notablement favorable a una autonomia més gran del voivodat de Volínia. En 1920, exercí funcions com a membre del govern de la República Popular d'Ucraïna i fou amic de Símon Petliura.
El maig de 1926, va donar suport al cop d'estat de Józef Piłsudski i exercí les funcions de ministre de l'Interior durant dos cops, el 1929 i el 1930. Durant la Segona Guerra Mundial, Henryk Józewski formà part de la resistència polonesa. Més tard, s'uní a la resistència anticomunista i fou arrestat el 1953 pels serveis de seguretat.
Henryk Józewski fou alliberat l'octubre del 1956 i retornà a la pintura de paisatges i de retrats. El 1958, s'uní a l'associació polonesa de pintors. Moltes de les seves obres es troben exposades al Museu Nacional de Varsòvia.

## Bibliografia

* Henryk Józewski, Zamiast pamiętnika, Zeszyty Historyczne, no. LX, Paris, 1982.
* Marek Gałęzowski, Henryk Józewski 'Olgierd', Zeszyty Historyczne, no. 150, Paris, 2004, p. 97-128.
* Sebastian Szajdak, Polsko-ukraiński sojusz polityczno-wojskowy w 1920 roku, Varsòvia, Rytm, 2006.
* Timothy Snyder, Sketches from a Secret War: A Polish Artist's Mission to Liberate Soviet Ukraine, Yale University Press, 2005.
* Antony Polonsky, Politics in Independent Poland, 1921-1939, Oxford University Press, 1972.
# Heinrich Douvermann

Heinrich Douvermann (~1480 — ~1544) va ser un escultor alemany que executà obres d'un gòtic florit amb abundància d'elements vegetals. Va esculpir l'altar dels Dolors de Maria, de Sant Nicolau a Kalkar (~1522) i l'altar de Maria de Xanten (1535-36).

## Referències

* ↑ «Heinrich Douvermann». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Hereketa Îslamiya Kurdistanê

El Hereketa Îslamiya Kurdistanê (Societat Islàmica del Kurdistan) és un moviment islàmic kurd (sunnita) destinat als kurds religiosos que viuen a Europa, demanant la participació de nous militants al combat i a proporciona ajuda econòmica al Partit dels Treballadors del Kurdistan. El moviment es va fundar el 1993, sota el lideratge de Seyda Mele Abdullah. Mele Şafiî va ser elegit president de la Societat Islàmica del Kurdistan el maig de 1995. Es va refundar el 25 de maig de 2004 amb el nom de Civaka Îslamiya Kurdistanê Societat Islàmica del Kurdistan (CİK).
L'organització no figurava entre les 12 organitzacions terroristes actives en el 2007, segons el Departament de contra-terrorisme i operacions del Directori General per a la Seguretat (Policia turca).

## Referències

* ↑ Merkezi, Haber. «Sevap hacıya para Kandil'e» (en turc). Dünya Bülteni, 12-12-2011. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2022. [Consulta: 12 agost 2022].
# Pine Level

Pine Level és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2007 tenia 1.677 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine Level tenia 1.313 habitants, 592 habitatges i 374 famílies. La densitat de població era de 478,3 habitants per km².
Dels 592 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,8% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 40.227 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.033 $ mentre que les dones 22.222 $. La renda per capita de la població era de 16.384 $. Entorn del 9,9% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine Level». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine Level». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Museu de les Confluències

El Museu de les Confluències (en francès Musée des Confluences) és un museu que es troba a la ciutat de Lió, regió Alvèrnia-Roine-Alps, França. Va ser inaugurat a la darreria de l'any 2014 i constitueix una de les icones de la renovació de la ciutat a començaments del segle XXI. Està ubicat en un edifici singular de nova planta que està situat al punt on conflueixen els rius Roine i Saona, una ubicació privilegiada que explica en part el nom que rep aquest museu. També s'explica perquè aspira a ser un museu on conflueixin coneixements de diverses disciplines de l'àmbit de les ciències naturals, les ciències humanes i la tecnologia.
Des de 2011 està reconegut com a “Museu de França”

## Història de les col·leccions

Les col·leccions del Museu de les Confluències són, principalment, el resultat de la integració dels fons de dos museus extingits: l'antic museu d'història natural de Lió i l'antic Museu Guimet de Lió, centrat en les cultures orientals igual que el seu homòleg de París.
Paral·lelament el Museu gestiona també l'anomenat CCEC, Centre de Conservació i d'Estudi de les Col·leccions.
Els fons dels museu superen els 2 milions d'objectes inventariats

## Edifici

El projecte es deu a l'agència d'arquitectura austríaca Coop Himmel(b)lau. És un típic exemple d'arquitectura icònica que adopta la forma d'un núvol enlairat damunt pilars. Vidre, metall i formigó són els components principals de la seva estructura.

## Exposicions

Les sales d'exposició permanent es troben a la segona planta de l'edifici. Són quatre sales diferents, cada una d'elles dedicada a una temàtica especifica. La prjmera, als relats sobre l'origen del món, tant el relat científic com els relats mítics de diverses civilitzacions no occidentals. La segona sala està dedicada les especies i s'hi qüestiona la identitat de l'espècie humana enmig de moltes altres espècies animals. La tercera sala tracta de les formes organització social. Per acabar, la quarta sala de l'exposició permanent està dedicada a les creences relacionades amb la mort i el més enllà.
Els objectes que articulen aquests discursos són majoritàriament de cultures no occidentals
A la prjmera planta de l'edifici hi ha les sales destinades a acollir les exposicions temporals. També són quatre sales que permeten una programació bastant dinàmica i flexible per ampliar i diversificar l'oferta expositiva del museu i assolir l'objectiu últim de propiciar la confluència de coneixements

## Enllaços externs

* Lloc web oficial

## Referències

* ↑ «Musée des Confluences» (en anglès). [Consulta: 12 maig 2018].
# Falcons de la Pàtria

Els Falcons de la Pàtria (en romanès, Şoimii Patriei) fou una organització comunista per a infants de 4 a 7 anys de la República Socialista de Romania. L'organització dels falcons de la pàtria va ser creada l'any 1976.
El seu objectiu era el de contribuir a la "educació moral i cívica dels nens en l'esperit de l'humanisme i en l'amor i el respecte a la pàtria, al poble i al Partit Comunista Romanès".
Els Falcons de la Pàtria van dur a terme les seves activitats sota la direcció del Partit i amb l'orientació de l'Organització de Pioners.
L'ingrès a l'organització es celebrava en un ambient festiu (incloent l'ús de flors, banderes i insígnies), amb presència dels pares, els representants del Partit i els òrgans estatals.
Els seus uniformes eren; per als nens: pantalons blaus (llargs i curts), camisa de color taronja, corbata vermella amb vora tricolor, barret de color blau, mitjons blancs, targeta d'identificació; per a les nenes: faldilla blava, brusa color taronja, mocador vermell amb la borda tricolor, barret blau, mitjons blancs, targeta d'identificació.

## Referències

* ↑ Soimii Patriei - indoctrinarea copilariei
* ↑ Soimii patriei Stenograma sedintei Secretariatului C.C. al P.C.R. din ziua de 19 septembrie 1977
# Janine Lieffrig

Janine Lieffrig (francès: Jeanine Lieffrig) (12 d'abril de 1938) és una tennista professional francesa retirada.
Va ser finalista en dos torneigs de Grand Slam en la prova de dobles femenins, el torneig Wimbledon i el Roland Garros l'any 1965, amb la seva compatriota Françoise Dürr. Va formar part de l'equip francès de la Copa Federació entre els anys 1963 i 1968.
Posteriorment va participar en el circuit de tennis sènior representant Sud-àfrica.

## Torneigs de Grand Slam
### Dobles femenins: 2 (0−2)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1965 | Internationaux de France | Françoise Dürr | Margaret Court Lesley Turner | 3−6, 1−6 |
| Finalista | 2. | 1965 | Wimbledon | Françoise Dürr | Maria Bueno Billie Jean King | 2−6, 5−7 |

## Trajectòria
### Individual

| Torneig | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | Títols | V − D |
| Open d'Austràlia | A | A | A | A | 2R | A | A | A | A | A | 0 / 1 | 1 − 1 |
| Roland Garros | 2R | 4R | 2R | 3R | 3R | 4R | 2R | 1R | 1R | 1R | 0 / 10 | 13 − 10 |
| Wimbledon | A | A | 2R | 1R | 1R | 1R | A | 3R | A | A | 0 / 5 | 3 − 5 |
| US Open | A | 3R | 3R | 3R | 2R | A | A | A | A | A | 0 / 4 | 7 − 4 |
| Llegenda: G: Guanyadora; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||||||

### Dobles femenins

| Torneig | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | Títols |
| Open d'Austràlia | A | A | A | A | A | QF | A | A | A | A | A | A | 0 / 1 |
| Roland Garros | 1R | 2R | 2R | QF | 1R | F | QF | 1R | QF | 3R | 3R | 3R | 0 / 12 |
| Wimbledon | A | A | A | 1R | 2R | F | 1R | A | 1R | A | A | A | 0 / 5 |
| US Open | A | A | A | A | A | A | A | A | A | A | A | A | 0 / 0 |
| Llegenda: G: Guanyadora; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; ||||||||||||||

### Dobles mixts

| Torneig | 1959 | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | Títols |
| Open d'Austràlia | A | A | A | A | A | A | 3R | A | A | A | A | NC | NC | 0 / 1 |
| Roland Garros | 1R | 1R | 2R | 3R | 1R | QF | 2R | QF | 2R | 1R | 2R | 2R | QF | 0 / 13 |
| Wimbledon | A | A | A | A | QF | 2R | 2R | 4R | A | 1R | A | A | A | 0 / 5 |
| US Open | A | A | A | A | A | A | A | A | A | A | A | A | A | 0 / 0 |
| Llegenda: G: Guanyadora; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||||||||

## Referències

* ↑ «Françoise Dürr And Janine Lieffrig» (en anglès). Getty Images, 01-01-1965. [Consulta: 6 setembre 2023].
* ↑ «Curtain Falls On Super-Seniors World Individual Championships» (en anglès). Tennis.co.uk, 19-11-2009. [Consulta: 6 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Janine Lieffrig a la WTA (anglès)
* Janine Lieffrig a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Janine Lieffrig al lloc web de la Billie Jean King Cup (anglès)
# Província de Zamora

Zamora és una província espanyola integrada a l'oest de la CCAA de Castella i Lleó, amb capital a la ciutat homònima. La província limita al nord amb la província de Lleó, a l'est amb la de Valladolid, al sud amb la de Salamanca i a l'oest, amb la d'Ourense (Galícia) i el districte de Bragança (Portugal).
Tenia 198.028 habitants al 2005 en una superfície de 10.559 km². Es tracta d'una població fortament envellida i en clara regressió demogràfica. Els seus principals nuclis de població són la capital de la província, Benavente i Toro. Altres localitats, capitals de partit judicial juntament amb les anteriors, són: Villalpando, Puebla de Sanabria i Alcañices.

## Geografia

Compresa en l'altiplà ibèric del nord, el seu territori presenta nombrosos contrastos. Destaca una zona muntanyenca al nord, a l'àrea muntanyenca de Lleó, amb altures que arriben als 2.127 m (Peña Trevinca). En la zona occidental de la província, la Sierra de la Culebra registra altures fins a 1.243m (Peña Mira) on es troba la Reserva Nacional de Caça del mateix nom, amb importants poblacions de llop ibèric (les més important de la península), cérvols i senglars, entre d'altres. Al sud-oest de la província el riu Duero discorre encaixonat en una gola anomenada Las Arribes del Duero amb desnivells de fins a 200 m, constituint una frontera natural amb Portugal. La zona centre, est i sud presenta la típica planura altiplanera.
La hidrografia provincial és fortament marcada pel Duero, que la travessa d'est a oest, i els seus afluents: Valderaduey, Esla, Órbigo, Tera, Cea, Aliste, Guareña, Tormes. L'excepció és el riu Bibey, afluent del Sil, que discorre per la zona més nord-occidental de la província. Les aigües del Duero, del Tera, de l'Esla, del Bibey i del Tormes han estat embassades al llarg del seu curs per la província per a aprofitament hidroelèctric, els embassaments de major capacitat dels quals són el d'Ametla en el Tormes i el de Ricobayo en l'Esla. De particular interès són el Llac de Sanabria, el més gran de la península Ibèrica d'origen glacial i les Llacunes de Villafáfila, de caràcter estepari, amb importants concentracions d'aus en determinades èpoques de l'any.

## Vegeu també

* Castella i Lleó
* Llista de municipis de Zamora
* Comarques de Zamora
* Províncies d'Espanya
# Nereu i Aquil·leu

Nereu i Aquil·leu (Roma, segle iii - cap als anys 296-304) van ser dos soldats romans convertits al cristianisme. Són venerats com a sants per unes confessions cristianes que tenen el culte dels sants.
L'únic cert que se'n sap és que Nereu i Aquil·leu eren dos romans, probablement soldats, probablement de la guàrdia pretoriana, convertits al cristianisme, i que haurien mort com a màrtirs durant les persecucions, al final del segle iii o començament del iv.

## Veneració

Foren enterrats a les catacumbes de Domicil·la. Les seves restes foren portades a la Basilica dei Santi Nereo e Achilleo de Roma. La festivitat o dies natalis conjunta se celebra el 12 de maig.
Apareixen en llistes de màrtirs ja al segle v, d'on passen al Martyrologium Hieronymianum. Fonts com el Codex Bernensis diuen que eren germans. Sobre la tomba s'aixecà l'església romana dels Santi Nereo e Achilleo ja al final del segle iv. En unes excavacions es van trobar dos pilars amb escultures que representaven els dos màrtirs i una inscripció amb un text poètic compost pel papa Damas I. El text els tracta com a soldats convertits i, per aquesta raó, executats.
Posteriorment, les actes del martiri s'adornaren amb detalls ficticis que s'han afegit a les llegendes dels sants.
* Els sants Nereu i Aquil·leu als costats de santa Domicil·la, pel Pomarancio, 1598 (Roma, Santi Nereo e Achilleo)
* Basílica de Nereo e Achilleo a Roma
* Interior de la basílica de Nereo e Achilleo

### Llegendes

Pel seu enterrament a les catacumbes de Domicil·la, al segle xvi s'intentà relacionar-los amb la pretesa santa Domicil·la de Roma, en una llegenda segons la qual Nereu i Aquil·leu eren eunucs i xambelans de Flàvia Domicil·la, neboda de l'emperador Domicià. Era un costum hagiogràfic d'acompanyar una santa amb un grup de dos màrtirs i alhora eunucs. Quadrava en la tradició d'exaltar la virginitat i el menyspreu corol·lari per al matrimoni, una tradició que el jove cristianisme va heretar de l'estoïcisme i perpetrar. Amb ella, haurien estat desterrats a l'illa de Ponça i escapçats durant les persecucions de cristians a Terracina. Haurien estat enterrats en la finca de Domicil·la, prop de la Via Ardeatina de Roma. Altres tradicions, que els confonen amb altres personatges, diuen que Nereu era governador d'Egipte i es va revoltar contra Dioclecià el 291, i que fou executat l'any 296 juntament amb Aquil·leu.

## Referències

* 1 2 3 4 Kirsch, 1911.
* ↑ Weymann, 1905, p. 23.
* ↑ Weyman, 1905, p. 22-28.
* ↑ Weymann, 1905, p. 26.
* ↑ Weymann, 1905, p. 22-23.

## Bibliografia

* Kirsch, J.P.L. «Sts. Nereus and Achilleus, Domitilla and Pancratius». A: The Catholic Encyclopedia (en anglès), 1911 [Consulta: 3 abril 2022].
* Weyman, Carl. Vier Epigramme des hl. Papstes Damasus I.: Festgabe zum fünfzigjährigen Priesterjubiläum Sr. Exzellenz des hochwürdigsten Herrn Erzbischofs von München-Freising Dr. Franz Joseph von Stein (en alemany). llibre electrònic en línia. Múnic: J. J. Lentner'schen Hofbuchhandlung. (E. Stahl jr.), 1905, p. 22-28.
# Ral·li dels Alps austríacs

El Ral·li dels Alps Austríacs,originalment Österreichische Alpenfahrt o Austrian Alpine Rally, va ser una prova de ral·li que es va celebrar anualment des de 1910 a Àustria.
Després del l'edició de 1914, el ral·li no es tornà a celebrar fins al 1949. Des d'aleshores i fins al voltant de 1965, la majoria de participants ho feien en la categoria de motocicletes per motius econòmics. Del 1965 al 1973 els cotxes hi van recuperar el protagonisme. La prova ha estat puntuable pel Campionat d'Europa de Ral·lis en 5 ocasions i tan sols ha estat puntuable en una ocasió pel Campionat Mundial de Ral·lis, l'any 1973, fet que el converteix en el ral·li més antic que ha estat puntuable pel Mundial, doncs el Ral·li de Monte-Carlo data de 1911. Val a dir que de 1970 a 1972 va ser puntuable pel Campionat Internacional de Marques, precursor del Campionat Mundial.
El Ral·li desapareix precisament l'any 1973, a causa de la crisi del petroli, si bé es va recuperar l'any 2002 com una prova de ral·li de vehicles clàssics, tenint com a centre neuràlgic la localitat de Bad Kleinkirchheim.

## Palmarès

Palmarès del ral·li en edicions puntuables pel Campionat d'Europa de Ral·lis, pel Campionat Internacional de Marques o pel Campionat Mundial de Ral·lis.
| Any | Pilot | Copilot | Vehicle | Camp. |
| 1964 | Paddy Hopkirk | Henry Liddon | Austin Healey 3000 | ERC |
| 1966 | Paddy Hopkirk | Henry Liddon | Mini Cooper S | ERC |
| 1967 | Sobieslaw Zasada | Jerzy Dobrzansky | Porsche 911 SC | ERC |
| 1968 | Bengt Söderström | Gunnar Palm | Ford Escort Twin Cam | ERC |
| 1969 | Hannu Mikkola | Mike Wood | Ford Escort Twin Cam | ERC |
| 1970 | Björn Waldegård | Lars Nyström | Porsche 911 SC | CIM |
| 1971 | Ove Andersson | Arne Hertz | Alpine-Renault A110 1600 | CIM |
| 1972 | Håkan Lindberg | Helmut Eisendle | Fiat 124 Sport Spyder | CIM |
| 1973 | Achim Warmbold | Jean Todt | BMW 2002 TII | WRC |

## Enllaços externs

* Fitxa a ewrc-results
# Raion de Kremenets

El Raion de Kremenets (ucraïnès: Кременецький район:) és un raion (districte) a l'oblast de Ternópil a l'Ucraïna occidental. El centre administratiu és la ciutat de Krèmenets.

## Història

L'àrea va ser coneguda com a Kremenets Uiezd quan formava part de l'Imperi rus. Va formar part del Gubèrnia de Volinia.

## Vegeu també

* Lavra de Potxaev

## Referències

* ↑ KREMENETS HISTORY Arxivat 2022-02-21 a Wayback Machine., by Ronald D. Doctor, 9 March 2001
# Rasa de Sant Climenç

La Rasa de Sant Climenç és un torrent del Solsonès afluent per la dreta de la Riera de Sanaüja. Neix al vessant sud-oest del Serrat de Sant Iscle. De direcció predominant cap al sud, passa a tocar del costat de llevant del poble de Sant Climenç realitzant tot el seu curs dins del terme municipal de Pinell de Solsonès. La seva xarxa hidrogràfica consta de vuit cursos fluvials que sumen una longitud total de 8.399 m. que també transcorren íntegrament pel terme de Pinell de Solsonès.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.