OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Seguin

* Per a altres significats, vegeu «Louise Seguin».
Seguin és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 22.011 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seguin tenia 22.011 habitants, 7.526 habitatges, i 5.238 famílies. La densitat de població era de 446,8 habitants per km².
Dels 7.526 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,9% hi vivien parelles casades, en un 17% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 13,3% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.618 $ i la renda mediana per família de 36.931 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.007 $ mentre que les dones 19.690 $. La renda per capita de la població era de 13.740 $. Aproximadament el 13,2% de les famílies i el 17,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seguin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seguin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
Viccionari
# Nenad Dimitrijević

Nenad Dimitrijević (nascut el 23 de febrer de 1998 a Skopje) és un jugador de bàsquet macedoni que actualment juga al Club Joventut Badalona, a la lliga ACB. També és membre de la Selecció de bàsquet de Macedònia del Nord.

## Carrera esportiva

L'any 2012 va fitxar pel cadet del Joventut provinent del Junior Fruktal Skopje. Després de quatre temporades a les categories inferiors del club, es va convertir en desembre de 2016 en jugador de ple dret del primer equip, entrenat per Diego Ocampo, en una temporada on va començar jugant al vinculat Club Arenys Bàsquet. En el mes de gener de 2017, Dimitrijevic va deixar el seu segell en el partit de Lliga ACB davant el MoraBanc Andorra amb una gran exhibició, signant 9 punts, 6 rebots i 5 assistències. Només quatre jugadors havien aconseguit aquestes xifres abans a la Lliga Endesa abans de complir els 19 anys.

## Estadístiques
### Temporada regular

| Any | Equip | PJ | 5i | Min | %2P | %3P | %TL | Reb | Ass | Rec | Tap | Punts | Val |
| 2016-17 | Joventut | 18 | 0 | 9,6 | 50 | 37 | 70 | 0,8 | 1 | 0,5 | 0 | 3,4 | 0,3 |
| 2017-18 | Joventut | 32 | 1 | 12,5 | 57 | 24 | 8 | 1 | 1,6 | 0,4 | 0,1 | 4,7 | 2,9 |
| 2018-19 | Joventut | 34 | 0 | 14,2 | 54 | 27 | 88 | 1,5 | 2,1 | 0,6 | 0 | 5,7 | 5,7 |
| Total ACB | Total ACB | 84 | 1 | 12,6 | 54,7 | 27,4 | 83,7 | 1,2 | 1,7 | 0,5 | 0 | 4,9 | 3,5 |

### Playoffs

| Any | Equip | PJ | 5i | Min | %2P | %3P | %TL | Reb | Ass | Rec | Tap | Punts | Val |
| 2018-19 | Joventut | 1 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ «Neno Dimitrijevic, el descaro verdinegro». Skyhook, 29-03-2017 [Consulta: 29 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Nenad Dimitrijević jugador a l'ACB
# Pisístrat de Cízic

Pisístrat de Cízic (en llatí Peisistratus, en grec antic Πεισι ́στρατος) fou un polític i militar de Cízic al segle i aC.
En la guerra entre Roma i Mitridates VI Eupator rei del Pont, quan Cízic estava assetjada per Mitridates l'any 74 aC, Pisístrat era el general suprem de les forces de la ciutat i la va defensar amb èxit contra l'exèrcit reial, segons diu Appià.

## Referències

* ↑ 4.Peisistratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 174
# Alcalá de los Gazules

* Per a altres significats, vegeu «Ducat d'Alcalá de los Gazules».
Alcalá de los Gazules és una ciutat a la província de Cadis, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 5.633 habitants. Se situa en els contraforts finals de la Sierra de Cádiz, formant part de la ruta del Toro. Els municipis més pròxims són Jerez de la Frontera, Los Barrios, San José del Valle, Medina Sidonia i Paterna de Rivera, a la província de Cadis, i Cortes de la Frontera, a la província de Màlaga. És conjunt històric artístic des de l'any 1984.

## Història

La història d'Alcalá es remunta al paleolític superior, època de la qual es conserven diversos gravats a l'abric rupestre de la Laja de los Hierros. Cal destacar que a l'ermita de Nuestra Señora de los Santos, en el nucli urbà, es trobà l'anomenat bronze de Lascuta (189 aC), que els experts cataloguen com la primera epigrafia romana d'Espanya (es conserva al Museu del Louvre de París).
Els romans l'anomenaren Regina Turditania i els àrabs al-Qalat al-Yazula (fortalesa dels Gazules), nom que al·ludeix a la primera família o tribu àrab que dominà el territori per concessió del rei de Granada. En els períodes de l'Emirat i del Califat la població va pertànyer a la Coria d'Algesires. El 1248 la conquerí el rei Ferran III el Sant, però retornà a poder dels musulmans fins que el rei Alfons X el Savi la prengué el 1264 (en la seva Crònica, ja la cita com Alcalá de los Gazules) i la cedí a l'Orde de Santa Maria d'Espanya. Anys després va dependre del senyoriu dels Ribera –el primer fou Pedro Afán Enríquez de Ribera y Portocarrero–, Ducs d'Alcalá de los Gazules, als quals es deu la construcció de diversos edificis religiosos com l'església parroquial de Sant Jordi i els convents de Sant Domènec i de Sant Francesc.
Entre els segles xii i xiii els musulmans construïren a Alcalá una fortalesa que resistí en peu fins a la guerra del Francès (segle xix), quan la volaren les hosts franceses. Avui dia del vell castell, en estat de ruïna, encara es conserven alguns llenços de les muralles, diverses torrasses, dues portes, les dites De la Villa i La Nueva, la torre de l'homenatge, de planta rectangular, i restes d'una volta.
Des de 2006 la torre de l'homenatge està en procés de restauració amb la finalitat d'albergar un centre d'interpretació.

## Referències

* ↑ Órdenes Militares de España, pàg. 232 (DL: M-218229-MMHII)
# Buffalo Gap (Dakota del Sud)

Buffalo Gap és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 820 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Buffalo Gap tenia 164 habitants, 75 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 333,3 habitants per km².
Dels 75 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 41,3% no eren unitats familiars. En el 40% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 18,3% entre 25 i 44, un 35,4% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 14.680 $. Entorn del 18% de les famílies i el 18,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Buffalo Gap». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Buffalo Gap». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fermoy

Fermoy (en irlandès Mainistir Fhear Maí, "monestir dels homes de la planura") és una ciutat d'Irlanda, al comtat de Cork, a la província de Munster. El seu lema és Seasaigí Go Buan (Dempeus sempre).

## Història

El nom prové d'una abadia cistercenca fundada en el segle xiii i que fou dissolta durant la dinastia Tudor. Les terres al voltant de Fermoy foren adquirides en 1791 per l'empresari escocès John Anderson, qui va iniciar el sistema de posta a Irlanda i va dissenyar els carrers de la ciutat tal com es mantenen actualment. Els seus descendents actualment viuen a Austràlia i li han posat un nom a un vi en honor de la ciutat. Des del 2001 té un bust i una placa a la ciutat.
Des del 1797 s'hi establí una caserna de l'Exèrcit Britànic, que des del 1830 fou l'establiment militar britànic més gran d'Irlanda fins a l'establiment de l'Estat Lliure d'Irlanda el 1922. Durant la guerra guerra angloirlandesa fou escenari del primer enfrontament armat de l'Exèrcit Republicà Irlandès amb l'exèrcit britànic que acabà amb la mort d'un soldat i la crema de part de la ciutat per part dels soldats. Michael Fitzgerald, comandant de l'IRA que dirigí l'atac, fou capturat posteriorment i fou un dels primers dirigents de l'IRA mort en vaga de fam.

## Agermanaments

* Nowa Dęba
* Ploemeur (Plañvour)
# Resolució 1109 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1109 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 de maig de 1997. Després de considerar un informe del Secretari General Kofi Annan sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF), el Consell va observar els seus esforços per establir una pau duradora i justa a l'Orient Mitjà.
La resolució va demanar a les parts interessades que implementessin de manera immediata la Resolució 338 (1973). Va renovar el mandat de la Força d'Observadors durant uns altres sis mesos fins al 30 de novembre de 1997 i va demanar que el Secretari General presentés un informe sobre la situació al final d'aquest període.
L'informe del secretari general va assenyalar que, encara que no s'havien produït cap violació de l'alto el foc i la situació entre Israel i Síria es mantenia tranquil·la, encara hi havia restriccions sobre la llibertat de moviment de la UNDOF en algunes zones.

## Referències

* ↑ «Security Council renews mandate of UNDOF until 30 November». United Nations, 28-05-1997.
* ↑ «Report of the Secretary-General on the United Nations Disengagement Observer Force (for the period between 19 November 1996 and 16 May 1997)». United Nations, 16-05-1997. Arxivat de l'original el 31 d’agost 2012. [Consulta: 3 desembre 2017].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)
* Alts del Golan

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Mènal (ciutat)

Mènal (grec antic: Μαίναλος, en llatí: Maenalus) fou una ciutat d'Arcàdia que va formar part del territori de Megalòpolis a partir de la fundació d'aquesta ciutat. Era capital del districte de Menàlia (Maenalia). La ciutat era en runes en temps de Pausànies. Podria ser a la vora de la moderna Davià, on hi ha unes ruïnes, però d'altres pensen que corresponen a Dipea. Donava nom a la serra de Mènal, de la qual Mènal era l'heroi epònim.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1105. ISBN 9788441224223.
* ↑ Tucídides. Història de la guerra del Peloponès. 5.64.
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia. 3.11.7., 6.7.9, 8.9.4.
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia. 8.3.4., 8.36.8
* ↑ Esteve de Bizanci. Ethnica. s.v.
* ↑ Universitat de Lund. Digital Atlas of the Roman Empire Arxivat 2018-12-22 a Wayback Machine.
* ↑ Talbert, Richard (ed. 2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World Arxivat 2018-12-22 a Wayback Machine. Princeton University Press. p. 58
* ↑ Smith, William (ed.). «Maenalus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r febrer 2021].
# Pere Martí i Peydró

Pere Martí i Peydró (Sabadell 1886-1932) era escriptor, periodista i historiador local; fundador, juntament amb altres, del Centre Català de Sabadell i el 1910 del Diari de Sabadell, al redós del qual més endavant es formà un important nucli literari.

## Referències

* ↑ «Pere Martí». Tamarit. Biblioteca Pública de Tarragona. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2014. [Consulta: 18 novembre 2014].
# Alberto García

Alberto García és el nom dels següents personatges:
* Alberto García (baríton) (Londres, 1875 – 1946), baríton anglès
* Alberto García-Alix (Lleó, 1956), fotògraf espanyol
* Alberto García-Aspe Mena (Ciutat de Mèxic, 1967), futbolista mexicà retirat
* Alberto García Cabrera (Barcelona, 1985), futbolista català que ocupa la posició de porter.
* Alberto Emilio García Rodríguez (Madrid, 1918), polític i empresari espanyol
# Llista de peixos de l'illa Adelaida

Aquesta llista de peixos de l'illa Adelaida -incompleta- inclou 2 espècies de peixos que es poden trobar a l'illa Adelaida ordenades per l'ordre alfabètic de llur nom científic.

## A

* Akarotaxis nudiceps

## P

* Paradiplospinus antarcticus

## Referències

* ↑ FishBase (actualitzat el 9 d'octubre del 2010) (anglès)
# Judaisme natzarè

Els Natzarens (en hebreu: נַצְרָתִים) (transliteració: Natzratim) són seguidors de Jesús de Natzaret i practiquen una religió monoteista. Els natzarens són part del poble jueu, però no formen part del judaisme ortodox. Els natzarens tenen algunes diferències ideològiques amb els jueus messiànics.

## Judaisme messiànic

Els jueus messiànics creuen en la Santíssima Trinitat, creuen que Jesús de Natzaret és Elohim, creuen que la Torà, el Tanakh, i el Nou Testament, formen part de la revelació divina. La litúrgia messiànica està basada en el judaisme, però pot incorporar alguns elements del cristianisme evangèlic.

## Judaisme natzarè

Els natzarens no creuen en la Trinitat, creuen que Jesús de Natzaret va ser un ésser humà, creuen en la Torà i el Tanakh, però no creuen que el Nou Testament sigui un llibre sagrat. La litúrgia natzarena es basa en l'aplicació de la Torà segons la interpretació del rabí Jesús de Natzaret.

## Referències

* ↑ «www.natzratim.com/». Arxivat de l'original el 2021-08-27. [Consulta: 22 desembre 2017].

## Enllaços externs

* natzratim.com/ (castellà)
# Stigler

Stigler és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 2.731 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stigler tenia 2.731 habitants, 1.096 habitatges, i 697 famílies. La densitat de població era de 477,1 habitants per km².
Dels 1.096 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 21,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.594 $ i la renda mediana per família de 28.839 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.350 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 16.293 $. Entorn del 20,5% de les famílies i el 25,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stigler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stigler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Nu masculí (José Nogué)

Nu masculí és una de les obres de formació de Josep Nogué Massó, realitzada durant el seu període de formació a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando.

## Descripció

En Nu masculí de Nogué observem el retrat d'esquena d'un model, situat en l'interior d'un estudi o taller d'artista. Aquest fet, que sigui l'interior d'un espai propi d'artista és segurament l'element més interessant de l'obra. El pintor Nogué retrata un model dins del seu taller i ens permet veure el seu espai de treball, tot junt quant l'artista només tenia vint anys.

## Referències

* ↑ «Nu masculí». MAMT - Museu d'Art Modern de Tarragona, 14-12-2017.
# Santa Anna de Sort

Santa Anna de Sort és una Capella a l'interior de la vila de Sort a la comarca del Pallars Sobirà.

## Notes

* ↑ Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
# Mèlite

* Per a altres significats, vegeu «Mèlite (nereida)».
Mèlite (en grec antic Μελίτη) va ser, segons la mitologia grega, una nàiade filla del déu-riu Egeu.
Aquesta nimfa vivia a l'illa de Corcira (actualment Corfú) i era un dels amors de Zeus i també d'Hèracles. Zeus la va deixar triar i ella preferí Hèracles. Va donar a llum un fill d'aquest heroi, Hil·los, que alguns consideren diferent del fill d'Hèracles i Deianira. La tradició explica que Hèracles, desterrat, va buscar refugi a Corcira després d'haver mort els seus fills. Va decidir descansar prop d'un llac on vivien Mèlite i les seves germanes. Mèlite, enamorada de l'heroi, l'amagà en la part més obscura del llac, lluny de les seves germanes, on van engendrar Hil·los.
Mèlite va ser maleïda per Zeus pel fet d'haver triat un mortal abans del primer dels déus, i va castigar-la fent que no pogués unir-se mai més amb Hèracles ni amb cap mortal. Hèracles se n'anà aviat de l'illa, i la va oblidar, però ella va ser una de les dones que va plorar al seu funeral. Hil·los es va convertir en cap dels heràclides quan aquests van anar a atacar Tirint per acabar amb Euristeu.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 354. ISBN 9788496061972.
# Alberto Ghilardi

Alberto Ghilardi (Roma, 25 d'agost de 1909 - Roma, 30 de juny de 1971 va ser un ciclista italià que fou professional entre 1933 i 1936.
Abans, com a amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles de 1932, en què guanyà la medalla d'or en la prova de persecució per equips, formant equip amb Marco Cimatti, Paolo Pedretti i Nino Borsari.
Com a professional no obtingué cap victòria de renom.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Alberto Ghilardi». [Consulta: 30 gener 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Alberto Ghilardi» (en italià). [Consulta: 30 gener 2022].
# Can Solanes

Can Solanes és un edifici del municipi de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una masia formada per nombrosos cossos, com a conseqüència d'un gran nombre de reformes i addicions posteriors. El cos originari és d'estructura atípica, que també ha estat modificada. Posseeix un portal dovellat. L'annex ortogonal al cos inicial és la masoveria, probablement del segle passat.

## Història

El nom de Solanes ja figura a la visita pastoral de 1304. Primer, segurament, serien masovers i no propietaris. Però es parla de 700 anys d'antiguitat de la masia. En el 1316: "Guillem Durfort... a En Garan de Trilla... li feu venda del Mas Solanes (que) posseïa i tenia el dit Durfort, en dita parròquia de Sant Just" (Arxiu Pia Almoina de la Catedral de Barcelona, desembre 1316).
En el 1333: "Els administradors de la Pia Almoina... fan establiment arreu Berenguer de la Solanes... de tot aquell Mas Solanes a dues peces de terra (que) són en lo vinyet de Sant Just" (Arxiu Pia Almoina de la Catedral de Barcelona, març 1333).
La masoveria es deuria construir segurament al segle xix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Solanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Reserva de domini

Una reserva de domini en un sistema democràtic sorgit d'un sistema dictatorial o d'un procés bèl·lic són aquells àmbit legals, normatius o organitzatius a través dels quals els grups de poder del règim anterior mantenen formes d'intervenció, control o tutela que escapen a la sobirania popular. Les reserves de domini poden ser imposades per la judicatura, els poders econòmics o, majoritàriament, pel poder militar.
La reserva de domini pot prendre diverses formes. Una d'elles és que el poder militar es mantingui autònom (pressupostària i/o organitzativament) escapant al control del govern o altres institucions democràtiques; aquesta autonomia pot estar reconeguda en les lleis i/o formar part dels procediments pràctics d'actuació acceptats. Els nivells de reducció de l'autonomia militar i de subordinació de les forces armades al poder civil són un indicador del grau d'irreversibilitat, avenç o estancament dels processos de democratització. Una altra és que el poder militar tingui un paper de tutela efectiva que pot ser amb opcions de dret a veto, participació directa al parlament, govern o institucions reconeguda en les lleis o d'una forma més ambigua a través del reconeixement del seu paper com a garant de les essències nacionals, de la integritat territorial, de l'ordenament legal o dels valors del règim.

## Reserves de domini per part de les forces armades

El poder militar és el que més habitualment tutela el poder civil o manté àmplies àrees d'autonomia respecte al poder polític democràtic en els sistemes sorgits de dictadures.
Alguns casos paradigmàtics són els següents:
* Els militars revolucionaris de Portugal van incloure a la Constitució de 1974 la tutela del Consell de la Revolució .
* L'exèrcit xilè va mantenir diverses reserves de poder en la transició a la democràcia de 1989, com la seva autonomia financera gràcies a la consolidació de la "llei reservada de coure" que li garanteix un percentatge dels beneficis miners sense passar pel parlament.
* La Constitució Espanyola de 1978 en els seus articles 8 i 97 no va excloure les reserves de domini per part de les forces armades

## Referències

* ↑ Pagès i Blanch, 2005, p. 211.
* 1 2 3 4 5 Serra, 2008, p. 34-35.
* ↑ Serra, 2008, p. 45.
* ↑ Serra, 2008, p. 66.
* ↑ Serra, 2008, p. 36.
* ↑ Serra, 2008, p. 67.
* ↑ Serra, 2008, p. 141-144.
* ↑ Serra, 2008, p. 181.

## Bibliografia

* Serra, Narcís. La transición militar. Reflexiones en torno a la reforma democrática de las fuerzas armadas (en castellà). 1a. Barcelona: Random House Mondadori, S.A, 2008 (Debate). ISBN 9788483067734.
* Pagès i Blanch, Pelai. «La reforma militar i l'anàlisi de les transicions a la democràcia». A: La transició democràtica als Països Catalans, 2005. ISBN 978-84-370-6293-8.