OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isòtops del hassi

El hassi (Hs) no té cap isòtop estable. S'han caracteritzat 15 isòtops, el més estable dels quals és el $^{277}$Hs, amb un període de semidesintegració de 40 minuts.

## Taula

| Símbol del núclid | Z(p) | N(n) | massa isotòpica(u) | període de semidesintegració | Espín nuclear |
| rang de variació natural (fracció molar) |||
| $^{263}$Hs | 108 | 155 | 263.12856(37)# | 1# ms | 7/2+# |
| $^{264}$Hs | 108 | 156 | 264.12839(5) | 540(300) µs | 0+ |
| $^{265}$Hs | 108 | 157 | 265.13009(15)# | 2.1(3) ms [2.0(+3-2) ms] | 9/2+# |
| $^{265m}$Hs | 300(70) keV | 300(70) keV | 300(70) keV | 0.780(0.15) ms [0.75(+17-12) ms] | 3/2+# |
| $^{266}$Hs | 108 | 158 | 266.13010(31)# | 2.7(10) ms [2.3(+13-6) ms] | 0+ |
| $^{267}$Hs | 108 | 159 | 267.13179(11)# | 52(+13-8) s ms | 3/2+# |
| $^{268}$Hs | 108 | 160 | 268.13216(44)# | 2# s | 0+ |
| $^{269}$Hs | 108 | 161 | 269.13406(13)# | 9.7(+99-33) s | |
| $^{270}$Hs | 108 | 162 | 270.13465(31)# | 3.6(+8-14) s | 0+ |
| $^{271}$Hs | 108 | 163 | 271.13766(36)# | 40# s | |
| $^{272}$Hs | 108 | 164 | 272.13905(62)# | 40# s | 0+ |
| $^{273}$Hs | 108 | 165 | 273.14199(89)# | 50# s | (3/2+)# |
| $^{274}$Hs | 108 | 166 | 274.14313(70)# | 1# min | 0+ |
| $^{275}$Hs | 108 | 167 | 275.14595(77)# | 0.15(+27-6) s | |
| $^{276}$Hs | 108 | 168 | 276.14721(89)# | 1# h | 0+ |
| $^{277}$Hs | 108 | 169 | 277.14984(78)# | 40(30) min | 3/2+# |

### Notes

* Els valors marcats amb # no estan derivats únicament de dades experimentals, sinó que en part es basen en tendències sistemàtiques. Els espins amb arguments d'assignació febles es troben entre parèntesis.
* Les incerteses es troben en forma concisa entre parèntesis després dels últims dígits corresponents. Els valors d'incertesa indiquen una desviació estàndard, tret de la composició isotòpica i la massa atòmica estàndard de la IUPAC, que utilitzen incerteses expandides.

## Referències

* Masses isotòpiques de l'Ame2003 Atomic Mass Evaluation Arxivat 2008-09-23 a Wayback Machine. by G. Audi, A.H. Wapstra, C. Thibault, J. Blachot and O. Bersillon in Nuclear Physics A729 (2003).
* Composicions isotòpiques i masses atòmiques estàndard de Atomic weights of the elements. Review 2000 (IUPAC Technical Report). Pure Appl. Chem. Vol. 75, No. 6, pp. 683-800, (2003) and Atomic Weights Revised (2005) Arxivat 2008-03-05 a Wayback Machine..
* Semivida, espín i dades d'isomers triades d'aquestes fonts:
** Audi, Bersillon, Blachot, Wapstra. The Nubase2003 evaluation of nuclear and decay properties, Nuc. Phys. A 729, pp. 3-128 (2003).
** National Nuclear Data Center, Brookhaven National Laboratory. Information extracted from the NuDat 2.1 database (retrieved Sept. 2005).
** David R. Lide (ed.), Norman E. Holden in CRC Handbook of Chemistry and Physics, 85th Edition, online version. CRC Press. Boca Raton, Florida (2005). Section 11, Table of the Isotopes.
Index de pàgines d'isòtops · Taula de núclids :
| Isòtop més lleuger | Isòtop actual | Isòtop més pesant |
| Isòtops del bohri | Isòtops del hassi | Isòtops del meitneri |
# Complement indirecte

En gramàtica tradicional el complement indirecte (CI) és una de les funcions sintàctiques dins una oració. En català, va introduït per la preposició a o per a.
La majoria de CI apareixen o bé amb verbs transitius acompanyant un complement directe (1) o bé amb verbs intransitius psicològics en què el subjecte no correspon a la persona que experimenta un sentiment (2):
El complement indirecte de tercera persona és substituïble per un pronom feble o clític:
Els pronoms febles de persona em, et, es, ens i us poden fer la funció de complement indirecte:
* Fes-me un petó
* T'ha regalat un penjoll
* Es renta les mans
* Ens expliquen mentides
* Vull donar-vos les gràcies

## Complements indirectes especials

* CI possessiu (Li vaig veure les cuixes / M'han robat la moto)
* CI ètic (hi pot haver un CI no marcat i un CI ètic a la mateixa oració: Me li han posat un zero). És d'aparició opcional i és propi de registres col·loquials.

## Vegeu també

* Cas datiu
# Yoshimatsu Oyama

Yoshimatsu Oyama és un futbolista japonès que disputà dos partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Contramesures electròniques

Les contramesures electròniques , o ECM (sigles de l'anglès Electronic countermeasures ), són una part de la guerra electrònica que inclou qualsevol classe de dispositiu elèctric o electrònic dissenyat per enganyar o burlar sistemes de detecció per radar, sonar, infrarojos, làser o altres sistemes.

## Exemples d'avions dedicats a les contramesures electròniques

* EF-111a Raven
* Grumman EA-6B Prowler: equipat amb inhibidor de comunicacions ALQ-92, sistema track breaking multi-banda ALQ-100, i cinc pods d'inhibidors tàctics ALQ-99.
* Boeing EA-18G Growler
* Panavia Tornado ECR

## Vegeu també

* Guerra electrònica
* Contramesura
* Contra-contramesures electròniques
* Chaff
* Contramesures d'infrarojos
* Bengala

## Referències

* ↑ Polman (1979), p. 122.

## Bibliografia

* Norman Polman. The U. S. Navy Electronic Warfare (Part 2). United States Naval Institute Proceedings, novembre de 1979.
# Dewalia

Dewalia o Devalia fou petit estat tributari protegit al districte de Jhalawar, agència de Kathiawar, presidència de Bombai. Estava format per dos pobles amb dos tributaris separats.
Els ingressos s'estimaven el 1881 en 523 lliures de les que 46 es pagaven als britànics com a tribut, i 12 al nawab de Junagarh.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Complement del nom

El complement del nom és una funció sintàctica tradicional que engloba tots aquells sintagmes o paraules que modifiquen el significat d'un nom, independentment de la posició que aquest ocupi a l'oració o de la funció que realitzi. No s'ha de confondre el complement del nom amb els possibles determinants que l'acompanyin.
En català el complement del nom pot estar format per:
* Un altre nom o sintagma nominal (en aquest cas es denomina aposició): El carrer Balmes
* Un adjectiu o equivalent: El carrer ample
* Un sintagma preposicional: El carrer de l'escola
* Una oració: El carrer on vivíem abans
Un mètode per esbrinar si una paraula fa de complement del nom, és eliminar de la frase el nom en qüestió, si deixa de tenir sentit és que complementa efectivament a aquell nom.

## Referències

* ↑ Sánchez, Mireia Nogué. «Bloc de català: Activitats Complement del nom», dimarts, 3 febrer 2009. [Consulta: 31 març 2019].
* ↑ «El complement del nom» (en espanyol europeu). [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «4.EL SUBJECTE: NUCLI I COMPLEMENTS - CATALA 5è-6è». [Consulta: 27 abril 2019].
# Virginia Gamba

Virginia Gamba (Argentina, 1954) és la Representant Especial del Secretari General de les Nacions Unides per als nens i els conflictes armats. Va ser nomenada el 12 d'abril de 2017 pel Secretari General de les Nacions Unides António Guterres, per substituir Leila Zerrougui d'Algèria.

## Carrera

Gamba havia estat anteriorment cap de l'Organització per a la Prohibició de les Armes Químiques-Mecanisme de recerca conjunt de les Nacions Unides. Des del 2012 fins al 2015, va ocupar el lloc de directora i subdirectora a l'Alt Representant per a Afers de Desarmament a l'Oficina d'Afers de Desarmament de les Nacions Unides
De 2009 a 2012, va ser Subdirectora de Seguretat a l'Institut de Seguretat Pública del Ministeri de Justícia de l'Argentina.
Des del 2007 fins al 2009, Gamba va treballar amb la Unió Europea com a assessor d'experts i va ajudar a desenvolupar l'enfocament comú africà per combatre el tràfic il·lícit d'armes petites. De 2001 a 2007, va ser directora d'Interaccions Sud-Sud a SaferAfrica.

## Educació

Gamba és llicenciada pel Col·legi Universitari de Gal·les i la Universitat de Newcastle upon Tyne. Té un màster en Ciències en estudis estratègics i un màsters en estudis espanyols i americans.

## Referències

* ↑ «Secretary-General Appoints Virginia Gamba of Argentina Special Representative for Children and Armed Conflict». United Nations.
* ↑ Virginia Gamba al web del Representant General
* ↑ Raña, Horacio (en castellà) Télam, 29-04-2017.
* ↑ Currículum al web de la Unió Europea
# Ermita del Crist de la Providència

* Per a altres significats, vegeu «ermita del Crist de la Providència (Soneixa)».
L′ermita del Crist de la Providència està situada al terme municipal d'Anna, a la comarca de la Canal de Navarrés (País Valencià). Va ser construïda a mitjan segle xviii i es tracta d'una construcció de planta cruciforme, coronada amb cúpula. La façana principal és neoclàssica i la lateral posseeix un rellotge de sol típicament valencià i uns versos dedicats al Crist. Al peu de l'ermita es va construir el calvari amb donacions populars.
Destaquen dues peces repussades de coure de gran patetisme i dues pintures inspirades en obres de Rafael i Rubens i la imatge del Santíssim Crist, que va ser adquirida i portada a la parròquia d'Anna pel religiós Fra Luciano Yago Francès i va ser col·locat en principi a l'altar principal d'aquesta parròquia, l'any 1702. Actualment es troba en l'ermita i se li denomina Santíssim Crist de la Providència.

## Referències

* ↑ Sanchis y Sivera, José. Nomenclator geográfico-eclesiástico de los pueblos de la diócesis de Valencia con los nombres antiguos y modernos de los que existen o han existido: notas históricas y estadísticas, relación de castillos, pobladores, objetos de arte notables, restos arqueológicos, festividades, cofradías, etc. (en castellà). M. Gimeno, 1922, p. 78.

## Enllaços externs

* Historia de Anna
# Xochipilli (cràter)

Xochipilli és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 58 ° de latitud nord i 95.55 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 22.7 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 16 de setembre del 2016 i fa referència a Xochipilli, déu de la fertilitat, associat al blat de moro i a les flors, patró de la música i la dansa de la mitologia asteca.

## Referències

* ↑ "Xochipilli (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Bernat Capó Plomer

Bernat Capó Plomer (Muro, 20 d'octubre de 1919 – Muro, 11 de febrer de 2000) va ser un ciclista mallorquí que fou professional entre 1945 i 1954. Els seus principals èxits esportius els aconseguí a la Volta a Espanya, on guanyà dues etapes en l'edició de 1950. També aconseguí el campionat d'Espanya de ciclisme en ruta de 1947.
També va assolir gran rellevància en batre el Rècord de l'hora espanyol en pista el 22 de novembre de 1947 al Velòdrom de Tirador de Palma, amb una marca de 42,663 km i superar la marca de Miquel Bover Salom, aconseguida en la mateixa pista el 6 de novembre de 1927.

## Palmarès

* 1945
** Vencedor d'una etapa al Circuit del Nord
* 1946
** 1r a la Volta a Burgos i vencedor d'una etapa
** 1r de la Volta a Mallorca
** 1r del Campionat de Barcelona
* 1947
** Campió d'Espanya
** 1r de la Volta a Mallorca
** 1r al Circuit del Sardinero
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Marca
* 1948
** 1r de la Volta a Tarragona i vencedor d'una etapa
* 1949
** 1r del Gran Premi Andalusia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1950
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
* 1951
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1945. 8è de la classificació general
* 1948. 3r de la classificació general
* 1950. 7è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes

### Resultats al Tour de França

* 1949. Abandona (1a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa de Bernat Capó a www.sitiodeciclismo.net

## Referències

* ↑ «Bernardo Capó batió ayer el record de España de la hora» (en castellà). El Mundo Deportivo, 23-11-1947.
# Dewar

Dewar és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 919 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dewar tenia 919 habitants, 344 habitatges, i 261 famílies. La densitat de població era de 385,7 habitants per km².
Dels 344 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,4% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 24,1% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.625 $ mentre que les dones 18.036 $. La renda per capita de la població era de 12.188 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dewar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dewar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Complement de l'adjectiu

El complement de l'adjectiu és una funció sintàctica tradicional consistent a complementar un adjectiu per ampliar o especificar el seu significat (i per tant forma part del sintagma adjectival). De la mateixa manera que altres complements no verbals, com ara el complement del nom o de l'adverbi, no es defineix pel que és sinó sols per a qui complementa. Les estructures majoritàries són un sintagma nominal, un sintagma preposicional o un adverbi, tot i que es pot donar en tota una oració o amb altres categories gramaticals. Un exemple en català seria la frase "No és capaç d'una cosa així". Aquest element acostuma a ser un sintagma preposicional, com a "boig de ràbia" o "capaç d'això i molt més" tot i que una frase completa ("està orgullosa que l'hagin cridat a l'entrevista") o altres estructures poden ocupar aquest espai estructural, com per exemple un adverbi (algunes gramàtiques consideren que aquesta funció és la de modificador). El fet que un adjectiu admeti aquests complements és fruit del seu caràcter híbrid entre el participi del verb i el nom, és a dir, de la seva capacitat de ser nucli d'estructures complexes.
# Virginia Fábregas García

Virginia Fábregas García (Yautepec, estat de Morelos, 17 de desembre de 1871 - Ciutat de Mèxic, 17 de novembre de 1950) va ser una actriu mexicana considerada com una "diva" del teatre a principis del segle xx, anomenada la "Sarah Bernhardt mexicana".
En els primers anys de la seva carrera va aconseguir formar la seva pròpia companyia de teatre. En l'antiga ubicació del teatre Renacimiento, va construir el seu propi teatre i a la inauguració va assistir el president de México Porfirio Díaz. Va entaular amistat amb Luis G. Urbina, José Juan Tablada, Justo Sierra, Jesús Urueta Amado Nervo. Va ser esposa de l'actor i director Francisco Cardona. La seva nora va ser l'actriu Fanny Schiller. El seu net va ser Manolo Fábregas qui també destacaria com a actor, el seu besnet és l'actor Rafael Sánchez Navarro.
El 1891, va participar en una obra benèfica en l'Asil de Captaires en el Teatre Nacional de Mèxic en recitar el monòleg Dia complet d'Eusebio Blanco. En 1892, a l'edat de 21 anys, va debutar professionalment en la comèdia Divorcémonos del dramaturg francès Victorien Sardou. El seu acompliment com a actriu, li va permetre destacar ràpidament aconseguint una gran popularitat. Va realitzar gires a Amèrica Llatina i Europa.
Va morir a l'edat de 79 anys en la Ciutat de Mèxic el 17 de novembre de 1950, les seves restes van ser inhumades en la Rotonda de les Persones Il·lustres per ordre del president Miguel Alemán Valdés. Existeix un teatre en la Ciutat de Mèxic que porta el seu nom. L'Associación Nacional de Actores va institucionalitzar el lliurament de la Medalla Virginia Fábregas en el seu honor. El seu net i el seu besnet han estat creditors al guardó.

## Obres

Les seves interpretacions més reconegudes van ser durant les representacions de:
* La dama de les camelias
* Fedora
* La mujer X
* Doña Diabla
* Quo vadis?
Va fer incursions al cinema en les pel·lícules La fruta amarga i La sangre manda. Sobre la base de la seva trajectòria artística, el govern de França li va atorgar el Premi de les Palmes Acadèmiques, així com el Reconeixement del Mèrit Civil.

## Referències

* ↑ Rotonda de las Personas Ilustres. «Virginia Fábregas» (en castellà). Segob. Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 19 juliol 2011].
* ↑ Sistema de Información Cultural. «Teatro Virginia Fábregas» (en castellà). Consejo Nacional para la Cultura y las Artes. [Consulta: 7 gener 2010].
* ↑ Alex Madrigal. «Reconocerá la ANDA sus 25 años en la actuación. Rafael Sánchez Navarro recibirá la medalla Virginia Fábregas» (en castellà). El Universal, 28-01-2008. Arxivat de l'original el 2015-07-02. [Consulta: 7 gener 2010].

## Bibliografia

* Reyes de la Maza, Luis (2009) Virginia Fábregas. Actriz pilar del teatro mexicano, ed. Azabache, Mèxic, ISBN 978-60-7766-212-9
# La Tour (Missouri)

La Tour és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 65 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Tour tenia 65 habitants, 23 habitatges, i 18 famílies. La densitat de població era de 228,2 habitants per km².
Dels 23 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,9% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 13% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.250 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.250 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 15.684 $. Entorn del 26,3% de les famílies i el 21,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Tour». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Tour». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Paavo Lötjönen

Paavo Lötjönen és un violoncel·lista i membre de la banda Finlandesa Apocalyptica. Va néixer el 29 de juliol de 1968 a Kuopio (Finlàndia).
Estudi en la prestigiosa acadèmia de música clàssica Sibelius, on va conèixer Eicca Toppinen, Antero Manninen, Max Lilja i Perttu Kivilaakso. Després de graduar-se, va formar Apocalyptica al costat d'Eicca, Antero i Max.
Paavo està casat i té dos fills, Okko (2003) i un altre nascut en el 2006. També és mestre de violoncel i instructor d'esquí a Ylläs Lappland.
# Complement predicatiu

El complement predicatiu és un complement propi de la sintaxi tradicional. Té les característiques següents:
* Exerceix sempre una doble funció: una de complement verbal de manera i una altra d'atributiva referida al subjecte o al complement directe. És, doncs, un complement de doble atribució.
* S'adjunta a un verb predicatiu en funció atributiva (no copulatiu).
* Sempre és un complement del nom (CN), o sigui, un adjectiu o un sintagma adjectival, o un participi en funció adjectiva, o un Sintagma preposicional, o un nom
* El CPred mai és un adverbi ni un sintagma adverbial.
Les estructures del CPred poden ser:
* Sintagma nominal (SN): «Considerava aquell seu amic un pobre home»
* Adjectiu o participi: «En Carles s'ha tornat antipàtic», «Hem quedat bocabadats»
* Preposició (per/de/com (a) + SN): «L'han pres per espia», «La tracten de reina», «El vol com a soci»
* Preposició + oració subordinada substantiva: «M'han pres pel que no sóc».
No s'ha de confondre el complement predicatiu amb un CN com La casa negra es va ensorrar, ja que no fa referència al verb sinó només al nom al qual acompanya casa.
Proves per a no confondre el complement predicatiu amb el complement circumstancial de manera ni amb l'atribut:
* S'ha de mirar si és un sintagma adjectival o verbal.
* S'ha de comprovar si el verb és copulatiu (ser, estar, semblar o paréixer) o predicatiu (la resta de verbs).
* Si el verb és copulatiu, el sintagma adjectival que acompanyi al verb serà un atribut.
       Ex. L'Anna és una noia molt intel·ligent.
       Ex. Els nens fan els deures tranquils.
          El nen fa els deures tranquil. Tranquil i tranquils són el complement predicatiu de l'oració.
       Ex. Els nens fan els deures tranquil·lament.
          El nen fa els deures tranquil·lament.
En aquest últim exemple, el complement circumstancial és un sintagma adverbial i no un sintagma adjectival.

## Referències

* ↑ «EL COMPLEMENT PREDICATIU». [Consulta: 18 abril 2019].
* ↑ «predicatiu | enciclopèdia.cat». [Consulta: 8 abril 2019].

## Enllaços externs

* Complements demanats pel verb. Complement predicatiu
# Isidre Bravo i Pijoan

Isidre Bravo i Pijoan (Barcelona, 29 de juny de 1940 - Ibidem, 12 de juliol de 2011) va ser un estudiós de l'escenografia teatral i, en concret, de la història de l'escenografia catalana, tot publicant l'any 1986 un complet i rigorós volum sobre aquesta.
També era diplomat en psicologia clínica, llicenciat en història de l'art i professor d'escenografia de l'Institut del teatre.

## Publicacions

* 1981. La Praxis de la educación especial: conceptos, instrumentos e instituciones: Apuntes críticos. En col·laboració d'Antoni Julià, Dolors Renau. Pròleg de V. Hernández Espinosa.
* 1983. Espais wagnerians : desembre 1983-gener 1984. Palau Güell, en col·laboració amb Guillem-Jordi Graells.
* 1985. Esbossos i teatrins : adquisicions escenogràfiques del Museu de les Arts de l'Espectacle, 1983-1984, en col·laboració amb Guillem-Jordi Graells.
* 1986. L'escenografia catalana. Publicada per l'Institut del teatre.
* 1989. L'escenògraf Josep Mestres Cabanes.
* 1992. Adrià Gual, mitja vida de Modernisme, en col·laboració amb Carles Batlle i Guillem-Jordi Graells.
* 1996. Els Masriera : Francesc Masriera (1842-1902), Josep Masriera (1841-1912], Lluís Masriera (1872-1958).
* 1998. Josep Mestres Cabanes : 1898-1990: pintor i escenògraf.
* 2004. L'amant del nois.
* 2005. El Sabor del paraíso : viajes y muchachos de África y Asia.
* 2007. La Mirada de Zeus: antología sobre la fascinación masculina por los muchachos en la literatura griega y latina.
* 2008. Gust de mostassa.