OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Polypedates pseudocruciger

Polypedates pseudocruciger és una espècie d'amfibi que viu a l'Índia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Biju, S.D., Ravichandran, M.S., Dutta, S. & Srinivasulu, C. 2004. Polypedates pseudocruciger. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Ploma (desambiguació)

«Ploma» té aquests significats:
* Biologia: Una ploma és una part del cos dels ocells
** Les plomes de vol són les que formen les ales i permeten el vol
* Enginyeria: Una ploma estilogràfica és un instrument per a l'escriptura i el dibuix amb tinta
* Nàutica: El puntal o ploma és una part d'un vaixell
* Esport:
** La ploma (bàdminton) o volant és un projectil usat al joc del bàdminton
** El pes ploma és una categoria de boxa i altres esports de combat
* LGBT: La ploma (LGBT) és l'actitud d'una persona que pot ser estereotipada al sexe oposat
* Jocs: La Ploma d'Essen és un premi a jocs de taula amb bones regles de joc
* Art: El nom de ploma és el nom artístic usat per a publicar quelcom
* Història: El Centenar de la Ploma era una companyia de ballesters encarregada d'escortar la senyera de la Ciutat de València
* Unitats de Mesura: La Ploma d'aigua és una mesura antiga de cabal hidràulic
Viccionari
# Seoul Broadcasting System

Seoul Broadcasting System (SBS) és una companyia nacional de televisió i ràdio sud-coreana. Al març del 2000, l'empresa es va fer coneguda legalment com a SBS, canviant el seu nom social pel de Seoul Broadcasting System (서울방송). Ofereix servei de televisió digital terrestre en format ATSC des del 2001 i servei T-DMB (Digital Multimedia Broadcasting) des del 2005. La seva estació insígnia de televisió terrestre és Channel 6 per a digital i cable.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de SBS
# Pingree

Pingree és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 66 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pingree tenia 66 habitants, 26 habitatges, i 21 famílies. La densitat de població era de 141,6 hab./km².
Dels 26 habitatges en un 42,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 15,4% dones solteres, i en un 19,2% no eren unitats familiars. En el 15,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,3% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 131,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 25.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 49.375 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 22.672 $. Entorn del 24,1% de les famílies i el 32,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pingree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pingree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pingback

Pingback és un mètode perquè els autors de la web sol·licitin una notificació quan algú enllaça un dels seus documents. Això permet a autors no perdre de vista qui els està enllaçant, o referenciant els seus articles. Algunes eines de sistemes de blogs com WordPress, suporten pingbacks automàtics on tots els enllaços d'un article a publicar poden ser notificats quan l'article és publicat.
Mitjançant aquest protocol, quan un lloc que envia pingbacks fa referència o enllaça a una pàgina que permet rebre pingbacks, el segon lloc sabrà que és citat pel primer.

## Vegeu també

* Retroenllaç (trackback), un protocol similar que permet una funcionalitat però orientat a comportar-se d'una forma més semblant a un sistema de comentaris

## Enllaços externs

* Especificacions (anglès)
# Plana de Mornag

La plana de Mornag és la terra plana que està situada al sud-est de la ciutat de Tunis, a la governació de Ben Arous, i que arriba fins a les muntanyes del Cap Bon. La ciutat de Mornag que li dona nom es troba al mig de la plana, entre dues muntanyes, el Djebel Bou Karnine (al nord) i el Djebel Ressas (805 metres, al sud), i hi passa l'autopista que de Tunis es dirigeix cap a Hammamet i després cap a Sussa. Enllaça pel sud-oest amb la plana de Fahs. A poc més de 10 km de la costa el clima és totalment mediterrani amb temperatures suaus, amb pluges intenses a la primavera i tardor, i sequera a l'estiu. El oueds o rierols generalment baixen secs a l'estiu però porten aigua a la tardor. La seva altura és variable però no sobrepassa els 60 metres; l'altura a la ciutat de Mornag és de 33 metres. La plana té una posició triangular amb les muntanyes al nord (nord-est) i les del sud (sud-est) i entre ambdues el vèrtex; la base estaria orientada a la part dels suburbis de Tunis. Aquest triangle mesuraria uns 15 km per cada costat.
# Plana de Pujol

La Plana de Pujol és una plana del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Serradell.
Es troba a la part occidental del terme, a ponent de Serradell. Al costat meridional de la Plana de Pujol s'uneixen els barrancs de la Boscarrera i del Carant de l'Os, que procedeixen del costat occidental de la plana, a la llau del Cornàs, que baixa pel seu costat de llevant. És al nord-oest de lo Bosc, al sud-est de la Cova de Cuberes i al nord-est de Santa Eulàlia la Vella de Serradell.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Plana de Mont

Plana de Mont és una obra de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Plana del Munt és un gran casal de planta rectangular, amb els vessants encarats cap a les façanes principals. Disposa de planta baixa i un pis superior. És molt notable la façana oest amb la porta principal i una gran escala de pedra sostinguda per la paret d'un gran pou de planta circular. Actualment es troba totalment arranjada, potser massa restaurada, per a segona residència. Annexes a la casa es troben diverses construccions aixecades recentment que no defugen del tipus constructiu que les envolta.

## Història

Una petita llinda situada sota d'una porxada dona la data de construcció de la casa: "2 d'abril de 1665 Isidro Mas Prevere". Segons Ramon Grabolosa: "Hi havia hagut, dispersos, uns vint-i-cinc masos. D'alguns només en resten els murs i els teulats enfonsats. Però llurs noms són ben evocadors: Bellaguarda, Bonavista, Pratdevall, la Guàrdia, la Ginabreda, Casuca, Planadevall, Jan Petit, Planademunt, etc. Damunt els pujols que llinden amb les terres de Mieres hi ha rastres de qui-sap-les edificacions; i una torre de senyals (…)". (pàg. 168)

## Referències

* 1 2 3 «Plana de Mont». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Seriógovo

Seriógovo (en rus: Серёгово) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 483 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Setge de Jumella

El Setge de Jumella de 1357 fou un dels episodis de la Guerra dels dos Peres.

## Antecedents

Les causes de la guerra es troben en les pretensions del monarca castellà sobre les terres del sud del Regne de València, incloent-hi Múrcia, Elx, Alacant i Oriola. L'any 1357, el rei Pere el Cruel va penetrar amb ajuda dels mestres de les ordes de Calatrava, Sant Jaume i Alcántara les terres d'Aragó, atacant Trasobares i Calcena i es va apoderar de Tarassona el 9 de març.

## El setge

A final de febrer de 1357, l'infant Ferran d'Aragó i de Castella, amb un exèrcit de dos mil homes de l'emirat de Gharnata, va prendre la vila de Jumella, feu de Pero Maça de Liçana, i les tropes aragoneses es van refugiar al castell, on foren assetjades, que es va rendir per fam el 18 de maig.

## Conseqüències

Amb l'amenaça castellana a Saragossa, a instàncies del cardenal Guillaume de la Jugie, llegat del Papa Innocenci VI, es va signar el 8 de maig entre ambdós reis una treva d'un any, i la notícia no va arribar a Jumella fins al 22 de maig, quan aquesta ja havia caigut en mans castellanes. Pere el Cerimoniós trencà la treva l'agost recuperant Tarassona.

## Referències

* ↑ Westerveld, Govert. Biografía de Don Fadrique, Maestre de la Orden de Santiago (1342-1358) (en castellà). Lulu, 2015, p. 60. ISBN 132647359X.
* ↑ Massot i Muntaner, Josep (ed.). Les Quatre Grans Cròniques. Volum 4: Crònica de Pere III el Cerimoniós. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2016, p. 338 (Núm. 96 Secció Històrico-Arqueològica). ISBN 8499652204.
* ↑ Pere el Cerimoniós i la seva època. CSIC, 1989, p. 252. ISBN 8400070143.
* ↑ «Setge de Jumella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Polineuropatia

Una polineuropatia és un trastorn neurològic que es produeix quan diversos nervis perifèrics s'afecten al mateix temps. Pot ser aguda (i apareixen sense previ avís) o crònica (i es desenvolupen gradualment durant un període llarg de temps). En la majoria de les polineuropaties hi ha una afectació motriu i també una participació sensorial, i algunes també inclouen disfunció del sistema nerviós autònom. Aquests trastorns solen ser simètrics i sovint afecten els peus i les mans, causant debilitat (parèsia), pèrdua (parestèsia) i/o trastorn (disestèsia) de la sensibilitat. Diverses malalties poden causar polineuropatia.

## Causes

Les formes agudes, poden tenir diverses causes, com algunes infeccions, reaccions autoimmunes, toxines, certs medicaments o alguns càncers.
Les formes cròniques, sovint causades per la diabetis mellitus o per l'ús excessiu d'alcohol (polineuropatia alcohòlica), però hi ha una varietat d'altres causes conegudes menys habituals, com les deficiències nutricionals, i la insuficiència hepàtica o renal.
# Poecilia orri

Poecilia orri és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Mèxic (Quintana Roo) fins al nord d'Hondures i Colòmbia (Islas de Providencia).

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Pipilo

Pipilo és un dels gèneres d'ocells, de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021), aquest gènere conté 5 espècies:
* Pipilo ocai - toquí de collar.
* Pipilo chlorurus - toquí cuaverd.
* Pipilo maculatus - toquí maculat.
* Pipilo erythrophthalmus - toquí emmantellat.
* Pipilo naufragus - toquí de les Bermudes.
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1976

Els trenta-sisens Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1976 es van concedir el 28 de gener de 1977 a Madrid. Fou la darrera vegada en que es concediren aquests premis, atès que el Sindicat Nacional de l'Espectacle, com totes les organitzacions sindicals franquistes, fou dissolt després de les eleccions generals espanyoles de 1977.
Es van admetre a concurs 13 llargmetratges i 43 curtmetratges. Els llargmetratges eren Existió otra humanidad, Retrato de familia, ¿Quién puede matar a un niño?, El límite del amor, Cazar un gato negro, La petición, Striptease, Marcada por los hombres, El segundo poder (El hombre de la Cruz verde), Tatuaje, La lozana andaluza, La brecha en el tiempo, El hombre que supo amar, El alijo, La promesa i La espada negra. Les dues pel·lícules guanyadores es van endur un premi d'un milió i de mig milió de pessetes respectivament.

## Guardonats de 1976

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| 1r premi | 1.000.000 pts | Retrato de familia | Antonio Giménez Rico |
| 2n premi | 500.000 pts | El segundo poder | José María Forqué |
| Millor curtmetratge | 25.000 pts | Ir por lana | Ángel Díaz |
| Millor director | 45.000 pts | Ángel del Pozo | El alijo |
| Millor guió | 45.000 pts | Pilar Miró i Leo Anchóriz | La petición |
| Millor actriu | 30.000 pts | Mònica Randall | Retrato de familia |
| Millor actor | 30.000 pts | Antonio Ferrandis | Retrato de familia |
| Millor actriu principal | 20.000 pts | Charo López | El límite del amor |
| Millor actor principal | 20.000 pts | José María Rodero | La espada negra |
| Millor actriu secundària | 10.000 pts | África Pratt | El segundo poder |
| Millor actor secundari | 10.000 pts | Félix Dafauce | El hombre que supo amar |
| Millor labor de conjunt | 10.000 pts | Lina Yegros i Javier de Rivera | |
| Millor equip tècnic | 25.000 pts | - | El segundo poder |
| Millors equip artístic | 20.000 pts | - | El alijo |
| Millors figuració | 20.000 pts | - | Retrato de familia |

## Referències

* ↑ Películas presentadas al premio del Sindicato del Espectáculo, El País, 16 de gener de 1977
* ↑ "Retrato de familia", el mejor largometraje, ABC, 30 de gener de 1977

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1976
* Fotogramas de Plata 1976
* 21a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
# Segimon II August

Segimon II August (en polonès, Zygmunt II August; en lituà, Žygimantas III Augustas I) (Cracòvia, 1520 – Knyszyn, 1572) fou rei de Polònia i gran duc de Lituània (1548-1572). Era fill de Segimon I i de la princesa milanesa Bona Sforza. Es va casar tres cops, successivament amb Elisabet d'Habsburg, arxiduquesa d'Àustria, filla de l'emperador Ferran I, amb l'aristòcrata Bàrbara Radziwill i amb Caterina d'Habsburg, germana de la primera dona. Com que no va tenir descendència de cap d'aquests matrimonis, amb ell es va acabar la dinastia dels Jagellons i, la corona va esdevenir electiva des d'aleshores.
El 1561, l'últim mestre de l'Orde de Livònia, Gotthard Kettler, pel Tractat de Vílnius va secularitzar i dissoldre l'orde i es convertí al luteranisme, i Rússia i Polònia-Lituània van signar una treva d'un any. El Ducat de Livònia es va lligar a Lituània en unió real des de la Unió de Grodno de 1566, es va convertir en un condomini polonès-lituà.
Va acceptar les reformes que li proposava la Dieta els anys 1562 i 1563, que van ser la base del parlamentarisme polonès. Fou tolerant amb la reforma calvinista, que s'escampava per tot el regne. El 1569 per la Unió de Lublin va proclamar la unió de Polònia i Lituània en una república unida, la Confederació de Polònia i Lituània, que acabaria resultant a la pràctica l'annexió polonesa del Gran Ducat. La tolerància religiosa i la florida cultural van caracteritzar el temps del seu regnat.

## Referències

* ↑ Frost, 2000, p. 26.
* ↑ World and Its Peoples. Marshall Cavendish, setembre 2009, p. 1047–. ISBN 978-0-7614-7896-6 [Consulta: 13 agost 2012].
* ↑ von Rotteck, Carl. History of the World from the Creation to the Present Time (en anglès). vol.3-4. 28a ed.. Philadelphia: Leary&Getz, 1858, p. 171-172.

## Bibliografia

* Frost, Robert I. The Northern Wars: War, State, and Society in Northeastern Europe, 1558–1721 (en anglès). Upper Saddle River, New Jersey: Pearson Education, 2000. ISBN 0-582-06429-5.
# Servei d'Ensenyament del Català

Servei d'Ensenyament del Català (SEDEC) és un servei creat el 1978 per la Generalitat de Catalunya adscrit al Departament de Política Lingüística i que té la finalitat d'assessorar les entitats educatives interessades en la normalització lingüística en matèria d'ensenyament del català. Aquest servei també assessora i orienta pel que fa a l'aprenentatge de l'aranès i ha estat el principal impulsor dels Programes d'Immersió Lingüística a les escoles de Catalunya.
El 1986 inicià la col·laboració amb institucions i entitats homòlogues dels Països Catalans per a la normalització lingüística en l'àmbit de l'ensenyament no universitari. Inclou el projecte Anselm Turmeda per a l'ensenyament de la llengua a l'alumnat procedent d'altres cultures i amb altres llengües per tal de facilitar la seva integració. Ha passat a integrar-se dins l'àrea LIC (llengua i cohesió social) del departament d'educació.
Entre els seus directors hi ha Joaquim Arenas i Sampera i Margarida Muset i Adel.

## Referències

* 1 2 3 «Servei d'Ensenyament del Català». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Pàgina del SEDEC Arxivat 2007-11-20 a Wayback Machine.
# Plédran

Plédran (en bretó Pledran, gal·ló Plédran) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 5.750 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2649 | 3172 | 4522 | 5043 | 5395 | 5750 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Maryse Raoult | PS |

## Personatges il·lustres

* Maurice Le Guilloux, ciclista.
# Pléguien

Pléguien (en bretó Plian, gal·ló Plégien) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.011 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 801 | 916 | 826 | 816 | 824 | 1011 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-1999 | Thierry Burlot | PS |
| 1999- | Roland Tréguier | PS |
# Shōen-ji

Shōen-ji (寺) és un temple budista situat al barri Abeno d'Osaka, Japó. Va ser fundat l'any 939.

## Vegeu també

* Tretze llocs budistes d'Osaka

## Referències

* ↑ «Lloc oficial d'Abeno». Arxivat de l'original el 2016-11-07. [Consulta: 3 abril 2022].
# Shōen

El shōen va ser una mena d'estat privat, exempt d'impostos i moltes vegades autònom que va existir entre els segles viii i xv al Japó.
A mesura que els shōen incrementaven en quantitat, van ser entorpint el poder polític i econòmic del govern central i van contribuir al creixement dels poderosos clans locals. Els terratinents encomendarien les seves parcel·les de terreny a les acabalades famílies o a institucions religioses amb exempció impositiva, per tant obtenint aquest estatus per ells mateixos.
Totes les persones relacionades amb les terres, l'opulent patró, el propietari i l'administrador patrimonial tenien dret a una part dels ingressos generats d'aquestes pràctiques. Durant el període Kamakura (1192-1333), el shogunat (govern militar) declarava control sobre els shōen en imposar els seus propis representants (jitō) dins de cada estat per recaptar impostos. En el transcurs del període dels Regnes Combatents del Japó, els shōen van deixar d'existir en favor dels latifundis controlats per dàimios (sobirans feudals).

## Bibliografia

* Edward Kaplan, West Washington University. Medieval Japan's Feudal Process
* Hall, John Whitney. "Terms and Concepts in Japanese Medieval History: An Inquiry into the Problems of Translation". Journal of Japanese Studies 9/1 (Winter, 1983), p. 29, s.v. shōen.

## Vegeu també

* Samurai
# Serétino

Serétino - Серетино (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 1.190 habitants. Pertany al districte (raion) de Stroítel.

## Referències

* ↑ «История села Бутово | Бутовское сельское поселение». www.admbutovo.ru. Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
* ↑ «Историческая справка, Бутово — Энциклопедия Яковлевского района» (en rus). Arxivat de l'original el 2019-01-11. [Consulta: 10 gener 2019].
# Ponç Hug d'Empúries

Ponç Hug d'Empúries és el nom dels següents personatges:
* Ponç Hug I d'Empúries (~ 1070 - 1154), comte d'Empúries (1116 -1154).
* Ponç Hug II d'Empúries (~1135 - 1200), comte d'Empúries (1173 -1200).
* Ponç Hug III d'Empúries (~1205 - 1269), comte d'Empúries (1230 -1269).
* Ponç Hug IV d'Empúries (~1264 - 1313), comte d'Empúries (1277 -1313), vescomte de Bas (1285 -1291) i trobador ocasional.
* Ponç Hug V d'Empúries (~1290 - 1322), comte d'Empúries i vescomte de Bas (1313 -1322).
# Ponç II d'Albi

Ponç II d'Albi fou comte d'Albi vers 975 a una data desconeguda posterior al 987.
Com que Ramon (V) de Tolosa apareix com a comte d'Albi fins vers el 975, es suposa que fou fill seu, i que li va cedir el comtat llavors (o a la seva mort el 978). El seu parentiu no està documentat però els comtats no canviaven de mans fàcilment i el més lògic és que fos el fill que va rebre el comtat per donació o herència o més improbablement per usurpació (però encara en aquest cas seria de la casa de Tolosa). Apareix esmentat en una donació a l'església d'Albí ("Pontius comes Albiæ" dona "illum meum vicum Viancii" a l'església per consell del vescomte Isarn) datada el setembre de 987. A la seva mort, que s'hauria produït sense fills, el comtat va passar al seu germà Guillem III Tallaferro.

## Referències

* Comtes d'Albi
# Pont au Change

El pont au Change és un pont parisenc sobre el Sena. Enllaça l'île de la Cité des del palau de Justícia i la Conciergerie, a la riba dreta a nivell del théâtre du Châtelet. Se situa al límit entre els 1r i 4t districte.

## Història

El primer pont que va ser construït en aquest indret al segle IX per salvar el gran braç del Sena, sota el regnat de Carles el Calb, es deia aleshores el "Grand-Pont", per oposició al Petit-Pont que salvava el petit braç del riu. El seu nom actual prové del fet que els primers brokers de França, els courratiers de change, s'hi reunien per controlar i regular els deutes de les comunitats agrícoles per als bancs. En aquesta època, els joiers, orfebres i canviadors hi havien instal·lat les seves botigues tan estretes que no es veia el Sena des del pont. Aquest serà destruït per un incendi el 1621. Es reconstrueix del 1639 al 1647 gràcies a les despeses dels seus ocupants: el pont de maçoneria comprenia 7 arcs i era en aquell temps el més ample de la capital. Les cases que suportava seran finalment enderrocades el 1786.

## Referències

* ↑ Fotos i històric del Pont au Change

## Enllaços externs

* La història del Pont au Change a Insecula.com Arxivat 2009-05-27 a Wayback Machine.
# Pont amont

El pont amont és un pont situat a París. Es tracta del primer pont que travessa el Sena a la capital quan se segueix el curs del riu.
El pont amont està situat a l'est dels 12è i 13è districtes, a nivell dels quais d'Ivry i de Bercy; es tracta d'un pont exclusivament per a automòbils, utilitzat pel boulevard périphérique.
D'una longitud total de 270 m (el segon pont més llarg de París després del seu homòleg pont aval), el pont amont va ser inaugurat el 1969. No porta d'altra banda cap nom oficial, la designació «amont» (riu amunt) li ha estat consagrat degut al seu ús.

## Enllaços externs

* Ponts de París a Paris.fr Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine.
* Structurae
* Laboratori central dels ponts i les calçades
* Fotografies del Pont amont Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (Projecte "Bridges of Paris", jpdn.net)