OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neretva

El Neretva (en ciríl·lic serbi: Неретва, pronunciat [něreːtʋa]), també conegut com Narenta) és el principal riu d'Hercegovina i de Dalmàcia i un dels més important de Bòsnia i Hercegovina i de la part oriental de la conca adriàtica Les fonts del Neretva se situen a 1.320 m d'altitud als Alps dinàrics prop de Jabuka (80 km al sud de Sarajevo). Desemboca a la mar Adriàtica en territori de Croàcia.
En els seus 225 km de curs, la ciutat més important per la que passa és Mostar i el seu famós Pont Vell.
Quatre centrals d'energia hidroelèctrica amb grans preses (més de 150,5 metres) proporcionen protecció contra inundacions, energia i emmagatzematge d'aigua. És reconeguda pel seu entorn natural i la diversitat del seu paisatge.
Els ecosistemes d'aigua dolça han patit un augment de la població i les pressions de desenvolupament associades. Un dels recursos naturals més valuosos de Bòsnia i Hercegovina i Croàcia és el seu recurs d'aigua dolça continguda per una font abundant i rius clars. Situada entre els principals rius regionals (riu Drina a l'est, riu Una a l'oest i riu Sava), la conca de la Neretva conté la font d'aigua potable més significativa.
La Neretva és notable entre els rius de la regió dels Alps Dinàrics, especialment pel que fa als seus diversos ecosistemes i hàbitats, flora i fauna, patrimoni cultural i històric.
S'ha suggerit que el seu nom prové de l'arrel indoeuropea *ner, que significa "bussejar". La mateixa arrel es veu en l'arrel serbocroata "roniti".

## Referències

* ↑ «Bosnia and Herzegovina». The Encyclopedia of Earth, 12-12-2011. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Río Neretva» (en castellà). mapcarta.com. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Milanovic, Petar «The environmental impacts of human activities and engineering constructions in karst regions» (en anglès). Episodes Journal of International Geoscience, 25, 1, 01-03-2002, pàg. 13–21. DOI: 10.18814/epiiugs/2002/v25i1/002.
* ↑ «Transboundary management plan for the Lower Neretva Valley». ramsar.org, 06-05-2003. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Croatia». Encyclopedia of Earth, 29-09-2015. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ USA, IBP. Croatia Country Study Guide Volume 1 Strategic Information and Developments (en anglès). Lulu.com, 2012-03-03, p. 32. ISBN 978-1-4387-7421-3.
* ↑ Szemerényi, Oswald John Louis. Scripta Minora: Selected Essays in Indo-European, Greek, and Latin (en anglès). Insitut für Sprachwissenschaft der Universität Innsbruck, 1987, p. 2181. ISBN 978-3-85124-611-7.

## Vegeu també

* Kačić
# Algodre

Algodre és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Gallegos del Pan, al sud amb Coreses, i a l'oest amb Molacillos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 242 | 218 | 180 | 181 |
# Cancuén

Cancuén és un important lloc maia del període denominat clàssic, que es troba al sud del municipi de Sayaxché, al departament de Petén, Guatemala, i que fou habitat des del 300 al 950, i arribà a la màxima esplendor al voltant de l'any 800, any de la massacre —tot i que n'hi ha interpretacions alternatives com la d'Oxlajuj Aj Pop que rebutgen aquesta interpretació: en un sorprenent atac, 31 personatges de la noblesa foren executats i llançats a la cisterna; el rei Kan Maax i la reina foren també executats i els seus cossos enterrats en unes tombes properes.

## Troballes recents

Les troballes recents han estat impressionants i inclouen ceràmica molt elaborada, tallers de jade, marcadors de joc de pilota finament tallats i el palau més gran i impressionant de qualsevol ciutat maia. Construït entre els anys 765 i 790, per T'ah 'ak' Cha'an, el rei que va fer de Cancuén la ciutat dominant del sud del Petén.
El palau és una estructura imposant de tres pisos i 8,2 ha amb més de cent setanta habitacions i onze patis; en alguns llocs les parets tenen 18 dm d'espessor. Els arcs i voltes trobats als nombrosos passadissos arriben fins als 6 m d'alt i fan l'efecte d'un complex laberint.
En el camp de pilota han estat trobats tres marcadors que mostren T'ah 'ak' Cha'an jugant a aquest joc tan sagrat per als maies; també al mateix indret aparegué un plafó impressionant de 45 kg de pes presidint una cerimònia a Machaquilá, una ciutat propera a Alto La Pasión, que n'era la segona capital, fins que un segle després aquesta es revoltà contra Cancuén. El més important del lloc és que s'ha treballat perquè les comunitats properes siguen les quals administren i prenguen decisions sobre el seu lloc sagrat, donant pas a un treball més enllà de l'acadèmic i l'arqueologia ètica, és la construcció d'un territori maia-q'eqchi'. El més important del lloc és que s'ha treballat perquè les comunitats properes siguen les quals administren i prenguen decisions sobre el seu lloc sagrat, donant pas a un treball més enllà de l'acadèmic i l'arqueologia ètica, és la construcció d'un territori maia-q'eqchi'.

## Notes i referències

* ↑ «Cancuén». National Geographic, 01-08-2007.

## Enllaços externs

* Com visitar Cancuén. Arxivat 2012-11-30 a Wayback Machine.
* Descripció i galeria de fotos.
* Mesoweb, lloc en anglés.
* Recerques en Cancuén FAMSI.
# Kotkhai

Kotkhai fou un estat tributari protegit del Panjab, avui a Himachal Pradesh. Fou un principat establert per Kirat Chan procedent de Gaya d'on havia estat expulsat pels musulmans (segle xiii). Es va establir a Kumharsai i va conquerir diversos territoris a un cap local anomenat Bhambu Rai que tenia el títol de manvana de Delath. Després va donar una part de les seves conquestes, en concret el territori de Karanga, al seu germà Kartar Singh. Els seus descendents van fundar els estats de Kanethi i Kotkhai.
La capital fou la ciutat de Kotkhai, avui una ciutat i nagar panchayat (equivalent a municipalitat) al districte de Simla, a Himachal Pradesh a 31° 07′ N, 75° 32′ E﻿ / ﻿31.12°N,75.53°E﻿ / 31.12; 75.53 que segons el cens del 2001 tenia 1.148 habitants.

## Llista de ranes des de 1812

* Ranjit Singh 1812-1821
* Bhagwan Singh 1821-1859
* Ram Saran Singh 1859-1891
* Rana Jai Singh 1891-1948
* Rana Raghunat Singh 1948-1979

## Referències

* Wooden temples of Himachal Pradesh, per Mian Goverdhan Singh.
* Genealogia Arxivat 2009-05-24 a Wayback Machine.
# Sudoïta

La sudoïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la clorita. NomenatRep el nom en honor de Toshio Sudo (1911-2000), professor de mineralogia de la Universitat de Tòquio, al Japó. La tosudita també és anomenat en honor seu.

## Característiques

La sudoïta és un silicat de fórmula química Mg₂Al₃(Si₃Al)O$_{10}$)(OH)₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1966. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, efesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la formació Knollenberg Keuper, a la localitat de Plochingen, a la regió d'Stuttgart (Baden-Württemberg, Alemanya). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció d'Oceania i l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Sudoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2020].
# Resolució 1924 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1924 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de maig de 2010. Després de reafirmar les resolucions 1893 (2009) i 1911 (2010) sobre la situació a Costa d'Ivori i 1885 (2009) a Libèria, el Consell va prorrogar el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (ONUCI) fins al 30 de juny de 2010, pendent de futures recomanacions per a la seva revisió.
El Consell de Seguretat va assenyalar que calia temps per examinar les recomanacions en l'informe del Secretari General de les Nacions Unides Ban Ki-moon sobre la situació al país, que expressava la seva desil·lusió els retrocessos en el procés de pau de Costa d'Ivori i va suggerir que el personal de la UNOCI cresqués en àrees de més risc per oferir suport a les eleccions. Les eleccions al país s'havien retardat des del 2005; el secretari general va declarar que, malgrat "la temptació de caure en la frustració i abandonar" el país, no volia abandonar a la dissort al poble de Costa d'Ivori.
La resolució va determinar que la situació a Costa d'Ivori constituïa una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals a la regió i, en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va ampliar el mandat de la UNOCI (determinat a la Resolució 1739 (2007)) fins al 30 de juny de 2010. El mandat de les forces franceses també es va estendre a la mateixa data.

## Referències

* ↑ «Security Council authorises month-long extension for United Nations Operation in Côte d'Ivoire». United Nations, 27-05-2010.
* ↑ Ban, Ki-moon. «Twenty-fourth report of the Secretary-General on the United Nations Operation in Côte d'Ivoire». United Nations, 20-05-2010.
* ↑ Reuters «UN briefly extends Cote d'Ivoire peacekeeper mandate». Daily Nation, 28-05-2010.
* ↑ Agence France-Presse «UN mandate in Ivory Coast renewed for one month». , 27-05-2010.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)
* Primera Guerra Civil de Costa d'Ivori
* Eleccions legislatives de Costa d'Ivori de 2010
* Eleccions presidencials de Costa d'Ivori de 2010

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Pere Orpí Ferrer

Pere Orpí Ferrer (Capdepera, Mallorca, 1936) és un prevere i escriptor mallorquí.
Als vint anys deixà les feines del camp per estudiar al Seminari Diocesà, i més tard es llicencia en Teologia a la Universidad Pontificia de Comillas. Ha estat rector de diverses localitats de Mallorca des del 1967: Peguera, Son Macià, Montuïri, Colònia de Sant Jordi, es Llombards i s'Alqueria Blanca... Des de sempre molt vinculat en els moviments de defensa i promoció de la cultura i tradició mallorquines, ha estat professor de l'Escola Municipal de Mallorquí de Manacor, fundador i director de la revista Vora Mar i un dels promotors de l'Associació de Premsa Forana.
Ha publicat diversos reculls de poesia, com ara Encara que no em donin la paraula (1975), A contrallum (1979), A cara i creu (1986), Simfonia en blau major (1994) i Fent camí amb el poble (2002, llibre i CD), amb els que ha rebut diversos guardons i distincions.
Ha publicat els treballs de divulgació de la cultura popular mallorquina Rondaies mallorquines inèdites (1996) i Sons de Mallorca. Instruments tradicionals: música, senyals i cultura de l'oci(2009, DVD) i Planter de paraules: L'obra escrita d'Antoni M. Alcover (2012).
També ha escrit himnes i cants religiosos populars, reunits a Versos per cantar: Aportació al cantoral festiu de Mallorca. (2018)
L'any 1967 li va ser concedit el Ciutat de Palma-Joan Alcover de poesia. L'any 2018 recollí el premi Aina Moll de l'Obra Cultural Balear en honor a la seva trajectòria. Gabriel Barceló Bover a Pere Orpí. Confessió general d’un capellà poeta (2003) traçà la semblança del sacerdot, del poeta, del patriota i de l'escriptor.

## Referències

* ↑ «BARCELÓ BOVER, Gabriel. Pere Orpí, patriota, musicòleg i poeta». Llengua Nacional, 68, 35-40.. [Consulta: 13 juny 2022].
# Nereu Ramos

Nereu d'Oliveira Ramos (Lages, 3 de setembre de 1888 — São José dos Pinhais, 16 de juny de 1958) va ser un advocat i polític brasiler, va ser president de la República durant dos mesos i 21 dies, de l'11 de novembre de 1955 a 31 de gener de 1956. Abans havia estat vicepresident de Brasil, triat pel Congrés Nacional, de 1946 a 1951.

## Referències

* ↑ Corrêa, Carlos Humberto. Nereu Ramos (en portuguès). Florianópolis: FCC Edições, 1988.
* ↑ Jamunda, Theobaldo. Nereu Ramos : O Da Hora Da Reconstrução Nacional (en portuguès). Florianópolis: Ed. do Autor, 1968.
# Algodonales

Algodonales és una localitat de la província de Cadis.L'any 2005 tenia 5.630 habitants. La seva extensió és de 135 km² i té una densitat de 41,7 hab/km². Està situada a una altitud de 370 metres i a 118 quilòmetres de la capital de província, Cadis.
# Kotka

Kotka (en finès àguila) és una ciutat i port fundada l'any 1879 i situada al sud-est del golf de Finlàndia Meridional, 50 km a l'oest de la frontera russa. És un dels ports més actius del territori finlandès, després de la capital Hèlsinki.
En la batalla naval de 1789 entre Rússia i Suècia es van enfonsar més de 1000 vaixells a la rodalia del port, i les seves restes han donat bons guanys als cercadors de tresors.

## Galeria

* L'ésglésia Kymi
* L'església de Kotka

## Ciutats agermanades

* Gdynia, Polònia
* Tallin, Estònia
* Kronstadt, Rússia
* Sant Petersburg, Rússia
* Landskrona, Suècia

## Enllaços externs

* Web Oficial
# Cottus metae

Cottus metae és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 9,7 cm de llargària màxima.

## Reproducció

Assoleix la maduresa sexual als 2-4 anys i la fresa s'esdevé entre el març i l'abril.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: és un endemisme del riu Sava (conca del riu Danubi a Eslovènia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sender de les quatre Ermites

El PR-C 60 és un sender circular, abalisat com a Petit Recorregut que surt de Sant Joan de les Abadesses i arriba Santa Magdalena de Perella. Es pot fer circular si al pont de la Perella s'enllaça amb el GR-1

## Característiques

Durada: 5:40 h
Distància: 20,568 km
Comarca: Ripollès

## Descripció de l'itinerari

| Temps Totals | Distàncies Totals | Punt itinerari |
| 0:00 h | 0,000 km | Plaça Torres i Bages, davant l'absis del Monestir. |
| 0:16 h | 0,883 km | Coll d'en Saquer. |
| 0:30 h | 1,442 km | Ermita de Sant Antoni de Pàdua. |
| 1:35 h | 5,337 km | Collet de la Plana Freda. |
| 2:00 h | 6,965 km | Collet de l'Home Mort. |
| 2:40 h | 9,450 km | Ermita de Santa Llúcia de Puigmal. |
| 3:10 h | 11,112 km | Coll d'Aulinencs. |
| 3:35 h | 12,930 km | Mas la Ferreria. |
| 3:55 h | 13,804 km | Sant Ponç d'Aulina. |
| 4:30 h | 16,184 km | Pla de Can Petit. |
| 4:45 h | 17,246 km | Runes de Can Mic. |
| 5:00 h | 18,184 km | Can Barrera. |
| 5:15 h | 19,163 km | Carretera C-151. |
| 5:22 h | 19,878 km | Pont de Perella. Enllaç GR-1 |
| 5:40 h | 20,568 km | Santa Magdalena de Perella. |
# Sari Nusseibeh

Sari Nusseibeh (àrab: سري نسيبة, Sarī Nusayba) (Damasc, Síria, 12 de febrer de 1949) és un filòsof i professor universitari palestí. Activista dels drets humans i de la reconciliació araboisraeliana, des de 2001 lluita per aconseguir la pau entre els dos pobles basada en la coexistència de dos estats veïns. Fou durament atacat pels seus propis correligionaris per advocar a la renúncia dels palestins al "dret de retorn".

## Vida

Va néixer el 12 de febrer de 1949 a la ciutat de Damasc sent fill del polític Anwar Nusseibeh. Va estudiar economia, filosofia i ciències polítiques a la Universitat d'Oxford, realitzant posteriorment el seu doctorat a la Universitat Harvard.
El 1978 retornà a Cisjordània per esdevenir professor de filosofia a la Universitat Birzeit, càrrec que abandonà el 1988, moment en el qual la universitat fou clausurada a conseqüència de la Primera Intifada. Professor de filosofia islàmica a la Universitat Jueva de Jerusalem, des de 1995 és rector de la Universitat Al-Quds. Així mateix fou durant un temps el màxim representant de l'Autoritat Palestina a Jerusalem.
L'any 2004 fou guardonat, juntament amb l'israelià Amos Oz, amb el Premi Internacional Catalunya, concedit per la Generalitat de Catalunya.

## Activitat social

Activista dels drets humans i de la reconciliació àrabo-israeliana, des de 2001 lluita per aconseguir la pau entre els dos pobles basada en la coexistència de dos estats veïns. Fou durament atacat pels seus propis correligionaris per advocar a la renúcia dels palestins al "dret de retorn".

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina personal Arxivat 2017-07-15 a Wayback Machine.
* (català) El guardó al filòsof i polític palestí Sari Nusseibeh i l'escriptor israelià Amos Oz premia els esforços de la societat civil per trobar una sortida pacífica al conflicte palestino-israelià Arxivat 2008-07-09 a Wayback Machine.
# Mussol gregari

El mussol gregari (Asio capensis) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita zones de pastures i pantans del Marroc i gran part de l'Àfrica Subsahariana. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mussol gregari». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 259. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Marsh Owl. Asio capensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 29 agost 2022].
# Al-Mafarrukhí

Mufaddal ibn Sad al-Mafarrukhi (català al Mafarrukhí) fou un historiador persa en àrab que va escriure la història local d'Isfahan coneguda com a Risalat Mahsain Isfahan, probablement en temps de Malik Shah I (1072-1092). La seva obra no s'ocupa gairebé de la religió i entra en altres temes interessants.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 1147
# Kirta

Kirta va ser un llegendari rei hurrita. Es creu que va fundar la dinastia de Mitanni, però no se sap que existeixin inscripcions contemporànies de la seva època. Pot haver regnat cap al 1540 aC segons la cronologia mitjana. Entre els seus descendents hi havia Shuttarna I i Barattarna, que es va destacar per la seva participació en la batalla de Meguiddo entre 1479 i 1426 aC.
Textos i rituals d'Ugarit del final de l'edat del Bronze el van descriure com un heroi guerrer criat entre les "ombres de la terra" en la reunió de Didanu. Es suggereix que aquestes referències indicaven l'ascendència nòmada del rei, ja que possiblement al·ludien a una afinitat amb la tribu amorrita.
L'Èpica de Kirta de les tauletes d'argila d'Ugarit explica la història de la gairebé extinció de la casa reial de Keret, encara que va ser escrita molt més tard i per un país hostil als descendents del rei.

## Referències

* 1 2 Buck, Mary E. The Amorite Dynasty of Ugarit: Historical Implications of Linguistic and Archaeological Parallels. Leiden: BRILL, 2020, p. 180. ISBN 978-90-04-41510-2.
# Nombres de la sort d'Euler

En teoria dels nombres, un nombre de la sort d'Euler és un nombre enter positiu n tal que $m^{2}-m+n$ és un nombre primer per tot nombre $m=0,...,n-1$.
Leonhard Euler va publicar el polinomi x² − x + 41 que produeix nombres primers per tots els valors enters de x del 0 al 40. Òbviament, quan x pren el valor de 41, el valor no pot ser primer, ja que és divisible per 41. Només existeixen 6 nombres que compleixin aquesta propietat, tots ells nombres primers:
    2, 3, 5, 11, 17, 41
Aquests nombres no estan relacionats amb els nombres de la sort, atès que els nombres de la sort són una sèrie infinita de nombres.

## Referències

* ↑ (successió A014556 a l'OEIS)
* ↑ Weisstein, Eric W., «Lucky Number» a MathWorld (en anglès).

## Vegeu també

* Llista de temes anomenats en honor de Leonhard Euler

## Bibliografia

* F. Le Lionnais, Les Nombres Remarquables. Paris: Hermann, pp. 88 and 144, 1983.
# Sender de Prats de Lluçanès

El PR-C 44 és un sender circular, abalisat com a petit recorregut (PR) que surt de Prats de Lluçanès i dona una volta en forma de vuit pel seu rodal. Uneix diferents ermites, fonts i boscss. Remunta l'enclotada Font de les Coves, fins a trobar la llegendària Pedra Dreta, per camins plens d'històries i llegendes.

## Característiques
### Durada

    5:58 h

### Distància

    24,3 km

### Comarca

    Osona

## Descripció de l'itinerari

| Temps Totals | Distàncies Totals | Punt itinerari |
| 0:00 h | 0,000 km | Prats de Lluçanès. Monument de la Trencadansa. |
| 0:10 h | 0,600 km | Ermita de Lurdes. |
| 0:15 h | 0,900 km | Creu de les Dones. |
| 0:28 h | 1,700 km | Masia del Marçal. |
| 0:57 h | 3,600 km | Font de les Coves. |
| 1:19 h | 5,000 km | Carretera de Lluçà. La Pedra Dreta. |
| 1:30 h | 5,700 km | Masia del Grau i ermita de Sant Pere del Grau. |
| 1:39 h | 6,300 km | Cadira d'En Galceran. |
| 1:48 h | 7,200 km | Roc Foradat o Roc de la Bruixa Napa. |
| 2:03 h | 8,300 km | Ermita de Sant Sebastià. |
| 2:15 h | 9,200 km | Cruïlla a Sant Andreu de Llanars. |
| 2:36 h | 10,800 km | Desviament a la dreta davant la masia de Teulats. |
| 2:46 h | 11,400 km | Serrat dels Morts. |
| 2:53 h | 11,800 km | Masia de les Canals. |
| 3:11 h | 13,000 km | Masia de la Serra dels Degollats. |
| 3:42 h | 15,100 km | Carretera de Prats a Navàs, camí ramader i masia de la Costa de la Cavalleria. |
| 4:05 h | 16,500 km | Corriol a la font d'en Pere Costa. |
| 4:14 h | 17,100 km | Pla de la masia de la Viscola. |
| 4:35 h | 18,700 km | Camp dels Timons. |
| 4:50 h | 19,800 km | Corriol a l'esquerra davant la masia de Galobardes. |
| 5:01 h | 20,500 km | Molí de Galobardes. |
| 5:12 h | 21,200 km | Església de Santa Eulàlia de Pardines. |
| 5:39 h | 22,900 km | Desviament a Santa Llúcia i el Castell del Quer. |
| 5:42 h | 23,100 km | Carretera de Prats a Sant Feliu. |
| 5:58 h | 24,300 km | Prats de Lluçanès. Monument a la Trencadansa. |

## Referències

* ↑ «Sender de Prats de Lluçanès PR C-44» Arxivat 2014-03-05 a Wayback Machine., VicTurisme [consulta 5 de març de 2014 (2014-03-05)]
* ↑ «PR C-44 » Arxivat 2014-03-05 a Wayback Machine. Fitxa del sender de l'ajuntament de Prats
* ↑ «Osona PR-C» Rutes, senders i molta gresca
* ↑ «Sender de Prats de Lluçanès», descripció a la pàgina web de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya
# Sent Clar (Alta Garona)

Sent Clar de Ribèra (francès Saint-Clar-de-Rivière)és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana