OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carle Place

Carle Place és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 5.247 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carle Place tenia 5.247 habitants, 1.900 habitatges, i 1.371 famílies. La densitat de població era de 2.155,2 habitants per km².
Dels 1.900 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,8% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 23,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 70.938 $ i la renda mediana per família de 85.240 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.745 $ mentre que les dones 37.344 $. La renda per capita de la població era de 31.624 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 5,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carle Place». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carle Place». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cambrers

Cambrers és el primer disc del cantautor valencià Juli Bustamante: est àlbum, junt amb Brossa d'ahir de Pep Laguarda (1977) i Humitat relativa de Remigi Palmero (1979) —en el qual també participà Bustamante—, forma part de l'anomenada «trilogia del pop mediterrani valencià», segons la crítica especialitzada.
Durant la gravació d'Humitat relativa Bustamante i Palmero varen conéixer als germans Luis i Pepe Dougan i al percussioniste Lito Boricó, els quals participaven en el disc: Bustamante, que en un principi volia treballar com a compositor de cançons per a altres, rebé l'espenta per a gravar un disc com a intèrpret que, malgrat la voluntat de Nacho Carreres i Lluís Miquel, no trobà cap de discogràfica interessada i finalment fon autoeditat gràcies al micromecenatge d'amics. Al remat, el disc tingué prou de ressò en la ràdio, exhaurí la primera edició i donà prous concerts al trio In Fraganti de Palmero, Bustamante i el germà d'est últim, Tico Balanzà.
Totes les cançons foren escrites i compostes per Juli Bustamante.

## Referències

* ↑ Àlex Milian «Els dos testaments de Pep Laguarda». El Temps, 10-08-2018 [Consulta: 29 agost 2018].
* ↑ «‘Cambrers', revisitado por Julio Bustamante». Verlanga. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ Quique Medina. «Bustamante comenta su popular álbum 'Cambrers' 33 años después» (en castellà). CulturPlaza.com, 23-01-2014. [Consulta: 1r setembre 2018].
# Llengües del Golf

Les llengües del Golf és una família lingüística hipotètica de llengües ameríndies composta per les llengües muskogi juntament amb quatre famílies extingides de llengües aïllades: natchez, tunica, atakapa, i (possiblement) chitimacha.
Aquesta família lingüística fou proposada per Mary Haas (Haas 1951, 1952), però la família no ha estat rigorosament establerta pel mètode comparatiu. Lingüistes històrics com Lyle Campbell (Campbell i Mithun 1979, Campbell 1997) afirma que la relació no estat provada, malgrat que un cert nombre d'estudiosos muskogi creuen que el muskogi està relacionat amb el natchez (Campbell 1997:305).
Tanmateix, una sèrie d'especialistes en llengües muskogi, incloent Mary R. Haas i Pamela Munro (Munro, 1995) han considerat la hipòtesi d'una família de llengües del Golf com a prometedor; Haas creu que l'idioma més proper al muskogi seria natchez, seguit de tunica, atakapa i, més dubtosament, chitimacha. Una dificultat en l'avaluació de la hipòtesi és la manca de dades disponibles. La majoria de les dades sobre chitimacha i natchez encara és inèdita i es manté als arxius.

## Bibliografia

* Campbell, Lyle. 1997. American Indian Languages: The Historical Linguistics of Native America. Oxford: Oxford University Press.
* Campbell, Lyle and Marianne Mithun. 1979. The Languages of Native America: A Historical and Comparative Assessment. Austin, TX: University of Texas Press.
* Haas, Mary. (1951). The Proto-Gulf word for water (with notes on Siouan-Yuchi). International Journal of American Linguistics 17: 71-9.
* Haas, Mary. (1952). The Proto-Gulf word for 'land' (with notes on Proto-Siouan). International Journal of American Linguistics 18:238-240.
* Munro, Pamela. 1995. Gulf and Yuki-Gulf. Anthropological Linguistics. 36:125-222.
# Villafeliche

Villafeliche (en català, antigament, Vilafelis o Vilafelix) és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.

## Ciutats agermanades i convenis de col·laboració

* Colfelice
# Isil (desambiguació)

«Isil» té aquests significats:
* Geografia
** Isil (antic municipi)
** Isil i Alós
* Biografies
** Isil (poeta)
# Sext Juli Jul

Sext Juli Jul (en llatí Sextus Julius Julus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Júlia, una antiga gens romana d'origen patrici.
Va ser tribú amb potestat consular l'any 424 aC, càrrec que va exercir conjuntament amb altres tres col·legues. És mencionat per Titus Livi i Diodor de Sicília

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IV,35
* ↑ Diodor de Sicília. Βιβλιοθήκη ἱστορική XII,82
# Carlencaç e Levaç

Carlencaç e Levaç (en francès Carlencas-et-Levas) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Monuments

* La capella de Levaç.
* L'arbre tort de la capella.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Cambria (Wisconsin)

Cambria és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 792 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cambria tenia 792 habitants, 307 habitatges, i 195 famílies. La densitat de població era de 291,2 habitants per km².
Dels 307 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 33,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,1% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.750 $ i la renda mediana per família de 49.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.313 $ mentre que les dones 22.109 $. La renda per capita de la població era de 17.070 $. Aproximadament el 4,2% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cambria» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cambria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Halen

Halen (en limburguès Hôle) és un municipi belga de la província de Limburg a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Halen, Loksbergen i Zelem.

## Evolució demogràfica

* Fonts:INS, www.limburg.be i Vila de Halen
* 1866:Separació dels llogarets de Loksbergen, Blekkum, Hontsum, Kein Frankrijk i Rijnrode que formaren el nou municipi de Loksbergen
* 1965:Annexió de Loksbergen
* 1977: Annexió de Zelem

## Agermanaments

* Pasewalk
Viccionari
# Assimiou Touré

Assimiou Touré (Sokodé, 1 de gener de 1988) és un exfutbolista togolès de les dècades de 2000 i 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 2006.
Pel que fa a clubs, destacà a Bayer Leverkusen.

## Referències

* ↑ Touré scheinbar unverletzt
* ↑ Leverkusen who's who
* ↑ Assimiou Touré a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Assimiou Touré, Fitxa a Soccerway
# Villaescusa de Roa

Villaescusa de Roa és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 192 | 182 | 169 | 169 |
# Isis (Lully)

Isis és una tragèdia lírica la qual l'autor és Jean-Baptiste Lully. El llibret és d'en Philippe Quinault, basat en Les metamorfosis d'Ovidi. Té un pròleg i cinc actes. Es va estrenar a la Cort de Saint Germain-en-Laye, el 5 de gener de 1677.

## Personatges

* Júpiter (baríton)
* Io (soprano)
* Juno (soprano)
* Argus (baríton)
* Mercuri (contratenor)
* Hierax (baríton)
* Fúria (contratenor)

## Sinopsi

Júpiter corteja la nimfa Io. La gelosa Juno empresona Io sota el control dels cent ulls d'Argus.Mercuri ajuda Io a escapar i converteix en ocell Hierax (amant d'Io) quan tracta d'intervenir. Llavors Juno ordena una Fúria que turmenti Io. Després d'una sèrie de tortures, Io invoca desesperadament a Júpiter. Júpiter promet fidelitat a Juno si perdona la vida a Io. Juno fa Io immortal, la transforma en la divinitat egípcia Isis.

## Comentaris

Isis va causar un escàndol a l'estrena, amb el resultat que Quinault va ser foragitat temporalment de la cort. Io i Juno es pensava que representaven Mme de Ludres, la nova favorita del rei, i Mme de Montespan, la seva amant gelosa.

## Referències

* Lois Rosow. "Isis (ii)." The New Grove Dictionary of Opera. Ed. Stanley Sadie. Grove Music Online. Oxford Music Online. 14 Feb. 2010
# Sinquisita-(Ce)

La sinquisita-(Ce) és un mineral de la classe dels carbonats, que pertany al grup de la sinquisita. Va rebre el seu nom per Gustav Flink del grec σύγχΰσις synchys, confusió, en al·lusió al fet que en un principi va ser confosa amb la parisita. El sufix "-(Ce)" va ser afegit per l'Associació Mineralògica Internacional a causa del predomini de cesi en la composició.

## Característiques

La sinquisita-(Ce) és un carbonat de fórmula química CaCe(CO₃)₂F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1982. És l'anàleg amb ceri de la sinquisita-(Y) i la sinquisita-(Nd), l'anàleg amb calci de la huanghoïta-(Ce) i l'anàleg amb fluor dominant de la hidroxilsinquisita-(Ce). Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sinquisita-(Ce) pertany a «05.BD: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: cordilita-(Ce), lukechangita-(Ce), zhonghuacerita-(Ce), kukharenkoïta-(Ce), kukharenkoïta-(La), cebaïta-(Ce), cebaïta-(Nd), arisita-(Ce), arisita-(La), bastnäsita-(Ce), bastnäsita-(La), bastnäsita-(Y), hidroxilbastnäsita-(Ce), hidroxilbastnäsita-(Nd), hidroxilbastnäsita-(La), parisita-(Ce), parisita-(Nd), röntgenita-(Ce), sinquisita-(Nd), sinquisita-(Y), thorbastnäsita, bastnäsita-(Nd), horvathita-(Y), qaqarssukita-(Ce) i huanghoïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Es tracta d'un mineral accessori hidrotermal poc comú que es troba en granits i sienita alcalina. Sol trobar-se associada a altres minerals com: astrofil·lita, catapleiïta, neptunita, epididimita, elpidita, cordilita, fluorita, rodocrosita, polilitionita, aegirina, microclina, albita, ewaldita, belovita-(Ce), nenadkevichita, ancilita-(Ce), kukharenkoïta-(Ce), mckelveyita-(Y), burbankita, calcita, barita o ortoclasa. Va ser descoberta a la pegmatita de Narsaarsuk, a l'altiplà de Narsaarsuk, a Igaliku (Narsaq, Kujalleq, Groenlàndia). Se n'ha trobat en més dos-cents jaciments arreu del món. Als territoris de parla catalana se n'ha trobat sinquisita-(Ce) a Llavorsí (Pallars Sobirà, Lleida), i a la Sèrra de Horno, una serra situada al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran).

## Referències

* ↑ «Synchysite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 maig 2016].
* ↑ «Synchysite-(Ce)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 22 maig 2016].
* ↑ Calvo, M. «Minerales y Minas de España. Carbonatos y Nitratos Boratos» (en castellà). Escuela Técnica Superior de Ingenieros de Minas [Madrid], V, 2012, pàg. 711.
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Josep Carreras Peñalvert «Mineralitzacions en esquerdes de tipus alpí a la Sèrra de Horno, Vielha e Mijaran, Val d’Aran, Lleida, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya, 12, 3, 2016, pàg. 5 - 54 [Consulta: 24 novembre 2023].
# Cardeñuela Riopico

Cardeñuela Riopico és un municipi de la província de Burgos, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 70 | 78 | 101 | 94 | 106 |
# Cala dels Pots

La cala dels Pots és una petita platja urbana del municipi de Palamós (Baix Empordà), situada entre la cala del Morro del Vedell i la cala Margarida, darrera del port esportiu Marina de Palamós. Orientada al sud, té una longitud de 72 m i una amplada mitjana de 5 m, formada per grava i còdols.

## Referències

* ↑ «Cala Pots». Visita costa Brava.
* ↑ «Cala dels Pots». Costa Brava's.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# HD 97048

HD 97048 o CU Cha és una estrella jove amb un disc de pols que encara no ha entrat en fase de formació de planetes.

## Referències

* ↑ «Evolution of emission-line activity in intermediate-mass young stars» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2006, pàg. 657–674. DOI: 10.1086/508764.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 Martin Paegert «The Revised TESS Input Catalog and Candidate Target List». Astronomical Journal, 4, 09-09-2019, pàg. 138. DOI: 10.3847/1538-3881/AB3467.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 Christophe Pinte «Kinematic detection of a planet carving a gap in a protoplanetary disc». Nature Astronomy, 01-08-2019, pàg. 1109-1114. DOI: 10.1038/S41550-019-0852-6.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 01-11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ Ignacio Mendigutía «A spectroscopic survey of Herbig Ae/Be stars with X-shooter – I. Stellar parameters and accretion rates» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 22-08-2015, pàg. 976–1001. DOI: 10.1093/MNRAS/STV1576.
* ↑ Jonathan Gagné «Fundamental Properties of Co-moving Stars Observed by Gaia». Astronomical Journal, 4, 12-03-2018, pàg. 149. DOI: 10.3847/1538-3881/AAAEBE.
* http://jumk.de/astronomie/exoplanets/hd-97048.shtml
* http://www.aavso.org/vsx/index.php?view=detail.top&oid=9358&invert=0&image=poss2ukstu_red
# Atenaida (vident)

Atenaida (en grec antic: Ἀθηναΐς, Athēnaís, llatí: Athenais) va ser una endevina grega nascuda a Èritres de Jònia en temps d'Alexandre el Gran, cap al segle iv aC.
Estrabó diu que era profetessa, i la compara amb la sibil·la originària de la mateixa ciutat. També diu que va ser ella qui va proclamar l'origen diví d'Alexandre.

## Referències

* ↑ Alberich, Joan; André, Avel·lí; Blay, Maite; Borràs, Joana; Romero, Carmen. Diccionari Llatí-Català de noms propis. Barcelona: Columna, 1994.
* 1 2 Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 83. ISBN 8481641618.
* ↑ Estrabó, Geographica, XIV, 1.34; XVII, 1.43.
# Lluís Raspall i Raventós

Lluís Raspall i Raventós (Castellet i la Gornal, Alt Penedès, 1 de setembre de 1922 — Vilafranca del Penedès, Alt Penedès, 14 d'octubre de 2011) va ser un miniaturista català.
Nascut al poble de sant Marçal, a la masia de cal Raspall, ja de ben petit s'inicià amb l'afició de realitzar miniatures. Des de petit ajuda a casa seva treballant la terra. Després de guerra, un dia va anar a Vilafranca, on va tornar a veure a l'entrada una premsa vi romana, aquell dia va prendre mides, arribar a Cal Raspall va començar a realitzar a escala la premsa, aquest va ser l'inici d'una vida dedicada al miniaturista d'articles del món rural. Compartí la seva vida de miniaturista amb el seu amic Joaquim Arnabat Ventosa. Gràcies a la seva fidelitat de la reproducció van realitzar més noranta exposicions per tot Catalunya, potenciant la seva difusió de les activitats agrícoles rurals i de l'artesania, desenvolupant amb mestria els estris del camp i promocionant la zona agrícola i la cultura de la vinya. Durant la seva vida sempre es va reconèixer com a pagès. "Només sóc un pagès" era la seva resposta, a la seva llarga vida dedicada a la pagesia i a les miniatures, i amb el seu profund amor per la terra i el país.
Durant la seva trajectòria, va aconseguir molts premis en reconeixement de la seva tasca artística i cultural. Entre els més destacats, es troben:
* Premi Fira d'Igualada, atorgat pel Foment de Fires i Mercats (1985)
* Reconeixement de l'Institut Català de la Vinya i el Vi (1993)
* Reconeixement de l'Ajuntament de Castellet i la Gornal (2003)
* Diploma de Mestre Artesà, atorgat per la Generalitat de Catalunya, lliurat pel conseller Josep Huguet (2009)

## Referències

* ↑ «.xml Lluís Raspall i Raventós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Sivill i Gallart, Josep. «El pages i miniaturista Lluís Raspall i Raventós». A: Personatges il·lustres de l'Alt Penedès, el Baix Penedès i el Garraf, pàg. 31 [Consulta: 13 novembre 2020].
* ↑ «El Departament d’Innovació, Universitat i Empresa premia la trajectòri de 38 artesans catalans amb el Diploma de Mestre Artesà: Lluís Raspall i Raventós». Artesania Catalunya. Departament d'Innovació, Universitats i Empresa de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2020].
# Villaescusa la Sombría

Villaescusa la Sombría és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Montes de Oca. Limita al nord amb Castil de Peones, a l'est amb Cerratón i Arraya, i al sud i oest amb Barrios de Colina.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 71 | 59 | 58 | 62 | 70 |
# Tisàgores

Tisàgores (en llatí: Tisagoras, en grec antic: Τισαγόρας) va ser un escultor grec que treballava el ferro, i va esculpir un grup que era al temple de Delfos en aquest material, representant la competició d'Hèracles amb la Hidra de Lerna.
Pausànias l'esmenta com un exemple de l'art amb ferro, però confessa que desconeix l'època, el lloc i les circumstàncies de l'autor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tisagoras». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 7 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Tisagoras a Enciclopèdia Treccani [Consulta 7 de setembre de 2023]
# Sideshow Collectibles

Sideshow Collectibles és un estudi amb seu a Califòrnia dedicat al disseny de joguets i mercandatge de col·leccionista que va ser fundat en 1993 com Sideshow Productions, un estudi de suport a pel·lícules i d'efectes especials. En 1994 la companyia canvià la seua producció i se centrà en els col·leccionables. Sideshow normalment produeix productes amb llicència del món del cinema, la televisió, l'animació i els còmics.

## Referències

* ↑ Hoovers.com
* ↑ «Meryll Lynch profile». Arxivat de l'original el 2010-01-18. [Consulta: 31 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Directori de Joguets (anglès)
* Lloc web oficial (anglès)
# Cardeñosa

Cardeñosa és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Peñalba de Ávila, Las Berlanas, Monsalupe i Mingorría.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Hegesístrat de Samos

Hegesístrat de Samos (en llatí Hegesistratus, en grec antic Ἡγησίστρατος) fou un militar de Samos que va ser enviat pel govern de l'illa al rei espartà Leotíquides, amb el comandament de la flota organitzada a Delos per demanar-li ajut pels jonis revoltats contra Pèrsia. Leotíquides va acceptar, ja que el nom d'Hegesístrat significa "conductor de l'exèrcit" i li va semblar un bon auguri. Va participar en la batalla de Mícale el 479 aC, segons Heròdot.

## Referències

* ↑ 3.Hegesistratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 370
# Tractat de París (1856)

El tractat de París de 1856 va donar per finalitzada la Guerra de Crimea, on l'Imperi Rus es va enfrontar contra l'Imperi Otomà, França, Regne Unit i el Regne de Sardenya. El tractat, signat el 30 de març, convertia el mar Negre en territori neutral, prohibint el pas als vaixells de guerra i la presència de fortificacions i armament en les seves ribes. El tractat va suposar un dur revés per a la influència russa a la regió.
El Principat de Moldàvia i Valàquia romandrien sota el domini dels otomans, però els serien concedides constitucions i assemblees nacionals, que havien de ser supervisades per les potències vencedores. Es va projectar un referèndum per conèixer l'opinió de la gent respecte a la unificació. Moldàvia va rebre el sud de Bessaràbia (Budjaka).
El tractat també va desmilitaritzar les Illes Åland al mar Bàltic, que pertanyien al Gran Ducat de Finlàndia, que al seu torn pertanyia a l'Imperi Rus. La fortalesa de Bormasund havia estat destruïda per les forces franceses i britàniques el 1854 i l'aliança va voler prevenir-ne l'ús com a base militar russa. La pau de París va confirmar la derrota de Nicolau I de Rússia.
* Rússia va perdre el territori que li havia estat concedit a la desembocadura del Danubi.
* Va ser forçada a abandonar les aspiracions de protegir els cristians de l'Imperi Otomà (igual que França).
* Rússia també va perdre la seva influència sobre els principats romanesos, que, juntament amb Sèrbia, van obtenir una major independència.
* Es van abolir les patents de cors, per no fer servir mercenaris a les ordres dels comandaments militars dels països.

## Referències

* ↑ Benn, David Wedgwood «The Crimean War and its lessons for today». International Affairs, 88, 2, 2012, pàg. 387–391. DOI: 10.1111/j.1468-2346.2012.01078.x. ISSN: 0020-5850.

## Vegeu també

* Declaració de París
* El Congrés de París (oli)

## Enllaços externs

* # PPA5, M1 Text del tractat (francès)