# Asparagòidies

Les asparagòidies (nom científic Asparagoideae) formen una subfamília de plantes monocotiledònies amb una diversitat d'hàbitats, amb rizoma horitzontal o vertical, distribuïdes pel Vell Món (Asparagus, potser amb 290 espècies) i Mèxic (Hemiphylacus, unes poques espècies). Asparagus posseeix òrgans fotosintètics aplanats que han estat subjecte de molta controvèrsia, però, la majoria dels autors els consideren tiges aplanats. Asparagus posseeix fulles reduïdes a escates no fotosintètiques que porten en la seva axil·la filoclades verds, solitaris a bigarrats, circulars a aplanats en secció transversal, i el fruit és una baia. La família va ser reconeguda per sistemes de classificació moderns com el sistema de classificació APG II de 2003 y el APWeb (2001 en endavant), si bé l'APG II deixa l'opció d'incloure-la en un Asparagaceae sensu batego juntament amb altres famílies emparentades (vegeu Asparagales per a una discussió d'aquest últim clade).
Si bé com aquí circumscrita és una subfamília monofilètica, és de recent reconeixement: els seus gèneres en sistemes de classificació més antics eren inclosos en una àmplia circumscripció de Liliaceae (Asparagus ) o en Asphodelaceae (Hemiphylacus).

## Descripció

herbes rizomatoses a arbusts, o enfiladisses a enroscadores, tiges llenyoses a què es marceixen anualment, normalment verds, els verds associats amb fulles escamoses formant filoclades folioses, o tiges reduïdes. Presenten saponines esteroidees i olis essencials. Pèls simples.
Fulles alternes i espirals, simples, de marge sencer, normalment reduïdes, més o menys escamoses, amb esperó basal espinosa, la venació indistinta, sense estípules.
Inflorescències determinades, a vegades reduïdes a una única flor, axil·lars.
Flors bisexuals o unisexuals (aleshores plantes monoiques o dioiques), radials, normalment petites.
Tèpals 6, més o menys separats, petaloïdeus, imbricats.
Estams normalment 6, representats per estaminodis en flors carpelades, filaments separats a connats, adnats als tèpals.
Pol·len monosolcat.
Carpels 3, connats, ovari súper, amb placentació axil·lar, estigma normalment 1, capitat a 3-lobat. Òvuls 1 a molts a cada lòcul, anàtrops a més o menys ortòtrops, megagametòfit corbat-asimètric.
Nectaris en els septes de l'ovari.
El fruit normalment és una baia de poques llavors.
Les llavors són angulars a més o menys globoses. La coberta seminal amb fitomelanines (una crosta negra) i les capes internes col·lapsades.

## Ecologia

Àmpliament distribuïdes al Vell Món des d'Europa fins a Àfrica a l'est d'Àsia, Malàisia i Austràlia ( Asparagus ) i disjuntes a Mèxic (Hemiphylacus). La família és característica de regions de climes àrids a mediterranis.
Les flors d'Asparagus són pol·linitzades per diversos tipus d'abelles i escarabats.
Els fruits normalment vermells a blaus o negres són dispersats per ocells.

## Filogènia

La monofília d'Asparagoideae està sostinguda per unes poques característiques embriològiques, és a dir, el mega-gametòfit és corbat-asimètric i es torna més així durant el desenvolupament, i l'òvul té una epidermis nuclear persistent de cèl·lules allargades riques en citoplasma (Rudall et al. 1998). La majoria de les espècies pertany al gran gènere Asparagus, un clade diagnosticat per moltes especialitzacions morfològiques distintives (fulles reduïdes a escates no fotosintètiques que porten en la seva axil·la filoclades verds, solitaris a bigarrats, terete-circulars en la secció transversal-a aplanats, i el fruit és una baia). Anàlisi filogenètics basats en ADN publicats recentment (Chase et al. 1995a, 1996, Fay et al. 2000, Rudall et al. 1997a, b) també sostenen la monofilia Asparagoideae (incloses tant a Asparagus com a Hemiphylacus).,
Els òrgans fotosintètics aplanats d'Asparagus han estat subjecte de molt estudi i una controvèrsia gairebé interminable (ver Judd 2001, Kubitzki i Rudall 1998), però, la majoria dels autors els consideren tiges aplanades. És curiós que branques fotosintètics similars han evolucionat independentment en Ruscus i els seus parents (Ruscaceae, ara subfamília Nolinoideae de Asparagaceae sensu batego). Certament, Nolinoideae i Asparagoideaae són parents propers.

## Taxonomia

    Introducció teòrica a Taxonomia
La subfamília va ser reconeguda per l'APG III (2009). La subfamília ja havia estat reconeguda per l'APG II (2003).
2 gèneres, 305 espècies, segons Judd et al. 2007 i l'APWeb (visitat el gener de 2009):
* Asparagus
* Hemiphylacus

## Importància econòmica

Les tiges joves d'Asparagus officinalis són menjats com un vegetal.
Nombroses espècies d'Asparagus són utilitzades a la medicina.
Nombroses espècies són populars com ornamentals, per exemple Asparagus setaceus, la "falguera plomosa".

## Vegeu també

* Classificació dels organismes vegetals

## Bibliografia

* Judd, W. S.; C. S. Campbell, E. A. Kellogg, P. F. Stevens, M. J. Donoghue. «Asparagaceae». A: Plant Systematics: A Phylogenetic Approach, Third edition.. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates, 2007, p. 266. ISBN 978-0-87893-407-2.
* «Asparagaceae» (en anglès). The families of flowering plants: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval. Version: 1st June 2007.. Arxivat de l'original el 2007-01-03. [Consulta: 4 novembre 2007].

## Referències

* 1 2 3 «Angiosperm Phylogeny Website (Versió 9, juny de 2008, i actualitzat des d'aleshores)» (en anglès), 2001 en endavant. [Consulta: 12 gener 2009].
* 1 2 3 APG II «An Update of the Angiosperm Phylogeny Group Classification for the orders and families of flowering plants: APG II.». Botanical Journal of the Linnean Society, 141, 2003, pàg. 399-436. Arxivat de l'original el 2019-09-28 [Consulta: 12 gener 2009]. Arxivat 2019-09-28 a Wayback Machine.
* ↑ Rudall, P.; Englema, E. M., Hanson, L., y Chase, M. W. «Embryology, cytology and systematics of Hemiphylacus, Asparagus and Anemarrhena (Asparagales).». Plant Syst. Evol., 211, 1998, pàg. 181-199 [Consulta: 25 febrer 2008].
* ↑ Chase, M. W.; Duvall, M. R., Hills, H. G., Conran, J. G., Cox, A. V., Eguiarte, L. E., Hartwell, J., Fay, M. F., Caddick, L. R., Cameron, K. M., y Hoot, S.. «Molecular systematics of Lilianae.». A: Rudall, P. J., Cribb, P. J., Cutler, D. F.. Monocotyledons: Systematics and evolution.. Royal Botanic Gardens, 1995, p. 109-137.
* ↑ Chase, M. W.; Rudall, P. J., y Conran, J. G. «New circunscriptions and a new family of asparagoid lilies. Genera formerly included in Anthericaceae.». Kew Bull., 57, 1996, pàg. 667-680 [Consulta: 25 febrer 2008].
* ↑ Fay, M. F.. «Phylogenetic studies of Asparagales based on four plastid DNA regions.». A: K. L. Wilson y D. A. Morrison. Monocots: Systematics and evolution.. Royal Botanic Gardens. Kollingwood, Australia: CSIRO, 2000, p. 360-371.
* ↑ Rudall, P.; Furness, C. A., Chase, M. W., y Fay, M. F. «Microsporogenesis and pollen sulcus type in Asparagales (Lilianae).». Canad. J. Bot., 75, 1997a, pàg. 408-430 [Consulta: 25 febrer 2008].
* ↑ Rudall, P.; Chase, M. W., y Conran, J. G. «New circunscriptions and a new family of asparagoid lilies: genera formerly included in Anthericaceae.». Kew Bull., 51, 1997b, pàg. 667-680 [Consulta: 25 febrer 2008].
* ↑ Judd, W. S. «The Asparagaceae in the southeastern United States.». Harvard Pap. Bot., 6, 2001, pàg. 223-244 [Consulta: 25 febrer 2008].
* ↑ Kubitzki, K.; Rudall, P. J.. «Asparagaceae.». A: Kubitzki, K.. The families and genera of vascular plants, vol 3, Monocotyledons: Lilianae (except Orchidaceae).. Royal Botanic Gardens. Berlin: Springer-Verlag, 1998, p. 125-129.
* ↑ Elspeth Haston, James E. Richardson, Peter F. Stevens, Mark W. Chase, David J. Harris. The Linear Angiosperm Phylogeny Group (LAPG) III: a linear sequence of the families in APG III Botanical Journal of the Linnean Society, Vol. 161, No. 2. (2009), pp. 128-131. doi:10.1111/j.1095-8339.2009.01000.x Key: citeulike:6006207 pdf: http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1095-8339.2009.01000.x/pdf