OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Margarits

Can Margarits és una casa d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta casa rep el nom popular de Ca la Pasquala o Can Margarits.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de quatre plantes i coberta de doble vessant a façana format per dos cossos actualment units. La façana és arrebossada amb la pedra vista, per sostracció de l'arrebossat original, i presenta quatre crugies.
El cos de la dreta té la façana més ampla. A la planta baixa hi ha una porta amb marc de pedra desbastada i arc rebaixat i un seguit de cinc obertures amb forma d'arc de mig punt de pedra de nova talla i quatre columnetes. Al primer pis hi ha dues finestres d'arc conopial, una de la casa original i l'altra copiada amb pedra de nova talla. El segon pis té dues finestres rectangulars sobre les dues anteriors i el tercer pis presenta un badiu amb dues grans columnes circulars i llinda de biga de fusta. Fins fa pocs anys, aquesta façana constava només de tres plantes. Tenia dues finestretes petites a la planta baixa, una finestra d'arc conopial al primer pis i dues de rectangulars al segon.
El cos de l'esquerra presenta un gran portal adovellat de mig punt i grans blocs de pedra sorrenca a la planta baixa. Hi ha dos obertures per planta. A partir del primer pis, consta d'un balcó emmarcat de pedra i una petita finestra geminada de dos arcs de mig punt amb columneta. Fins fa pocs anys no existien les finestres geminades de mig punt amb columna i les bases dels balcons del primer i segon pis eren més petites.
Els ràfecs, formats per bigues de fusta, fan que la teulada emergeixi més d'un metre de la façana i presenta una decoració de rajola pintada de color grana i crema. Fins fa poc temps existien uns ràfecs simples de doble filera de rajola i teula.

## Història

Aquesta casa es pot datar del segle xv, encara que ha rebut reformes importants al llarg dels segles, sobretot del segle xviii, XIX i a principis del XXI. Actualment, des de l'any 2000. Està reformant-se. S'ha tret l'arrebossat original, s'ha deixat la pedra vista, s'ha pujat una planta i s'han reproduït i multiplicat les obertures. A la dovella clau de la porta principal hi ha gravada la data de 1714. Els balcons són possiblement un reforma del segle xix. Can Margarits està documentada des del segle xviii i com a nom de família o llinatge osorenc, des del segle xv.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Can Margarits». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Philautus kerangae

Philautus kerangae és una espècie de granota que es troba a Malàisia i, possiblement també, a Brunei i Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Philautus kerangae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Llista de Grans Prínceps de Vladímir-Súzdal

* Andrei I de Vladimir (1168-1174)
* Mikhaïl I de Vladimir (1174-1176)
* Vsèvolod III de Vladimir (1176-1212)
* Yuri II de Vladimir (1212-1216)
* Konstantin I de Vladimir (1216-1218)
* Yuri II de Vladimir 2a vegada (1218-1238)
* Yaroslav II de Vladimir (1238-1246)
* Svyatoslav III de Vladimir (1246-1249)
* Andrei II de Vladimir (1249-1252)
* Alexander Nevski (1252-1263)
* Yaroslav III de Vladimir (1264-1271)
* Vassili de Kostroma (1272-1277)
* Dmitri de Pereslavl (1277-1294)
* Andrei de Gorodets (1294-1304)
* Mikhaïl de Tver (1304-1317)
Després de Mikhaïl de Tver, el tron passà als Grans Prínceps de Moscou, començant per Iuri I (1317) i finalitzant amb Dmitri I Donskoi (1359-1389), regnat en el qual Vladimir passava a mans moscovites essent una regió més del gran principat que s'estava formant.

## Vegeu també

Llista de Grans Prínceps de Moscou
# Domfront (Oise)

Domfront és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 318 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Domfront era de 318 persones. Hi havia 34 famílies de les quals 10 eren parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família i 7 eren segones residències. Tots els 46 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Domfront el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 16 |
| 4 | 90 a 94 | 36 |
| 8 | 85 a 89 | 20 |
| 4 | 80 a 84 | 24 |
| 4 | 75 a 79 | 16 |
| 12 | 70 a 74 | 12 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 12 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 12 | 20 a 24 | 8 |
| 8 | 15 a 19 | 20 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 109 persones, 62 eren actives i 47 eren inactives. De les 62 persones actives 62 estaven ocupades (34 homes i 28 dones) i 1 aturada (1 home). De les 47 persones inactives 21 estaven jubilades, 18 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 2 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Domfront a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Domfront a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Uropterygius nagoensis

Uropterygius nagoensis és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 71,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Ryukyu, Taiwan, Indonèsia, Papua Nova Guinea i Tonga.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S. 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. [1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33.] Fische Rothen Meeres 1835-38.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Corythomantis greeningi

Corythomantis greeningi és una espècie d'amfibis de la família dels hílids. És monotípica del gènere Corythomantis i endèmica del Brasil. Els seus hàbitats naturals inclouen sabanes seques i humides, rius intermitents i zones rocoses. La seva supervivència no està en perill segons la UICN.
# Campionat del Món de Trial 1995

La temporada de 1995 del Campionat del Món de trial fou la 21a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables, celebrades entre el 9 d'abril i el 5 de setembre.
Aquella fou la primera temporada d'ençà de la de 1969 en què no es disputava cap trial puntuable per al campionat a Catalunya. Des d'aleshores, el Gran Premi d'Espanya de Trial anà variant anualment d'emplaçament per tot l'estat espanyol, tornant a terres catalanes ocasionalment.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jordi Tarrés | Gas Gas | 179 |
| 2 | Marc Colomer | Montesa | 171 |
| 3 | Tommi Ahvala | Fantic | 130 |
| 4 | Dougie Lampkin | Beta | 118 |
| 5 | Joan Pons | Gas Gas | 114 |
| 6 | Donato Miglio | Gas Gas | 94 |
| 7 | Bruno Camozzi | Beta | 81 |
| 8 | Steve Colley | Gas Gas | 73 |
| 9 | Amós Bilbao | Beta | 63 |
| 10 | Kenichi Kuroyama | Beta | 53 |

## Referències

* «FIM Trial World Championship. 1995» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Datasheet

Un datasheet és un document que resumeix el funcionament i d'altres característiques d'un component (per exemple, un component electrònic) o subsistema (per exemple, una font d'alimentació) amb el suficient detall per a ésser utilitzat per un enginyer de disseny i dissenyar el component en un sistema.
Comença típicament amb una pàgina introductòria que descriu la resta del document, seguit pels llistats de components específics, amb la informació addicional sobre la connectivitat dels dispositius. En cas que hi hagi codi font rellevant a incloure, s'uneix a prop de l'extrem del document o se separa generalment en un altre arxiu.

## Informació típica

* Dades del fabricant.
* Número i denominació.
* Llista de formats amb imatges i codis.
* Propietats.
* Breu descripció funcional.
* Esquema de connexions. Habitualment és un annex amb indicacions detallades.
* Tensió d'alimentació, consum.
* Condicions d'operació recomanades.
* Taula d'especificacions, tant en corrent continu com alterna.
* Esquema de l'ona d'entrada-sortida.
* Dimensions.
* Circuit de prova.
* Informació sobre normes de seguretat i ús.
* Pressió d'alimentació d'aire en cas d'ésser neumàtic.

## Vegeu també

* Maquinari
* Disseny de circuits
* Circuit integrat
* Fabricació de circuits integrats
* Hardware lliure
* Tecnologia lliure
* Coneixement lliure

## Referències

* ↑ How to read detasheets a sparkfun.com
* ↑ «Understanding and Interpreting Standard-Logic Data Sheets, Texas Instruments Inc., 2003». Arxivat de l'original el 2008-09-05. [Consulta: 16 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Notes d'aplicació i Datasheets a Curlie
* Cercador de datasheets
# Les Mulleres

Les Mulleres és un jaciment arqueològic a l'aire lliure al terme municipal de Sant Joan les Fonts, el qual està constituït únicament per indústria lítica recollida en la superfície dels camps de conreu. El jaciment va ser descobert el 1983 per Ramon Campderrich i Ramon Sacrest del Museu de la Garrotxa (Olot). S'hi van fer unes quantes prospeccions fins al desembre de 1984. El material arqueològic del jaciment de les Mulleres va ser trobat en el nivell edàfic que cobria les colades de lava procedents del volcà de la Garrinada, que va tenir una forta activitat durant interglacial Riss-Würm. Gabriel Alcalde i altres investigadors que van estudiar el material indiquen que el jaciment va tenir un únic moment d'ocupació. Aquests destaquen la notable presència de burins que atribueixen al paleolític descartant una hipòtesi postpaleolítica. No obstant, altres autors com Narcís Soler no descarten una ocupació gravetiana a partir de la presència de dues puntes de dors profund. Les restes recollides fan un total de 234 de les quals únicament 43 són eines, entre les quals destaquen rascadors, raspadors, denticulats, abruptes i burins. El material més emprat és el sílex (73%), seguit de quars (20%).

## Referències

* ↑ Canal, Josep; Carbonell, Eudald «Les Mulleres (Sant Joan les Fonts. La Garrotxa)». Catalunya paleolítica, 1989, pàg. 288-289.

## Bibliografia

* Alcalde, G.; Buxó, R. et al. "Notícia sobre l'assentament Paleolític de les Mulleres (Sant Joan les Fonts, la Garrotxa)". Quaderns del Centre d'Estudis Comarcals de Banyoles. p.161-167.
* Canal, J., Carbonell;, E. "Les Mulleres (Sant Joan les Fonts. La Garrotxa)". A: Catalunya paleolítica. Girona: Patronat Francesc Eiximenis, 1989. p.288-289.
* Cantón Playà, P. "La recerca durant 25 anys de l'A.A.G. en el camp del Paleolític. 25 anys, 1972 - 1997". A: Quadern de treball extraordinari. Girona: Associació Arqueològica de Girona, 1998. 9. p.15 - 112.
* Sala I Canadell, R. El Paleolític a les comarques gironines. Girona: Servei d'Investigacions Arqueològiques de la Diputació de Girona, 1987.
* Soler I Massferrer, Narcís. "El Paleolític a la Garrotxa". Vitrina: publicació del Museu de la Garrotxa. 2, p.41-42.
* Valeri, X. "Sant Joan les Fonts". Quaderns de la revista de Girona. 102. Diputació de Girona. Caixa de Girona

## Vegeu també

* Mas les Molleres
# Domica

Domica és la cova més gran del Karst eslovac al sud d'Eslovàquia, en el districte de Rožňava. Forma part del complex que continua en la cova de Baradla (Aggtelek) a Hongria. Va ser descoberta el 1926 per Ján Majko. Des de 1932, 1.600 dels 5.140 metres estan oberts al públic. La cova va ser inclosa el 1995 per la UNESCO en la llista de Patrimoni de la Humanitat com a part del lloc Coves càrstiques d'Aggtelek i del karst eslovac.

## Referències

* ↑ «Caves of Aggtelek Karst and Slovak Karst». UNESCO World Heritage Convention. United Nations Educational, Scientific, and Cultural Organization. [Consulta: 29 abril 2023].
* ↑ Gunn, John. Encyclopedia of Caves and Karst Science, 2004. ISBN 9781579583996.
# Uropterygius polystictus

Uropterygius polystictus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 72 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic i a les Illes Galápagos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Daily

«Daily o The Daily» té aquests significats:
* The Daily Telegraph, diari britànic fundat el 1855.
* The Daily (iPad), diari per iPad publicat als Estats Units per News Corporation.
Viccionari
# Fòrum per la Memòria del País Valencià

El Fòrum per la Memòria del País Valencià és una associació d'àmbit valencià que té com a objectiu recuperar i divulgar la memòria dels qui lluitaren contra el feixisme, el nazisme i el franquisme.
Es va crear l'any 2004, arran el descobriment de 6 grans fosses comunes (41.020 m²) al cementeri de València, on foren dipositades 23.661 persones durant la repressió franquista.
Els objectius principals de l'associació són recuperar i divulgar la memòria dels qui lluitaren contra el feixisme, donar a conèixer les històries de les víctimes del franquisme, divulgar les històries humanes i socials amagades rere el mutisme, i la lluita per la rehabilitació jurídica de les víctimes i contra la impunitat dels responsables i col·laboradors del règim franquista.

## Premis

* Premi 25 d'Abril, atorgat pel Bloc Nacionalista Valencià.
* Bunyol d'Or, de la falla Plaça d'Espanya/Ermita (2006).
* Premi Dignitat, de la Comissió de la Dignitat de Catalunya.
* Bétera en Lila, atorgat per l'Associació de Dones Progressistes de Bétera (2008).

## Enllaços externs

* Web oficial del Fòrum per la Memòria del País Valencià
# Yıldıray Baştürk

Yıldıray Baştürk (24 de desembre de 1978) és un exfutbolista turc de la dècada de 2000.
Fou 49 cops internacional amb la selecció turca.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Wattenscheid 09, VfL Bochum, Hertha BSC, VfB Stuttgart i Blackburn Rovers FC.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto «Yildiray Bastürk - International Appearances». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 22-01-2009 [Consulta: 8 gener 2013].
* ↑ «Basturk vows never to play against under Terim». ESPNsoccernet, 02-06-2008. Arxivat de l'original el 5 d'octubre 2012. [Consulta: 8 juny 2008].
* ↑ «VfB sign Bastürk». www.vfb.de. Arxivat de l'original el 28 setembre 2007. [Consulta: 30 setembre 2007].
* ↑ «Rovers complete Basturk deal». www.Rovers.co.uk, 27-01-2010. Arxivat de l'original el 31 gener 2010. [Consulta: 27 gener 2010].
* ↑ «Bastürk to Blackburn». www.vfb.de, 27-01-2010. [Consulta: 27 gener 2010].
* ↑ Yıldıray Baştürk a worldfootball.net
* ↑ Yıldıray Baştürk Fitxa a Fussballdaten
# Campionat del Món de Trial 1998

La temporada de 1998 del Campionat del Món de trial fou la 24a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 9 proves puntuables, celebrades entre el 28 de març i el 16 d'agost.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dougie Lampkin | Beta | 351 |
| 2 | Marc Colomer | Montesa | 264 |
| 3 | Kenichi Kuroyama | Beta | 220 |
| 4 | Graham Jarvis | Scorpa | 210 |
| 5 | Takahisa Fujinami | Honda | 209 |
| 6 | David Cobos | Gas Gas | 179 |
| 7 | Steve Colley | Gas Gas | 159 |
| 8 | Amós Bilbao | Gas Gas | 144 |
| 9 | Bruno Camozzi | Gas Gas | 133 |
| 10 | Marcel Justribó | Gas Gas | 102 |

## Referències

* «FIM Trial World Championship. 1998» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
* «Individual World Championship for Trial. Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 1998. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Patito feo

Patito feo va ser una telenovel·la argentina de gènere comèdia-infantil. Va ser fet en Argentina i la seva transmissió va ser en 2007 i 2008. Va ser transmesa en la resta dels països als quals va arribar, com és el cas d'Espanya, temps després. Els seus protagonistes van ser Laura Natalia Esquivel, Brenda Asnicar, Griselda Siciliani i Juan Darthés.

## Enllaços externs

* Patito Feo Youtube
# Llista de municipis de Castella - la Manxa

* Llista de municipis d'Albacete
* Llista de municipis de Ciudad Real
* Llista de municipis de Conca
* Llista de municipis de Guadalajara
* Llista de municipis de Toledo
# Distròfia muscular

Les distròfies musculars (MD) són un grup de malalties neuromusculars que es comporten un augment de la debilitat i la ruptura dels músculs esquelètics amb el pas del temps. Els trastorns difereixen en quins són els músculs afectats principalment, el grau de debilitat, la rapidesa amb què empitjoren i quan comencen els símptomes. Molta gent acabarà sent incapaç de caminar. Alguns tipus també estan associats a problemes en altres òrgans.
El grup de distròfia muscular conté trenta trastorns genètics diferents que normalment es classifiquen en nou categories o tipus principals. El tipus més comú és la distròfia muscular de Duchenne (DMD), que afecta típicament els homes començant al voltant dels quatre anys. Altres tipus inclouen la distròfia muscular Becker, la distròfia muscular facioescapulohumeral i la distròfia miotònica. Es deuen a mutacions en gens que participen en la creació de proteïnes musculars. Això pot produir-se per heretar el defecte dels pares o per mutació durant el desenvolupament precoç. Els trastorns poden ser per herència recessiva lligada al cromosoma X, autosòmica recessiva o autosòmica dominant. El diagnòstic sol comportar proves de sang i proves genètiques.
No hi ha cap cura per a les distròfies musculars. Alguns símptomes es poden tractar amb fisioteràpia, fèrules i la cirurgia correctiva. Es pot requerir per debilitat en la respiració una ventilació mecànica. Els medicaments que s'utilitzen inclouen glucocorticoides per retardar la degeneració muscular, antiepilèptics per controlar les convulsions i alguna activitat muscular i immunosupressors per retardar els danys a les cèl·lules musculars que moren. Els resultats depenen del tipus específic de trastorn.
La distròfia muscular de Duchenne, que representa aproximadament la meitat de tots els casos de distròfia muscular, afecta aproximadament un de cada 5.000 homes en néixer. Charles Bell va descriure per primera vegada la distròfia muscular a la dècada de 1830. La paraula "distròfia" és del grec dys, que significa "difícil" i trofos que significa "alimentar". La teràpia gènica, com a tractament, es troba en les primeres etapes de l'estudi en humans.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «NINDS Muscular Dystrophy Information Page», 04-03-2016. Arxivat de l'original el 30 juliol 2016. [Consulta: 12 setembre 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 «Muscular Dystrophy: Hope Through Research», 04-03-2016. Arxivat de l'original el 30 setembre 2016. [Consulta: 12 setembre 2016].
# Uropterygius versutus

Uropterygius versutus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 56 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Mèxic fins a Panamà, incloent-hi les Illes Galápagos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.