OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montecarmelo (barri)

Montecarmelo és un nou barri del Municipi de Madrid que forma part del districte de Fuencarral-El Pardo. Va ser construït a principis del segle XXI. Aquest barri està situat a l'oest de l'autovia M-607 i al sud de l'autovia de circumval·lació M-40. El barri va sorgir com un Programa d'Actuació Urbanística (PAU) arran de l'elaboració del Pla General d'Ordenació Urbana de 1997 del Municipi de Madrid.
Les línies 134 i 178 travessen el barri. També dona servei la línia N23, que circula a les nits; passant per Plaça de Castella, i anant per la Castellana fins a Cibeles.
Transport en els nous PAUs del nord de Madrid
* Estació de Montecarmelo
* Fuencarral-El Pardo
* Madrid
* Fuencarral
Montecarmelo limita al sud amb la Colònia de Mirasierra i amb el PAU de Tres Oliveres de Fuencarral, i a l'est amb el PAU de les Taules.
Pròximament obrirà l'Estació de Paco de Lucía de Rodalies, permetrà la connexió amb les línies C-3, C-7 i C-8.
# Kevin Seeldraeyers

Kevin Seeldraeyers (Boom, 12 de setembre de 1986) és un ciclista belga, professional des del 2007. El seu èxit més destacat és la primera posició de la classificació dels joves del Giro d'Itàlia de 2009, sent el primer belga a aconseguir-ho. Se'l va comparar amb Damiano Cunego després de guanyar la classificació dels joves de la París-Niça del 2009.

## Palmarès

* 2005
** Vencedor d'una etapa del Ronde de l'Isard d'Arieja
* 2006
** 1r al Tour de Lieja
** Vencedor d'una etapa del Giro de la vall d'Aosta
* 2009
** 1r de la Classificació dels joves al Giro d'Itàlia
** Classificació dels joves a la París-Niça
* 2013
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Àustria

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. 73è de la classificació general
* 2009. 14è de la classificació general. 1r de la Classificació dels joves
* 2010. 50è de la classificació general
* 2011. 33è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2010. 134è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2011. 23è de la classificació general
* 2012. 39è de la classificació general

## Referències

* ↑ Seeldraeyers first Belgian in maglia bianca a cyclingnews.com (31 de maig de 2009) (anglès)
* ↑ Seeldraeyers, the little Cunego a cyclingnews.com (18 de març de 2009) (anglès)

## Enllaços externs

* Fitxa de Kevin Seeldraeyers a www.sitiodeciclismo.net
# Kazimierz Poniatowski

Kazimierz Poniatowski (Varsòvia i Cracòvia, 15 de setembre de 1721 - Varsòvia, 13 d'abril de 1800) era tinent general de les forces reials poloneses, geneł wojsk koronnych. Cavaller de l'Orde de l'Àguila Blanca, concedida el 3 d'agost de 1744 a Varsòvia .
Era el més gran dels vuit fills supervivents de la princesa Konstancja Czartoryska i del comte Estanislau August Poniatowski, escuder de Ciołek, Castella de Cracòvia.
Era un besnet del poeta, cortesà i presumpte traïdor, Jan Andrzej Morsztyn i, a través de la seva besàvia, Catherine Gordon, assistent personal de la reina Marie Louise Gonzaga, es relacionava amb la casa de Stuart i, per tant, es relacionava amb les famílies capdavanteres d'Escòcia, Espanya i França. Al segle xviii, la família Poniatowski havia assolit un alt rang entre la noblesa polonesa (szlachta).
Fou creat príncep pel seu germà, el rei Estanislau II, el 4 de desembre de 1764. Després de la primera partició de Polònia (1772), va vendre el seu títol de Podkomorzy, no va jugar cap part més en la política i es va incorporar a la "alta vida". Se'l considerava un model de "fadrí".
El 21 de gener de 1751 es va casar amb Apol·lonia Ustrzycka (1736 - 1814), amb qui va tenir un fill i dues filles:
* El príncep Stanisław Poniatowski
* La princesa Katarzyna Poniatowska (1756 - 1773)
* La princesa Konstancja Poniatowska (1759 - 1830), que el 4 d'abril de 1775 es va casar amb Ludwik Tyszkiewicz (1748 - 1808), Hetman de camp lituà i Gran Mariscal de Lituània.

## Llista de germans i familiars

* Poniatowski (família polonesa)

## Referències

* ↑ F. de Callières, Sztuka dyplomacji..., p. 12-16
* ↑ M. Dernałowicz, Portret Familii, p. 7.
* ↑ biogram z XVII tomu Polskiego Słownika Biograficznego autorstwa Zofii Zielińskiej
# Kala (cràter)

Kala és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 17,4 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim koriak, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Kala». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Krasni Kliutx

Krasni Kliutx (en rus: Красный Ключ) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 145 habitants. Pertany al districte de Balakhtà.

## Referències

* ↑ «Чистопольский сельсовет на официальном портале Красноярского края». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 26 març 2020].
# Krasni Kurgan

Krasni Kurgan - Красный Курган (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar. Es troba a la plana de ponent del Caucas occidental, a la costa de la mar Negra. És a 14 km al nord d'Anapa i a 129 km a l'oest de Krasnodar.
Pertany al poble de Tsibanobalka.
# Korolevo

Korolevo (en rus: Королево) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que el 2010 tenia 5 habitants.

## Referències

* ↑ «численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских населенных пунктов, сельских населенных пунктов Пермского края по итогам Всероссийской переписи населения 2010 года». Arxivat de l'original el 2014-09-10. [Consulta: 2 abril 2019].
* ↑ Расстояние от Королева до Добрянки
# Kalanchoe prittwitzii

Kalanchoe prittwitzii és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una planta perenne, glabra, pruïnosa, de 0,4 a 2,3 m d'alçada.
Les tiges són erectes o decumbents a la base.
Les fulles són peciolades, pecíol aplanat, majoritàriament acanalades per sobre, lleugerament eixamplades a la base fins a semi-amplexicaule, de 0,5 a 6 cm, làmina ovada, oblonga o obovada, de vegades 3-lobulada o 3-foliada, glauca o glaucescent, de vegades amb taques de color marró o porpra pròximes al marge inferior, les fulles mitjanes de 6 a 25 cm de llarg i de 2,5 a 13 cm d'ample, punta obtusa, base cuneada, marges molt serrats a crenats o subsencers.
La inflorescència és laxa, paniculada, de moltes flors en cimes a 35 x 20 cm, pedicels de 5 a 20 mm.
Les flors són erectes; tub de calze de 0,5 a 2 mm; sèpals lanceolats a lanceolats-subulats, de 6 a 22 mm de llarg i d'1,5 a 4 mm d'ample; corol·la blanquinosa o verd groguenca a crema amb gola groga, rarament groguenca-rosa; tub cilíndric, ampliat a la base, de 13 a 28 mm; pètals de forma oblonga-ovada a ovada-lanceolada, mucronada, de 6 a 18 mm de llarg i de 3 a 7 mm d'ample; estams superiors inserits a la part superior del tub de la corol·la i poc sobresortits, estams inferiors inserits per sobre de la meitat de la tub de corol·la; anteres oblongues, de 0,8 a 3 mm, amb glàndula apical.

## Distribució

Planta endèmica de l'Àfrica central i oriental, Sudan, Etiòpia, Somàlia. Creix en marges del bosc, arbust obert i prats, en terrenys pedregosos o vessants rocosos, a 450 - 2300 m d'altitud.

## Taxonomia

Kalanchoe prittwitzii va ser descrita per Heinrich Gustav Adolf Engler (Engl.) i publicada a Botanische Jahrbücher für Systematik, Pflanzengeschichte und Pflanzengeographie 39: 463. 1907.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
prittwitzii: epítet atorgat en honor del militar alemany Georg Prittwitz und Gaffron.

### Sinonímia

* Kalanchoe dielsii Hamet (1931)
* Kalanchoe lugardii Bullock (1932)
* Kalanchoe secunda Werdermann (1935)
* Kalanchoe robynsiana Hamet (1949)

## Referències

* ↑ «Kalanchoe prittwitzii». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe prittwitzii Engl.». International Plant Names Index.
* ↑ «Epónimos del género Kalanchoe Adanson (Crassulaceae)». Bouteloua.
# Temporada 1998-1999 del Liceu

| Temporada 1998-1999 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| El rapte en el serrall | Wolfgang Amadeus Mozart | Francesc Guillén | Míriam Grau | Ruth Nabal, David Alegret, Anna Feu, Oriol Rosés, Abel García | | 7 al 21 de juny |
| La flauta màgica | Wolfgang Amadeus Mozart | Josep Pons | Joan Font | Josep Bros, Melba Ramos, Harry Peeters, Wolfgang Rauch | | 11 al 22 de juny |
| Norma | Vincenzo Bellini | Danile Callegari | | Gegam Gregorian, Francesco Ellero D'Artegna, Sharon Sweet, Verónica Villarroel, Rosa Maria Conesa, Josep Ruiz | | |

## Referències

* 1 2 Radigales, Jaume. Mozart a Barcelona: recepció operística, 1798-2006. L'Abadia de Montserrat, 2006. ISBN 8484157709.
# Tevfik Kış

Tevfik Kış (Çorum, 10 d'agost de 1934 - Ankara, 4 de setembre de 2019) va ser un lluitador turc, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va guanyar la medalla d'or en la categoria del pes semi pesat del programa de lluita lliure. Vuit anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, va disputar, sense sort, la prova del pes mitjà.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món de lluita, dues d'or i una de plata; i una medalla d'or al Campionat d'Europa de lluita i als Jocs del Mediterrani.

## Referències

* ↑ «Turkish wrestling legend dies at age of 85 – ItzaGoal365 Space Discussions – Latest Football News, Transfers and Rumours». itzagoal365.com. Arxivat de l'original el 2019-09-05.
* 1 2 «Olympedia – Tevfik Kış». [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 26 maig 2024].
# Regne Reunificat d'Àrnor i Góndor

En el marc del món llegendari creat per J.R.R. Tolkien, El Regne Reunificat d'Àrnor i Góndor, o simplement el Regne Reunificat, és el reialme fundat a la Terra Mitjana a la fi de la Tercera Edat.
Quan Àragorn II va ser proclamat rei de Góndor al final de la Guerra de l'Anell, també va ser coronat com a rei d'Àrnor en funció del seu llinatge com a descendent dels antics reis d'Àrnor i d'Arthedain. D'aquesta manera, els dos regnes que havien quedat dividits molts segles enrere es tornaven a unificar.
Amb la desfeta de Sàuron, el Regne Reunificat dominava sense disputa tot el Nord Oest de la Terra Mitjana. Utilitzant els recursos de Góndor va fer reconstruir l'antic regne d'Àrnor, i sobre les runes d'Annúminas es va reconstruir la capital del Regne del Nord.
El Regne Reunificat es va expandir fins a ocupar tots els territoris que en el passat havien format part dels dos regnes exceptuant Ròhan i la Comarca. Entre les conquestes liderades per Aràgorn durant la Quarta Edat s'hi troba el Sud de Góndor (Harondor), i les terres brunes cap al Mar de Rhûn. També va sotmetre els corsaris d'Úmbar, una colònia dels númenóreans negres, exiliats durant la guerra civil que havien atacat els ports de Góndor durant la Guerra de l'Anell. Els regnes dels homes de Dale i dels nans d'Erèbor també es van posar sota la protecció del rei Eléssar.

## Reis del Regne Reunificat

El Regne Reunificat va ser fundat per Àragorn, que es va fer coronar amb el nom d'Eléssar Telcontar (Eléssar per la pedra verda que portava, i Telcontar per la traducció al quenya del seu sobrenom "Gambús"). La seva legitimitat naixia en què ell era, a través de la línia de Valàndil, hereu directe dels antics Alts Reis d'Àrnor i Góndor (era el trentavuitè hereu per línia directa masculina d'Eléndil). Va regnar des del 3019 de la Tercera Edat fins al 120 de la Quarta Edat.
Després de la seva mort, va ser succeït pel seu fill Eldàrion. No hi ha informació sobre la successió a partir d'aquí.

## Referències

* 1 2 Day, David. The Heroes of Tolkien: An Exploration of Tolkien's Heroic Characters, and the Sources that Inspired his Work from Myth, Literature and History (en anglès). Octopus, 2017-10-20. ISBN 978-0-7537-3271-7.
# Teorema de Bendixson-Dulac

En matemàtiques, el teorema de Bendixson-Dulac sobre sistemes dinàmics estableix que si existeix una funció $\varphi (x,y)$ $C^{1}$ (anomenada la funció Dulac) tal que l'expressió
    ${\frac {\partial (\varphi f)}{\partial x}}+{\frac {\partial (\varphi g)}{\partial y}}$
té el mateix signe $\neq 0$ gairebé pertot en una regió simplement connex del pla, llavors el sistema autònom del pla
    ${\frac {dx}{dt}}=f(x,y),$
    ${\frac {dy}{dt}}=g(x,y)$
no té solucions periòdiques no-constants que es trobin completament dins de la regió. «Gairebé pertot» significa a tot arreu excepte possiblement en un conjunt de mesura 0, com un punt o línia.
El teorema va ser establert per primera vegada pel matemàtic suec Ivar Bendixson el 1901 i posteriorment refinat pel matemàtic francès Henri Dulac el 1933 utilitzant el teorema de Green.

## Demostració

Utilitzant la prova per contradicció i sense perdre la generalitat, fem que hi hagi una funció $\varphi (x,y)$ tal que existeixi una funció tal que
    ${\frac {\partial (\varphi f)}{\partial x}}+{\frac {\partial (\varphi g)}{\partial y}}>0$
a la regió simplement connexa $R$. Sigui $C$ una trajectòria tancada del sistema autònom del pla en $R$. Fem que $D$ es trobi a l'interior de $C$. Llavors pel teorema de Green,
    ${\begin{aligned}&\iint _{D}\left({\frac {\partial (\varphi f)}{\partial x}}+{\frac {\partial (\varphi g)}{\partial y}}\right)\,dx\,dy=\oint _{C}\left(-\varphi g\,dx+\varphi f\,dy\right)\\[6pt]=&\oint _{C}\varphi \left(-{\dot {y}}\,dx+{\dot {x}}\,dy\right).\end{aligned}}$
A causa del signe constant, la integral esquerra de la línia anterior ha d'avaluar un nombre positiu. Però al llarg de $C$, $dx={\dot {x}}\,dt$ i $dy={\dot {y}}\,dt$, l'integrand s'anul·la (és de fet és 0 a tot arreu). Això és una contradicció, de manera que no pot haver-hi aquesta trajectòria tancada $C$; la solució periòdica no existeix i es demostra el teorema.

## Referències

* ↑ Theodore Allen, Burton. Volterra Integral and Differential Equations (en anglès). Elsevier, 2005. ISBN 9780444517869.

## Bibliografia

* Cappell, S.E; Shaneson, J.L «Non-linear similarity» (en anglès). Ann. of Math, 113, 1981.
* Kuiper, N.H «The topology of the solutions of a linear differential equation on» (en anglès). Proc. Internat. Congress on Manifolds [Tokyo], 1973.
* Kuiper, N.H; Robbin, J.W «Topological classification of linear endomorphisms» (en anglès). Inv. Math., 19, 1973.

## Vegeu també

* Teorema de Poincaré-Bendixson
# Timbró d'Esparta

* No s'ha de confondre amb Tibró d'Esparta.
Timbró o Tibró (en llatí Thimbron o Thibron, en grec antic Θίμβρων, Θίβρων) fou un militar espartà al servei de Macedònia.
Era l'oficial de confiança d'Harpal, sàtrapa de Babilònia designat per Alexandre el Gran; el va acompanyar en la seva fugida amb el tresor d'Alexandre i se sospita que va ser ell qui al final el va matar a Creta l'any 324 aC i es va apoderar dels tresors i la flota del seu cap.
Es va posar al servei dels exiliats de Cirene, amb els quals va anar contra aquesta ciutat amb l'objectiu d'ocupar-la; va derrotar l'exèrcit de Cirene i es va apoderar del port, Apol·lònia de Cirenaica juntament amb els tresors que hi va trobar i va obligar a la població a pagar una contribució de 500 talents a més d'obtenir material de guerra. Però el seu oficial Mnasicles va desertar, es va passar a Cirene i sota la seva direcció els cirineus van recuperar Apol·lònia, tot i que Timbró va tenir l'ajut de la ciutat de Barca i de la d'Hespèrides. Timbró es va apoderar de la ciutat de Tauquira, però successives derrotes li van fer perdre la major part de les seves forces, morts en combats o capturats, mentre la seva flota va ser destruïda per una turmenta.
No es va descoratjar i va reclutar reforços al Peloponès, amb els quals va derrotar els cirineus, que tenien el suport dels libis i dels cartaginesos, i va assetjar la ciutat de Cirene. Quan la gana va arribar, van esclatar dissensions dins la ciutat i van expulsar de la ciutat al partit oligàrquic. La ciutat va demanar ajut a Ptolemeu I Sòter i una part dels exiliats es van refugiar vora Timbró, però altres van anar a Egipte. Ptolemeu es va voler implicar en la lluita, i va enviar una força important dirigida per Ofel·les, que portava amb ell alguns dels oligarques de Cirene. Alguns dels demòcrates de la ciutat van veure el perill que representava Ofel·les, i van decidir pactar amb Timbró, però van detectar la seva fugida i la majoria van caure executats.
La ciutat de Cirene llavors es va aliar amb Timbró contra els egipcis, però Ofel·les els va derrotar. Timbró va fugir i va caure en mans dels libis que el van entregar a Epícides d'Olint, governador de Tauquira, a qui Ofel·les acabava de nomenar. Epícides el va enviar a Apol·lònia on Timbró havia fet les pitjors malifetes, i on va morir crucificat l'any 322 aC.

## Referències

* ↑ 2.Thimbron or Thibron a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1103-1104
# Fiorano Canavese

Fiorano Canavese és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 45 quilòmetres al nord de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 769 habitants.
Fiorano Canavese limita amb els següents municipis: Montalto Dora, Lessolo, Alice Superiore, Ivrea, Banchette, Banchette, Salerano Canavese, Samone, Lugnacco i Loranzè.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 8 abril 2020].
# Jlij

Jlij (àrab: جزيرة جليج, jazīrat Jlīj) és una petita illa deshabitada del golf de Boughrara, situada al sud de l'illa de Gerba, a la governació de Médenine, Tunísia. Té una extensió de 149,29 ha i dista 3 km de la costa. Al sud té dos illots minúsculs, sense nom, amb una extensió de 1,43 ha i 0,28 ha. Tant l'illa com els illots tenen la superfície sorrenca. Tot i l'aridesa de l'illa, s'hi han localitzat quatre espècies de sargantanes i serps: Chalcides ocellatus, Acanthodactylus boskianus, Mesalina olivieri i Malpolon insignitus.
L'illa dona nom a l'Associació Jlil pel Medi Marí, una associació de l'illa de Jerba dedicada a la protecció del medi marí i la biodiversitat.

## Referències

* ↑ «Jlij» (en anglès). GeoNames. [Consulta: 7 setembre 2023].
* 1 2 3 Lo Cascio i Rivière, 2016, p. 326.
* ↑ Lo Cascio i Rivière, 2016, p. 327-329.
* ↑ «Association Jlij pour l'Environnement Marin» (en francès). Association Jlij pour l'Environnement Marin. [Consulta: 7 setembre 2023].

## Bibliografia

* Lo Cascio, Pietro; Rivière, Vincent «An updated herpetofaunal inventory for some islets of South Eastern Tunisia». Biodiversity Journal, 7 (3), 2016, pàg. 325-330.
# Guiglielmo Guglielmi

Guiglielmo Guglielmi (Piazzole d'Orezza, 1644 - 1728) fou un escriptor i sacerdot cors. Va escriure els poemes A Malannata i Ottave giocose (1702), 36 octaves en italià a les quals uneix un lamentu en bastià, un vocero del nord, una nanna i una serenatta del sud. Aquests poemes foren publicats per Salvatore Viale a les Canti populari corsi (1855) i posteriorment per A Muvra el 1928.

## Referències

* Salvatore Viale, Canti popolari corsi, 1855, Fabiani:Bastia
* Cronica de Còrsega - segle XVII Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.
# Tirapeu

* Per a altres significats, vegeu «Gaiata (monument)».
Un tirapeu, tirapotes o gaiata és un bastó llarg amb el mànec corb i amb un dels extrems acabat en forma de ganxo utilitzat tradicionalment pels pastors. Per extensió, com a pastors d'ànimes, s'anomena també tirapeu al bàcul pastoral del bisbe, que és símbol de la seva funció. El bàcul pastoral és dignitat del bisbe, encara que no exactament del Papa, puix que el seu acaba en un crucifix. La funció simbòlica del tirapeu es manifesta clarament al llibre de l'Èxode (Antic Testament), en el qual és utilitzat per Moisès i Aaron. Destaca als següents passatges:
* Déu el transforma en serp davant de l'esbarzer ardento cremant
* A Egipte, quan Aaron llança el tirapeu a terra, es transforma en serp devorant les dels ancians
* Aaron utilitza el tirapeu en la primera plaga, transformant l'aigua en sang
* Moisés utilitza el tirapeu per treure aigua de la roca
* També l'utilitza per expulsar els amalequites
En algunes cultures, el tirapeu de pastor va evolucionar fins a convertir-se en ceptre o bastó de dignitat. És el cas de la civilització egípcia, en la qual el tirapeu heka, símbol del déu Andieti i d'Osiris, va ser emblema de poder des de les primeres dinasties. Els faraons el van portar com a insígnia real juntament amb el flagell nejej. El tirapeu també va funcionar com a amulet (associat a la protecció dels poderosos), per la qual cosa fou trobat en nombrosos enterraments.

## Referències

* ↑ «Tirapeu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Tirapeu». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Torre de Cerredo

Torrecerredo, Torre de Cerredo (La Torre Cerréu en asturià) és la muntanya de major altitud d'Astúries i de Castella i Lleó, dels Picos de Europa, de la serralada Cantàbrica i també del tot el nord-oest de la península Ibèrica. Té una alçada de 2.650 metres.

## Situació

Està enclavada en el [ Massís Central dels Picos de Europa] o massís dels Urrieles, a la divisòria de les províncies d'Astúries i Lleó. El seu cim, amb un desnivell de més de 2.200 metres sobre el riu Cares, posseeix unes vistes del massís occidental i els canals que aboquen sobre la gola del Cares.

## Ascensió

L'ascensió és de nivell "Poc Difícil Inferior" i va ser ascendida per primera vegada per Aymar d'Arlot de Saint Saud, Paul Labrouche, Luis Suárez, de Espinama, i Francois Surt-los, de Gavarnie, el 30 de juny de 1882.
La via més fàcil d'ascensió arrenca des del Jou de Cerredo i està catalogada com a Poc Difícil Inferior. L'últim tram, d'uns 200 metres, és una grimpada senzilla que no fa necessari l'ús de material d'escalada. Les dues rutes d'aproximació més usades són des dels refugis propers del Jou de los Cabrones i de la Vega de Urriellu.