OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elsa Joubert

Elsa Joubert, de nom de naixement Elsabé Antoinette Murray Joubert (Paarl, Província del Cap, Unió Sudafricana, 19 d'octubre de 1922 – Ciutat del Cap, Cap Occidental, Sud-àfrica, 14 de juny de 2020) fou una escriptora sudafricana en afrikaans.
Va guanyar gran popularitat amb la novel·la Die swerfjare van Poppie Nongena ("Els anys errants de Poppie Nongena"), la qual va ser traduïda a 13 llengües, així com adaptada al teatre i al cinema.

## Biografia

Joubert es va criar a Paarl i va anar a l'escola de nenes La Rochelle de Paarl el 1939. Després va estudiar a la Universitat de Stellenbosch, on es va graduar amb una llicenciatura en arts el 1942 i Diploma d'Educació Secundària el 1943. Va continuar els seus estudis a la Universitat de Ciutat del Cap, on va realitzar un màster en literatura neerlandesa i en afrikaans l'any 1945.
Després de graduar-se, Joubert va impartir classes a la Hoër Meisieskool, una escola de nenes de Cradock, i va treballar com a redactora a una coneguda revista familiar africana (Huisgenoot), de 1946 a 1948. Després va començar a escriure a temps complet i va viatjar àmpliament per l'Àfrica, des de les fonts del Nil a Uganda, passant pel Sudan i el Caire, així com per Moçambic, Maurici, la Reunió, Madagascar i Angola. També va visitar Indonèsia.
El 1950, Joubert es va casar amb Klaas Steytler, periodista i més tard editor i autor, que va morir el 1998. Tingué dues filles i un fill, i vivia a Oranjezicht, Ciutat del Cap.
Va morir a Ciutat del Cap el 14 de juny de 2020 per causes relacionades amb la COVID-19.

## Obres
### Guies de viatge

* Water in woestyn (Uganda a Kaïro), Dagbreek Boekhandel, 1957
* Die verste reis (Wes-Europa), 1959
* Suid van die wind (Madagaskar), 1962
* Die staf van Monomotapa (Mosambiek), 1964
* Swerwer in die Herfsland (Oos-Europa), 1968
* Die nuwe Afrikaan (Angola), Tafelberg, 1974
* Gordel van Smarag (Indonesië), Tafelberg, 1997

### Novel·les i narracions breus

* Ons wag op die kaptein - Morir al capvespre, Tafelberg, 1963
* Die Wahlerbrug, Tafelberg, 1969
* Bonga, Tafelberg, 1971
* Die swerfjare van Poppie Nongena, Tafelberg, 1978 - El viatge errant de Poppie Nongena (1980), traduïda a 13 idiomes i interpretat també al teatre i al cinema.
* Melk (Contes breus), Tafelberg, 1980
* Die laaste Sondag - L'últim diumenge, Tafelberg, 1983
* Poppie (coautora Sandra Kotzé), 1984
* Die vier vriende, 1985 - Els quatre amics (1987) (llibre infantil)
* Missionaris, 1988
* Dansmaat (Contes breus), Tafelberg, 1993
* Die reise van Isobelle, Tafelberg, 1995
* Twee Vroue, Tafelberg, 2002

### Autobiografies

* 'n Wonderlike Geweld, Tafelberg, 2005
* Reisiger, Tafelberg, 2010

## Referències

* ↑ Anonymous. «Elsa Joubert». www.sahistory.org.za, 17-02-2011. [Consulta: 13 juliol 2017].
* ↑ Breuer, Rosemarie. «Elsa Joubert». www.stellenboschwriters.com. [Consulta: 13 juliol 2017].
* ↑ Eloff, Herman. «Iconic SA author Elsa Joubert, 97, dies of Covid-19» (en anglès). Arts. [Consulta: 14 juny 2020].
# AGB

AGB té els següents significats:
* Confederació General Italiana del Treball (del seu nom en alemany Allgemeine Gewerkschaftsbund), sindicat del Tirol del Sud, a Itàlia
* AGB Nielsen (de l'acrònim en anglès Audits of Great Britain), empresa multinacional dedicada a la mesura d'audiències
* Branca asimptòtica de les gegants (del seu nom en anglès Asymptotic Giant Branch), període final de l'evolució estel·lar
* agb també és el codi ISO 639-3 del legbo, llengua parlada a Nigèria
# Barraca de la plana de Cal Borrell 3

La Barraca de la plana de Cal Borrell 3 és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una edificació d'ús agrícola de planta rectangular, amb els cantons arrodonits, amb un sol espai interior. Exteriorment adopta una forma acampanada. La porta d'entrada és situada al costat esquerre de la cara est. Els brancals de la porta són fets amb peces de pedra irregular de grans dimensions. Disposa de doble llinda. A la cara est est hi ha morter de ciment que està esquerdat. A la part baixa del mur hi ha un pedrís acabat amb peces de paviment de terratzo realitzat l'any 1991. A l'interior, al mur sud, hi ha una fornícula amb llinda i una menjadora. La coberta és una volta cònica -o falsa cúpula- feta amb una superposició de filades de lloses planes, formant anells, el radi dels quals va decreixent progressivament. La coberta, per la seva cara exterior, va ser recoberta amb una capa de terra.
Els murs i la volta són fets de peces irregulars de pedra unides en sec amb l'ajut de falques, també de pedra, de dimensions més petites. Els murs tenen un rebliment de pedruscall.

## Referències

* 1 2 «Barraca de la plana de Cal Borrell 3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# L'Hostal del Grau

L'Hostal del Grau és una masia de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Consta de planta baixa, primer pis i golfes. A migdia s'hi adossa un cos de porxos que agafen la planta baixa i el primer pis, coberts a una vessant recolzada sobre el mur de la façana. A la planta baixa hi ha arcades de mig punt sostingudes per pilars i al primer són d'arc rebaixat. Allà accedeixen les diverses habitacions de la casa.
És construïda amb pedra sense polir unida amb morter i els pilars són de pedra. Cal remarcar les voltes de creueria que es troben a la planta baixa, fetes de maó i sostingudes per pilars de pedra.

## Història

El Grau fou un antic hostal de molta anomenada que es troba prop del camí ral que baixa prop de la cinglera cap al Grau d'Olot. Existeix una llegenda que diu que hi havia una mina coneguda per la mina dels bandolers i la biga dels penjats, a l'hostal.
L'Hostalot, també un antic hostal, era un annex a aquest hostal del Grau.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas el Grau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Luciobarbus brachycephalus

Luciobarbus brachycephalus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Subespècies

* Barbus brachycephalus brachycephalus (Kessler, 1872)
* Barbus brachycephalus caspius (Berg, 1914)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
# Baile Eoin

Baile Eoin (gaèlic irlandès) o Johnstown (anglès) és un poble al Comtat de Kildare, Irlanda a 2 km al nord de Naas a la sortida 8 de la carretera N7. És a uns 25 km del centre de la ciutat del Dublín, i és la llar de molts treballadors a Dublín i Naas.
El carrer principal era part del sud-oest de l'antiga carretera principal de Dublín cap a Cork i Limerick, i el poble era un llogarret el 1970. La fonda de Johnstown era una concorreguda casa de postes fins al segle xix, i fora d'ella, s'hi detingué el cotxe del correu de Cork i cremat al començament de la rebel·lió de 1798. Va tenir una oficina de correu que va tancar a la dècada del 1920, i encara conserva les ruïnes medievals de l'església de St John arruïnada després del 1500. L'església és famosa per acollir la tomba de Richard Bourke, sisè earl de Mayo, el virrei fou mort a l'Índia el 1872.
La carretera principal finalment sobrepassà Johnstown el 1964 quan s'acabà el Naas Dual Carriageway. Aquesta fou ampliada al vial de sis carrils de la carretera N7 de Dublín a Johnstown, després de la qual passa a ser la carretera M7 de quatre carrils que duu cap a Limerick.

## Notes

* ↑ «Baile Eoin/Johnstown» (en irlandès). Logainm.ie. [Consulta: 25 abril 2017].
# Cercedilla

Cercedilla és un municipi de la Comunitat de Madrid. Està rodejat per diverses elevacions de Sierra de Guadarrama, com Siete Picos (2138 m), La Bola del Mundo, on hi ha un repetidor de televisió i La Peñota (1945 m). Limita amb Los Molinos i Navacerrada.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Cercedilla
* Cercedilla: Història, cultura, naturalesa a Sierra Guadarrama Arxivat 2006-02-10 a Wayback Machine.
# Elsa García

Elsa García (2 d'agost de 1990) és una esportista mexicana de l'especialitat de gimnàstica artística qui va ser campiona de Centreamèrica i del Carib a Mayagüez 2010.

## Trajectòria

La trajectòria esportiva d'Elsa García s'identifica per la seva participació en els següents esdeveniments nacionals i internacionals.

### Jocs Centreamericans i del Carib

Va ser reconegut el seu triomf de ser la setena esportista amb el major nombre de medalles de la selecció de Mèxic en els jocs de Mayagüez 2010.

#### Jocs Centreamericans i del Carib de Mayagüez 2010

El seu acompliment en la vintena primera edició dels jocs, es va identificar per ser la vintena primera esportista amb el major nombre de medalles entre tots els participants de l'esdeveniment, amb un total de 5 medalles:
* , Medalla d'or: Cavall
* , Medalla d'or: Equips
* , Medalla d'or: Sòl
* , Medalla de plata: Individual
* , Medalla de plata: Viga

## Referències

* 1 2 «Informació del Participant en els Jocs Centreamericans i del Carib Mayagüez 2010» (en castellà). Mayaguez2010.com, 2010. Arxivat de l'original el 2019-02-27. [Consulta: 1 setembre].
* ↑ «Guanya plata Elsa García en prova de gimnàstica en els JCC» (en castellà). L'afició, de 2010. Arxivat de l'original el 2010-08-11. [Consulta: 30 setembre].
* ↑ «Mala sort per a Elsa García en el Mundial de Gimnàstica» (en castellà). Televisa, 17-10-2009. [Consulta: 30 setembre].
* ↑ «Multi Medallistes» (en castellà). Mayaguez2010.com, 2010. Arxivat de l'original el 2018-08-02. [Consulta: 1 setembre].

## Enllaços externs

* Información del Participante en los Juegos Centroamericanos y del Caribe de Mayagüez 2010
# Actias selene

Actias selene és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels satúrnids (Saturniidae) pròpia de l'Àsia central i oriental. És una espècie molt demandada per aficionats a la cria de lepidòpters.

## Descripció
### Imago

Envergadura alar d'entre 116 i 122 mm. Predomina el color verd clar en tot l'animal. Tòrax i abdomen blancs, excepte una franja roja fosca horitzontal que passa pel tòrax i que envolta la vena superior de les ales; cap roig fosc. Ales anteriors i posteriors verd clares amb una línia postdiscal més fosca i un ocel rosat amb dues línies obliqües: una blanca i l'altra negra. Les posteriors presenten una extensió a forma de cua també verda però amb base rosada.

### Eruga

Verda lluent amb dues línies laterals, grogues i roges, a l'altura dels espiracles. Cada segment del seu cos presenta unes protuberàncies, més accentuades al tòrax, acabades en una mena de bola de color groga, taronja o vermella, des d'on surten diversos pèls. Cap i potes marrons. Durant les primeres fases del desenvolupament és vermella amb punts negres.

## Hàbitat

Paisatges oberts amb arbres dispersos i arbustos fins als 2.400 metres d'altitud. L'eruga s'alimenta de Betula, Juglans regia, Liquidambar styraciflua, Prunus, Rhododendron, Salix, entre d'altres.

## Període de vol

Vola en una generació durant el juny.

## Distribució

Des de l'Afganistan fins al Japó, incloent-hi el Pakistan, l'Índia, Rússia, el Nepal, la Xina, Java, Borneo, Sumatra, Sri Lanka, les Filipines i d'altres illes.

## Observacions

A la trilogia El Senyor dels Anells de Peter Jackson, és precisament un exemplar d'aquesta espècie qui serveix com a missatger entre Gwaihir i Gandalf.mm

## Subespècies

* Actias selene brevijuxta (Nässig & Treadaway, 1997)
* Actias selene eberti (Rougeot, 1969)
* Actias selene selene (Hübner, 1807)
* Actias selene taprobanis (U. Paukstadt & L.H. Paukstadt, 1999)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ WorthPoint (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Nässig, W.A. & C.G. Treadaway, 1998: The Saturniidae (Lepidoptera) of the Philippines. Nachrichten des Entomologischen Vereins Apollo Supplement 17: 223-424.

## Enllaços externs

* Saturniidae of Western Palaearctic (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Basquisme

El basquisme és un sentiment positiu a l'entorn basc i la seva cultura, que existeix en persones, grups socials i zones del País Basc i què, segons el DRAE, es caracteritza per «l'amor o suport a les coses característiques del País Basc», diferenciant-ho la RAE, del terme abertzale (patriota) que representaria postures més radicals.
Moltes vegades, el basquisme s'ha relacionat amb el nacionalisme basc, però no tan sols els nacionalistes bascos es poden denominar basquistes si no que diverses organitzacions polítiques basques i navarres es denominen basquistes sense reivindicar ser nacionalistes. Entre aquestes estan Nafarroa Bai, Batzarre, alguns sectors importants del PSE-EE, Partit Socialista de Navarra (PSN), de Ezker Batua - Berdeak, d'Esquerra Unida de Navarra i fins i tot, en menor grau, Unió del Poble Navarrès o el Partit Popular del País Basc.
# L'Hostalet

l'Hostalet o els Hostalets és una masia al veïnat de Sant Julià de Fréixens, al terme municipal de Vallcebre (al Berguedà). Està situada a una alçada de 811,4 msnm. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Masia de planta baixa, un pis i golfes amb coberta a dues vessants i el carener perpendicular a la façana orientada a ponent. Les finestres es distribueixen pels murs de migdia i ponent i són de petites dimensions fetes amb totxo. Els murs de maçoneria estan arrebossats però es conserven en mal estat. La masia fou construïda al peu del riu de Saldes, prop del molí fariner de Boixons, a finals del segle xviii. La casa adquirí gran protagonisme a començaments del segle XX quan s'hi instal·là una estació del telefèric que comunicava l'estació minera de l'Espà amb Saldes i que tenia una llargada d'11.700 m. Des dels Hostalets el carbó era transportat a l'Estació de Guardiola de Berguedà mitjançant camions. Aleshores la casa fou reconvertida en hostal, molt actiu gràcies a l'explotació minera i a la proximitat del molí fariner de Boixons. El telefèric fou construït per la societat alemanya "Adolf Bleichert" i companyia.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Vallcebre

## Referències

* ↑ Segons els plànols de l'ICGC o aquest document de l'Ajuntament titulat Criteris per l'ordenació i implantació d'activitats en sòl no urbanitzable Arxivat 2019-04-30 a Wayback Machine.
* ↑ El lloc presenta avui dia una denominació vacil·lant, ja que apareix com a “els Hostalets” (A‐20) al PLA ESPECIAL DEL CATÀLEG DE MASIES I CASES RURALS DE VALLCEBRE Arxivat 2019-04-30 a Wayback Machine. del mateix Ajuntament
* ↑ «Mapa de l'ICC». Institut Cartogràfic de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
* 1 2 3 «MASIA ELS HOSTALETS». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Lowell (Ohio)

Lowell és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 628 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lowell tenia 628 habitants, 258 habitatges, i 182 famílies. La densitat de població era de 969,9 habitants per km².
Dels 258 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.865 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.029 $ mentre que les dones 18.864 $. La renda per capita de la població era de 14.611 $. Aproximadament l'11,9% de les famílies i el 14,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lowell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lowell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Neues vom Tage

Neues vom Tage (en alemany, Notícies del dia) és una òpera (lustige Oper) en tres parts amb música de Paul Hindemith i llibret en alemany de Marcellus Schiffer. Es va estrenar el 8 de juny de 1929, en el Teatre d'òpera Kroll de Berlín, sota la direcció musical d'Otto Klemperer.

## Història

L'òpera és una sàtira de la vida moderna, la celebritat i el matrimoni, i implica parodies tant de la música de Puccini com del cabaret berlinès. L'òpera es va fer famosa per una escena amb una soprano nua (Laura) que canta en el bany sobre les meravelles de la lampisteria moderna, encara que Hindemith la va reemplaçar amb el tenor (Hermann) en la versió revisada.
Després de la seva estrena l'any 1929, Hindemith va revisar l'òpera, canviant el text i afegint una mica de música nova, per al Teatr Sant Carlo de Nàpols el 7 d'abril de 1954. L'estrena nord-americana va ser el 1961, per l'Òpera de Santa Fe.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Repartiment de l'estrena, 8 de juny de 1929 (Director: Otto Klemperer) | Versió revisada, 7 d'abril de 1954 (Director: Paul Hindemith) |
| Laura | soprano | Grete Stückgold | Mercedes Fortunati |
| Eduard, espòs de Laura | baríton | Giuseppe Valdengo | |
| Hermann, un corresponent professional | tenor | Erik Wirkl | Gino Sinimberghi |
| Herr M, "Senyor M" | tenor | Arthur Cavés | Alessandro Pellegrini |
| Frau M, "Senyora M" | mezzosoprano | Sabine Kalter | Adamo |
| Baró de Houdoux, un emprenedor | baix | Dezső Ernster | Giuseppe Modesti |
| Frau Pick, un reporter periodístic | contralto | Myriam Pirazzini | |
| Uli | baix | Fritz Krenn | Coriolano Jorio |
| Director d'hotel | baix | Gerardo Gaudiosi | |
| Donzella d'habitacions | soprano | | |
| Guia | baix | Plinio Clabassi | |
| Cap de cambrers | tenor | | |
| Registrador | baix | Giovanni Amodeo | |
| Primer mánager | tenor | Nino Adami | |
| Segon mánager | tenor | Silvio Santarelli | |
| Tercer mánager | tenor | Gianni Avolanti | |
| Quart mánager | tenor | Piero De Palma | |
| Cinquè mánager | baix | Aldo Terrosi | |

## Enregistraments

Hindemith: Neues vom Tage - WDR Rundfunkorchester Köln
* Director: Jan Latham-König
* Cantants principals: Elisabeth Werres (Laura), Claudio Nicolai, (Eduard), Ronald Pries (Hermann) / Horst Hiestermann (Herr M), Martina Borst (Frau M), Oscar Garcia de Gracia (Director d'hotel), Arwed Sandner (registrador) / Celso Antunes (primer mánager, cap de cambrers), Wolf Geuer (segon mánager), Thomas Donecker (tercer mánager), Christoph Scheeben (quart mánager; guia), Dieter Gillessen (cinquè mánager), Heribert Feckler: baix (sisè mánager), Sabine Bitter (noies d'habitacions)
* Data de l'enregistrament: 1987
* Segell discogràfic: WERGO - 28 61922 (CD)

## Referències

* Amadeus Almanac, accés el 20 d'agost de 2008 (estrena 1929) Arxivat 2012-03-24 a Wayback Machine.
* Amadeus Almanac, accés el 20 d'agost de 2008 (revisió 1954) Arxivat 2012-03-24 a Wayback Machine.
* Skelton, Geoffrey (1992), 'Neues vom Tage' en The New Grove Dictionary of Opera, ed. Stanley Sadie (Londres) ISBN 0-333-73432-7
# Cercetes

Els cercetes (en llatí: Cercetae, en grec antic Κερκεται o Κερκέτιοι) eren un poble de Sarmàcia, a l'Àsia, al nord-est de l'Euxí o mar Negra, entre el Bòsfor Cimmeri i la frontera de la Còlquida. No es coneixen amb precisió els seus límits, ja que la costa on vivien era plena de pobles diversos, segons diuen Hel·lànic de Mitilene, Claudi Ptolemeu i Esteve de Bizanci, a més d'Estrabó.
El seu nom s'ha conservat en el del poble circassià. Plini el Vell els situa més enllà del regne de les amazones i dels hiperboris, juntament amb els cimmeris, els muskhi i altres tribus.

## Notes

* ↑ segons Estrabó
* ↑ segons Dionís Periegetes

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Cercetae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 maig 2021].
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, I, 12
# Eleccions legislatives daneses de 1926

Les eleccions legislatives daneses de 1926 se celebraren el 2 de desembre de 1926 (el 20 de desembre a les illes Fèroe). Guanyaren els socialdemòcrates novament, però es formaria un govern de coalició entre Venstre i conservadors dirigit per Thomas Madsen-Mygdal.
| Partit | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| Socialdemokratiet | | 498,125 | 37,1% | 53 | -2 |
| Venstre | | 380,737 | 28,4% | 46 | +2 |
| Det Konservative Folkeparti | | 275,793 | 20,6% | 30 | +2 |
| Det Radikale Venstre | | 151,436 | 11,3% | 16 | -4 |
| Danmarks Retsforbund (E) | | 17,463 | 1,3% | 2 | +2 |
| Schleswigsche Partei (S) | | 10,222 | 0,8% | 1 | +0 |
| Danmarks Kommunistiske Parti | | 5,678 | 0,4% | 0 | +0 |
| Sjálvstýrisflokkurin | | 2.117 | | 0 | 0 |
| Sambandsflokkurin | | 2,600 | 0,1% | 1 | +0 |
| Javnaðarflokkurin | | 1.019 | | 0 | +0 |
| Total | Total | | | 149 | |
| Participació | Participació | 77,0% | 77,0% | 77,0% | 77,0% | 77,0% |
| Font | Font | | | | | |

## Referències

* ↑ Tågholt, Knud (1984). Hvem var minister - Dansk politik gennem mere end 100 år. Århus: Forlaget Aros. pp. 30–31, 34. ISBN 87-7003-204-1
# Actes de la Société d'Histoire Naturelle de Paris

Actes de la Société d'Histoire Naturelle de Paris (abreujat Actes Soc. Hist. Nat. Paris) va ser una revista il·lustrada amb descripcions botàniques que va ser editada per la Société d'Histoire Naturelle de Paris que va sorgir de la Société Linnéenne de Paris. Va ser publicada l'any 1792.

## Referències

* ↑ a Tropicos
* Descripció a IPNI
# Kassina schioetzi

Kassina schioetzi és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Costa d'Ivori, Guinea i, possiblement també, a Burkina Faso, Ghana i Libèria.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. & Schiøtz, A. 2004. Kassina schioetzi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Lowell (Vermont)

Lowell és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 738 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lowell tenia 738 habitants, 270 habitatges, i 204 famílies. La densitat de població era de 5,1 habitants per km².
Dels 270 habitatges en un 38,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,6% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 24,4% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.969 $ i la renda mediana per família de 29.408 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.446 $ mentre que les dones 21.083 $. La renda per capita de la població era de 12.404 $. Entorn del 18,8% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lowell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lowell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.