OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Craigmont

Craigmont és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 556 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Craigmont tenia 556 habitants, 225 habitatges, i 157 famílies. La densitat de població era de 286,2 habitants per km².
Dels 225 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,9% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.806 $ i la renda mediana per família de 36.719 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 16.548 $. Aproximadament el 12,9% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Craigmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Craigmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Craig Womack

Craig Womack és autor i professor de literatura indígena americana. D'ascendència creek-cherokee, Womack és més conegut per Red on Red: Native American Literary Separatism, un llibre de crítica literària on argumenta que l'enfocament dominant de l'estudi acadèmic de la literatura dels amerindis dels Estats Units és incorrecta. En lloc d'utilitzar els enfocaments postestructurals i postcolonials que no tenen la seva base en la cultura o experiència nativa, Womack afirma que el treball de la crítica nativa hauran de desenvolupar models tribals de crítica. Juntament amb Robert Allen Warrior, Jace Weaver i Greg Sarris, Womack és classificat com a estudiós de la literatura nativa americana de segona generació, un grup que ha alterat significativament l'ús de les metodologies crítiques utilitzades en l'aproximació a la literatura nativa americana.
Womack també ha escrit una nove·lal, Drowning in Fire, sobre les vides dels joves gais nadius americans.
Actualment, Womack treballa com a professor a la Universitat Emory, especialitzat en literatura nativa americana.

## Bibliografia

* Drowning in Fire, novel·la, 2001
* Red on Red, 1999.
* "Baptists and Witches: Multiple Jurisdictions in a Muskogee Creek Story" Southern Spaces. July 17, 2007.
* Craig S. Womack, Daniel Heath Justice, Christopher B. Teuton Reasoning Together: The Native Critics Collective University of Oklahoma Press, 2008
* Craig S. Womack Art as performance, story as criticism: reflections on native literary aesthetics University of Oklahoma Press, 2009
* Brooks, Lisa, Michael Elliott, Arnold Krupat, Elvira Pulitano, Craig Womack. "Cosmopolitanism and Nationalism in Native American Literature: A Panel Discussion." Southern Spaces, 21 June 2011.

## Vegeu també

* Estudis amerindis
* Llista d'escriptors amerindis

## Referències

* ↑ «Academic Departments & Programs». college.emory.edu. Emory College of Arts and Sciences, 2011. Arxivat de l'original el 23 d’abril 2011. [Consulta: 17 març 2011].

## Enllaços externs

* Womack's University of Oklahoma listing Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine.
* Canonizing Craig Womack Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine., article a American Indian Quarterly.
* Entrevista de 2005 a blogccritics magazine Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine.
# Fase de Classificació de la Copa del Món de Rugbi 1995-Asia

La zona asiàtica tenia per a la Copa del Món de Rugbi de 1995 una plaça disponible. Vuit equips lluitaven per la plaça vacant. Es va decidir que el campió del 1994 ARFU Asian Rugby Championship celebrat a Malàisia entre el 22 d'octubre i el 29 d'octubre de 1994 representés Àsia al torneig. El campionat tenia un format basat en una fase de grups on els dos primers classificats avançaven a la final, i el guanyador accedia a la Copa del món de Rugbi de Sud-àfrica.

## Grup 1

| Posició | Nació | Partits | Partits | Partits | Partits | Punts | Punts | Punts | Taula de punts |
| Posició | Nació | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | A Favor | En contra | Diferència | Taula de punts |
| 1 | Japó | 3 | 3 | 0 | 0 | 226 | 17 | 209 | 6 |
| 2 | Taiwan | 3 | 2 | 0 | 1 | 53 | 80 | -27 | 4 |
| 3 | Malàisia | 3 | 1 | 0 | 2 | 47 | 144 | -97 | 2 |
| 4 | Sri Lanka | 3 | 0 | 0 | 3 | 30 | 115 | -85 | 0 |
| Japó | 56 - 5 | Taiwan | 22 d'octubre de 1994 - Kuala Lumpur |
| Malàisia | 23 - 18 | Sri Lanka | 22 d'octubre de 1994 - Kuala Lumpur |
| Japó | 67 - 3 | Sri Lanka | 24 d'octubre de 1994 - Kuala Lumpur |
| Taiwan | 23 - 15 | Malàisia | 24 d'octubre de 1994 - Kuala Lumpur |
| Japó | 103 - 6 | Malàisia | 26 d'octubre de 1994 - Kuala Lumpur |
| Taiwan | 25 - 9 | Sri Lanka | 26 d'octubre de 1994 - Kuala Lumpur |

## Grup 2

| Posició | Nació | Partits | Partits | Partits | Partits | Punts | Punts | Punts | Taula de punts |
| Posició | Nació | Jugats | Guanyats | Empatats | Perduts | A Favor | En contra | Diferència | Taula de punts |
| 1 | Corea del Sud | 3 | 3 | 0 | 0 | 183 | 31 | 152 | 6 |
| 2 | Hong Kong | 3 | 2 | 0 | 1 | 274 | 41 | 233 | 4 |
| 3 | Tailàndia | 3 | 1 | 0 | 2 | 80 | 163 | -83 | 2 |
| 4 | Singapur | 3 | 0 | 0 | 3 | 21 | 323 | -302 | 0 |

## 3r i 4t lloc

| Hong Kong | 80 - 26 | Taiwan | 29 d'octubre de 1994 - Kuala Lumpur |

## Final

| Japó | 26 - 11 | Corea del Sud | 29 d'octubre de 1994 - Kuala Lumpur |

## Referències

* ↑ «RUGBY WORLD CUP 1995» (en anglès). Welsh Rugby Union. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2015. [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ Barclay, Simon. Rugby World Cup 1987 - 2011 Complete Results & Statistics (en anglès). Lulu.com, 2011. ISBN 9781447899563 [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ «RWC 1995» (en anglès). [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ «ESPN 1995 RWC qualification» (en anglès). ESPN. [Consulta: 4 agost 2015].
# Creu Monumental de Vergós Guerrejat

La Creu Monumental de Vergós Guerrejat és una obra d'Estaràs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu situada a un costat de les escales d'accés a la plaça de l'església del poble. Aquesta se'ns presenta estructurada a partir d'una doble graonada decreixent i de planta quadrada. Damunt
damunt seu s'assenta una creu de tipus llatina, amb una inscripció en relleu al seu anvers. Així doncs, trobem al tronc de la creu "RECORD VERGÓS" i als braços de la mateixa "STA MISSIÓ ABRIL 1953".

## Història

Els Pares Claretians eren els encarregats del que s'entén com Santa Missió a l'actual comarca de la Segarra. Era una mena d'apostolatge del cristianisme centrat en els pobles, una vegada passada la Guerra Civil espanyola. Després de la predicació per part de dos pares Claretians es feia una missa, viacrucis, processó i s'erigia una creu monumental.

## Referències

* 1 2 3 «Creu Monumental de Vergós Guerrejat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Símbol nabla

El nabla és un símbol que s'escriu com a ∇. El nom prové de la paraula grega que servia per definir un antic instrument. Paraules similars existeixen en arameu i hebreu.
Un altre nom, menys comú, pel símbol és el de atled, ja que és una delta a l'inrevés.
El símbol nabla està disponible en HTML estàndard com a &nabla; i en LaTeX com a \nabla. En Unicode, és el caràcter al nombre decimal 8711, o a l'hexadeximal 0x2207.
El nabla s'utilitza en matemàtiques per fer ús de l'operador nabla. També es pot referir a una connexió en geometria diferencial. El va introduir per primera vegada William Rowan Hamilton.
# Filtre RGBE

A fotografia digital, el filtre RGBE és un mosaic filtre de color alternatiu al filtre Bayer (GRGB). Igual que el filtre Bayer, utilitza un mosaic de filtres de píxels, però amb els colors vermell, verd, blau i "maragda" ("com cian "d'acord amb Sony), i així, també requereix demosaicing per produir una imatge a tot color. Va ser desenvolupat per Sony i fins ara només s'utilitza en el CCD de 8 megapíxels ICX456 8 i en la càmera Sony CyberShot DSC-F828.
Sony indica que la raó d'afegir el filtre del quart color és "per reduir els errors de la reproducció del color i enregistrar imatges naturals més properes a la natural percepció de la visió de l'ull humà".
* La reparació RGBE utilitza un quart color, cian, així com el vermell, verd i blau
* Compareu l'anterior filtre Bayer, amb dues vegades les cel verdes

## Vegeu també

* Càmera de televisió
* Fotografia digital
* Fotografia
* Càmera digital
* Sensor d'imatge
* Sensor CCD
* Sensor CMOS
* Foveon X3
* Mosaic filtre de color
* Filtre Bayer
* Filtre CYGM
* Format del sensor d'imatge
* Factor de distància focal

## Referències

* ↑ Phil Askey, Cybershot DSC-F828 Review, DPReview.com, January 2004
* ↑ .dpreview.com/news/0307/03071601sonyrgbeccd.asp Sony announce new RGBE CCD, press release, DPReview.com, Tue 15 July 2003
# Creu del cementiri d'Ur

La creu del cementiri d'Ur és una creu de cementiri feta de ferro forjat i datada del segle xvi. Havia tingut un Crist però ha desaparegut. Els braços acaben en flors de lis, i l'extrem superior en una flor de lis que s'expandeix en tres branques i amb fruits. La creu està instal·lada sobre una columna vuitavada de granit ricament emmotllurada.

## Referències

* ↑ Croix en fer forgé, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
# Creu del Rosselló

La Creu del Rosselló és una obra del municipi de Súria (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una creu de pedra erigida probablement en record d'una batalla entre combatents francesos i miquelets ocorreguda en aquella zona a finals del XVII. El monument s'estructura amb una peanya quadrangular, esglaonada, formada per carreus de diversos tipus lligats per morters diferents (estudis tècnics del monument atribueixen aquest fet a antigues intervencions practicades a l'element de les quals no hi ha constància documental).
Damunt aquesta peanya, un contrapès de premsa, reaprofitat, fa les funcions de base de sustentació. Al centre de la base s'aixeca el fust octogonal de cares amb la superfície llisa. Està coronat per un capitell-magolla, de secció tronco-piramidal, profusament decorat amb motius esculpits, alguns encara indesxifrables. En tres de les seves cares hi ha un escut heràldic: la lletra A (grafia gòtica) coronada; mentre que a la cara Oest, hi ha un personatge, aparentment masculí, amb cabells llargs i barret amb casquet arrodonit. Sembla estar ajupit, amb els genolls doblegats i com si sostingués, amb braços i mans, alguna llança o escopeta. A cadascuna de les arestes hi ha esculpits dos caps, els superiors masculins i els inferiors, probablement femenins.
De la creu pròpiament dita només s'ha conservat la part inferior del braç longitudinal encastat a la magolla. Presenta la superfície llisa i el perfil ressaltat per un rivet o sanefa.

## Història

L'any 1941, al padró de béns immobles de Súria, la creu apareix amb el nom Creu de Perpinyà. Malgrat tot la tradició popular l'ha anomenat Creu del Rosselló. Probablement fou erigida pels familiars de combatents francesos morts pels miquelets durant les guerres amb França durant el segle xvii en memòria d'una batalla ocorreguda en aquelles contrades. Amb motiu de la guerra civil, la creu patí destrosses efectuades per una partida anarquista. Els trossos trencats foren abandonats per la rodalia i mai més recuperats.
L'any 2000 es va practicar una restauració arqueològica i conservadora del monument.

## Referències

* 1 2 3 4 «Creu del Rosselló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Creu del Santuari de Gràcia

La Creu del Santuari de Gràcia és una creu de terme situada a l'entrada del Santuari de Nostra Senyora de Gràcia, al puig de Randa, Llucmajor, Mallorca. Amb una alçada de 3,17 m està composta per: una graonada octogonal de sis graons, un fust de secció octogonal, un capitell de forma helicoidal d'arestes vives i un creuer de tipologia llatina de braços rectes amb terminacions còncaves i en relleu una creu superposada de braços rectes acabats en formes circulars amb una funció totalment decorativa. Fou bastida a finals del segle xviii possiblement per substituir una de més antiga que s'hauria fet malbé, la qual cosa s'observa al capitell, fragment del fust de l'antiga creu.

## Referències

* ↑ Amorós, M. «Creu del Santuari de Gràcia». Creus de terme de Llucmajor. Arxivat de l'original el 20 de juny 2013. [Consulta: 27 setembre 2012].
# Teatre Cuvilliés

El Teatre Cuvilliés (en alemany Altes Residenztheater) és un petit teatre rococó situat dins del palau de la residència de Múnic, Alemanya, considerat una de les joies del barroc teatral.

## El teatre

Encarregat per l'elector Maximilià III Josep de Baviera com la nova casa d'òpera, va ser edificat per l'arquitecte francès François de Cuvilliés el vell (1695-1768) entre 1751 i 1755, i per això se'l coneix per aquest nom. Al principi estava reservat exclusivament per a membres de la cort.
Originalment situat dins de l'actual Neues Residenz Theater, va ser desarmat el 1943 durant la Segona Guerra Mundial per evitar la seva total destrucció pels bombardejos, que van destruir l'Òpera Estatal de Baviera (Teatre Nacional de Múnic) el 18 de març de 1944. Va ser traslladat a una altra ala del palau de la Residència i van sobreviure els tallats en fusta, encara que es va perdre la cúpula pintada per Johann Baptist Zimmermann.
A la sala s'han dut a terme les estrenes d'Idomeneo (1781) de Mozart i Abu Hassan (1811) de Weber.
El 1973 Luchino Visconti hi va rodar escenes de Ludwig.
Va ser renovat i reobert l'any 2008.

## Referències

* ↑ «Bayerische Schlösserverwaltung».
* ↑ «Wiedereröffnung des Cuvilliés-Theaters - Theaterraum mit Tücken - München - sueddeutsche.de». Arxivat de l'original el 2013-01-06. [Consulta: 23 juliol 2015].
* Dieter Derksen und Eberhard Horst: „Das verkünstelte Opernhausgepäu des Herrn von Cuvilliés“. Zur Geschichte des Münchener Residenztheaters.Süddeutscher Verlag, München 1989, ISBN 3-7991-6434-0
* Hundt, Dietmar und Ettelt, Elisabeth: François de Cuvilliés d. Ä., François de Cuvilliés d. J.. Freilassing 1990.
* Rueth, Andrea: François de Cuvilliés d. Ä.. In: Wurst, Jürgen und Langheiter: Monachia. München 106-107. ISBN 3-88645-156-9BookSources/3886451569
* Schnell, Johannes: François de Cuvilliés' Schule Bayerischer Architektur. Ein Beitrag zoom Stichwerk und zur Architekturtheorie beider Cuvilliés. München 1961.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Cycloramphus semipalmatus

Cycloramphus semipalmatus és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* Verdade, V.& Heyer, R. 2004. Cycloramphus semipalmatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# DMAX

DMAX, també anomenat Discovery Max, és un canal de televisió per cable o satèl·lit propietat de Discovery Communications que transmet una gran varietat de programes d'entreteniment de no-ficció. Dmax és operat per Discovery Networks Deutschland en Free to air per Alemanya, Àustria i Suïssa. Encara que el canal està àmpliament disponible a la resta d'Europa.
DMAX es pot trobar als satèl·lits Astra 1H, 1L, i 3A i enllaçada per SES Platform Services, l'empresa germana de SES Astra.
DMAX fou creada per Discovery Communications a partir de l'estació alemanya XXP. Discovery va comprar XXP l'1 de gener de 2006. DMAX es va llançar com a canal de televisió en obert l'1 de setembre. El seu nom va ser inventat pel director creatiu de Discovery James Gilbey qui va demanar a les agències de disseny que presentessin noms en una competició innovadora. L'agència guanyadora va ser RedBee amb seu a Londres. El seu canvi de marca més recent va ser creat per Artillery Design Ltd amb seu a Brighton Regne Unit. La seva programació inclou programes d'aventura, cotxes, tecnologia, divulgació científica i bricolatge. Dmax no inclou futbol ni programes eròtics. El seu Director General és Patrick Hörl.

## Regne Unit i Irlanda

Amb l'èxit de DMAX en Alemanya un canal per separat es va anunciar al Regne Unit i Irlanda el 22 de novembre de 2007, i inicià la seva programació el 8 de gener de 2008.
A més un canal timeshift anomenat DMAX+1 (el mateix però avançat una hora) estava disponible des del seu llançament. Un canal timeshift de dues hores anomenat DMAX+2 va ser llançat a Sky l'1 d'abril de 2008. Un altre canal timeshift anomenat DMAX+1.5 va ser llançat en Sky el 18 d'agost de 2008. DMAX 1.5 es va tancar el 2 de novembre de 2009, quan es va inaugurar el canal Quest +1.

## Itàlia

Es va llançar en novembre de 2011, i ja és entre els canals més vists al país. Una producció seva, Unti i bisunti, es retransmetré també a l'estat espanyol com El chef Rubio.

## Espanya

A Espanya es va llançar amb el nom de Discovery Max el 12 de gener de 2012, encara que actualment se'l coneix com a DMAX, igual que les altres versions internacionals.

## Referències

* 1 2 Maggio, Davide. «È DMAX il nuovo canale free targato Discovery», 09-11-2011.
* ↑ «Republic of Ireland channel changes». Arxivat de l'original el 2011-11-15. [Consulta: 20 setembre 2016].
* ↑ Discovery Max online

## Enllaços externs

* DMAX (alemany)
* DMAX Arxivat 2011-12-30 a Wayback Machine. (anglès)
* DMAX Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine. (anglès)
* DMAX (italià)
* DMAX Arxivat 2011-12-30 a Wayback Machine. (castellà)
# DLM

DLM té els següents significats:
* Democrazia è Libertà - la Margherita, partit polític històric d'Itàlia, vegeu La Margherita
* DLM Forum, acrònim de Dades Llegibles per Màquina, fòrum internacional dedicat a impulsar la gestió dels documents electrònics
* Deutsches LederMuseum, museu dedicat al cuir amb seu a Offenbach am Main, a Alemanya
* Deutsche Liga für Menschenrechte, organització per la defensa dels drets humans d'Alemanya
* DLM AG (de l'acrònim en alemany DampfLokomotiv- und Maschinenfabrik), empresa fabricant de locomotores de vapor de Suïssa
* Derrière le miroir, revista literària històrica de França
* Dead Like Me, sèrie de televisió dels Estats Units
* Minòrids del Lleó (de l'acrònim en anglès December Leonis Minorids), pluja de meteors que presenta el radiant a la constel·lació del Lleó Menor
* Divisió Lleugera Mecànica, tipus d'unitat de l'Exèrcit francès durant la Segona Guerra Mundial
* Funitel (del seu nom en anglès Double-Loop Monocable), remuntador de cable doble
* Drenatge limfàtic manual, drenatge terapèutic mitjançant massatge
* Dosi letal mínima, dosi més petita d'una substància que pot provocar la mort d'un individu
* dlm, codi ISO 639-3 del dàlmata, llengua romànica extinta que fou parlada a Dalmàcia
# Teatre Margarida Xirgu

El Teatre Margarida Xirgu, anteriorment anomenat Teatre Principal, és un teatre de Badalona (Barcelonès). Està situat al carrer de Francesc Layret, al barri del Centre.
El seu origen és l'antic Principal Cinema, després Cinema Principal, fundat l'any 1942. La sala de cinema va funcionar fins a l'any 1980. Poc després l'Ajuntament adquiria l'edifici i el convertia en el teatre municipal, a més de donar suport a diverses iniciatives com el lloguer de la sala a escoles i entitats de la ciutat.
Ha estat reformat en dues ocasions, el 1998 i el 2010. La darrera, totalment integral, ha eliminat el pati de butaques i ha convertit el teatre en una sala polivalent, amb la possibilitat de muntar els seients de diverses maneres segons l'espectacle que s'hi realitzi, o la possibilitat d'estar dret, per exemple, a concerts: així doncs, el teatre pot transformar-se en la sala Enric Borràs, amb una capacitat de 354 localitats gràcies a una grada retràctil, o 90 localitats que s'anomena sala Pepe Rubianes; finalment, sense les butaques, reservat per a concerts, l'aforament és de 650 persones. També es va fer una neteja de cara al teatre reformant-ne tota la façana.
A banda de la programació d'espectacles, es continua amb el lloguer d'aquest espai per esdeveniments de la ciutat.
El 30 de juliol de 2020 l'Ajuntament de Badalona va aprovar el canvi del nom del teatre pel de Margarida Xirgu, en homenatge a aquesta actriu estretament vinculada amb la ciutat, nomenada filla adoptiva de Badalona el 1933. El novembre del mateix any es van canviar les lletres del rètol del teatre.

## Referències

* ↑ «Teatre Margarida Xirgu». Zorrilla. Centre d'arts escèniques de Badalona. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2018. [Consulta: 19 desembre 2020].
* 1 2 3 «Teatre Principal». Zorrilla. Centre d'arts escèniques de Badalona, Gener-Maig 2014, Temporada 2013-2014.
* ↑ Agència Catalana de Notícies «Badalona inaugura la remodelació del teatre Principal durant les Festes de Maig». 3/24. Agència Catalana de Notícies, 23-04-2010 [Consulta: 17 febrer 2014].
* ↑ «El Teatre Principal de Badalona es rebateja com a Margarida Xirgu». Cultura21, 09-09-2020.
* ↑ «El Teatre Principal de Badalona canvia de nom en homenatge a Margarida Xirgu». Línia Nord, 24-11-2020.

## Vegeu també

* Teatre Blas Infante
* Teatre Zorrilla (Badalona)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Teatre Principal
* Teatre Principal (Web de l'Ajuntament de Badalona)
# Teatre Malic

El Teatre Malic va ser una sala de teatre de marionetes ubicada al carrer de Fusina nº3 de Barcelona, davant del Mercat del Born, amb capacitat per uns 60 espectadors. Oberta l'any 1984 pels membres de la Companyia de Titelles La Fanfarra (Toni Rumbau, Mariona Masgrau i Eugenio Navarro) El 1992, Toni Rumbau n'assumeix la direcció artística de la sala en solitari. L'espai va rebre el Premi Especial de la Crítica (1991), el Premi Ciutat de Barcelona de Teatre (1992) i el Premi Fad (un Aplaudiment, el 1993). Organitzadora del Festival d'Òpera de Butxaca. Va tancar a les acaballes de l'any 2002. És considerada la primera Sala alternativa de Catalunya.
Entre les estrenes absolutes fetes en aquest local, dintre del festival esmentat, hi ha les òperes:
* 1993: Violeta, amb música de Manuel Garcia Morante i text de Josep Maria Carandell (octubre)
* 1995: La petita bufa, amb música de Jordi Rossinyol i llibret d'Albert Mestres (26 d'octubre); Casting d'Eduardo Diago (desembre); En Landsoldats Dagbog de Jacob Draminsky (15 de novembre)
* 1996: Resaca, espectacle musical de Fran Pérez, amb text de Pepe Sendón (31 d'octubre)
* 2000: La lluna i la bruna, conte musical per a nens de Cristina Garcia-Prats
* 2002: Els contes de Sade, amb música d'Enric Ferrer i llibret de Pau Guix (27 de novembre)
A més s'hi han fet estrenes d'obres que no s'havien vist encara a Barcelona: Orfeo vedovo d'Alberto Savinio i Hind und zuruk de Paul Hindemith, Y un tablero... d'Eduardo Diago.
El 1998 s'hi va estrenar Pim, pam, pum Lorca d'Accidents Polipoètics. I el 1999 Los pelones, d'Albert Espinosa.

## Fons

El seu fons es conserva al Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques i consta de documentació relativa a les activitats professionals que s'hi desenvolupaven i documentació professional i personal d'en Toni Rumbau (1976-2002 La Fanfarra; 1984-2002 Teatre Malic; 1993 Festival d'òpera de butxaca; 2002 Xarxa de la Mediterrània), així com documentació administrativa, programes de mà, cartells, fulls informatius, correspondència, tríptics, fotografies, diapositives, transparències, disquets, premsa i retalls de premsa, dossiers, manuscrits, plànols de ciutats.

## Referències

* ↑ «Fons Teatre Malic - Museu de les Arts Escèniques». [Consulta: 10 octubre 2018].
* ↑ «El Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques de l'Institut del Teatre rep en donació l'Arxiu del Teatre Malic», 27-09-2012. [Consulta: 20 octubre 2012].
* ↑ Inventari fons Teatre Malic

## Enllaços externs

* Notícia sobre la fi del Teatre Malic.