OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# FIFA Women's World Player

El FIFA Women's World Player es un premi de la FIFA per a les millores jugadores femenines de futbol del any. Es lliura a la mateixa gala que el FIFA Ballon d'Or, pel que sovint és popularment conegut com la Pilota d'Or Femenina. Marta és la jugadora més premiada amb cinc trofeus consecutius.

## Palmarès

| Any | 1a | 2a | 3a | 4a | 5a | 6a | 7a | 8a | 9a | 10a |
| 2001 | Hamm | Sun | Milbrett | Prinz | Fitchen | Sissi | Ljungberg | Wiegmann | Riise | Mellgren |
| 2002 | Hamm | Prinz | Sun | Milbrett | Pichon | Sinclair | Jones | Riise | Sissi | Bai |
| 2003 | Prinz | Hamm | Ljungberg | Svensson | Meinert | Wiegmann | Moström | Kátia | Lingor | Marta |
| 2004 | Prinz | Hamm | Marta | Wambach | Lilly | Ljungberg | Box | Lingor | Svensson | Cristiane |
| 2005 | Prinz | Marta | Boxx | Ljungberg | Lingor | Domínguez | Gulbrandsen | Minnert | Welsh | Smith |
| 2006 | Marta | Lilly | Lingor | Wambach | Smith | Rottenberg | Han | Ma | Moström | Schelin |
| 2007 | Marta | Prinz | Cristiane | Smith | Wambach | Angerer | Lilly | Daniela | Lingor | Hingst |
| 2008 | Marta | Prinz | Cristiane | Angerer | Smith | Daniela | Boxx | Solo | Sinclair | Stensland |
| 2009 | Marta | Prinz | Smith | Cristiane | Grings |
| 2010 | Marta | Prinz | Bajramaj | Smith | Wambach | Ji | Sinclair | Solo | Seger | Abily |
| 2011 | Sawa | Marta | Wambach | Miyama | Solo | Schelin | Garefrekes | Morgan | Necib | Bompastor |
| 2012 | Wambach | Marta | Morgan | Sawa | Sinclair | Lloyd | Abily | Miyama | Fukumoto | Rapinoe |
| 2013 | Angerer | Wambach | Marta | Gössling | Morgan | Schelin | Kumagai | Ogimi | Fischer | Sinclair |
| 2014 | Kessler | Marta | Wambach | Angerer | Miyama | Necib | Kawasumi | Boquete | Schelin | Fischer |
| 2015 | Lloyd | Sasic | Miyama | Solo | Angerer | Rapinoe | Henry | Le Sommer | Bachmann | Buchanan |
| 2016 | Lloyd | Marta | Behringer | Marozsán | Däbritz | Kumagai | Schelin | Sinclair | Henry | Abily |

## Referències

* ↑ RSSSF
# Llançagranades automàtic

Un llançagranades automàtic és un llançagranades que dispara en successió ràpida. Són alimentades mitjançant una cinta de granades o carregadors de gran capacitat.
Aquestes armes són sovint muntades en vehicles o helicòpters. L'arma, el seu trípode i les municions són una càrrega pesada, que requereix un petit equip d'homes. El llançagranades Mk 19 pesa 62,5 kg muntat sobre el seu trípode i carregat amb una caixa de municions. El popular Mk19 és capaç de foc indirecte a 2.200 metres, una funció de foc indirecte tradicionalment reservada per a morters. Encara que porta menys explosiu que un morter de 60 mm, això és contrarestat pel seu alt volum de foc.
El calibre més popular per llançagranades automàtics a occident és el 40 mm. La Unió Soviètica va utilitzar amb èxit el AGS-17 de 30 mm durant la Guerra de l'Afganistan, i en 2002, Rússia va introduir un successor, el AGS-30. Les municions pels llançagranades automàtics inclouen granades d'alt poder explosiu, fragmentació, càrrega hueca per atacar vehicles blindats lleugers. També s'han fabricat municions menys letals, com les granades de gas lacrimogen i les granades aturdidores.
Aquestes armes utilitzen diferents mètodes d'operació. En totes aquestes armes, l'energia alliberada pel tret de la primera granada carrega la següent munició en la recambra. El Mk 19 és automàticament recarregat a través del mètode del retrocés, els gasos en expansió empenyen cap enrere el forrellat.
En el mètode per reculada llarga, el forrellat està fix a la recambra i aquesta és empesa cap enrere. Aquestes armes són menys precises, però menys pesades que les accionades per blowback. General Dynamics fabrica un model a reculada llarga, el Mark 47, com ho fa l'empresa espanyola Santa Bàrbara. El LAG-40, fabricat per Santa Bàrbara, té una cadència de tir baixa de 215 trets/minut.

## Referències

* 1 2 "CASW (Close Area Suppression Weapon System) Automatic Grenade Launcher — MERX Notice of Proposed Procurement"
* 1 2 "Background – CASW Project – Company Area Suppression Weapon"
* ↑ Spencer C. Tucker (20 May 2011)
* ↑ Dennis J. Blasko (17 June 2013)
* ↑ "CASW (Close Area Suppression Weapon System) Automatic Grenade Launcher — MERX Notice of Proposed Procurement".
* ↑ "Background – CASW Project – Company Area Suppression Weapon"
* 1 2 "A new generation of AGLs: within only a few decades the Automatic Grenade Launcher (AGL) has leapt from the concept stage to becoming a widely accepted and valued infantry support weapon, providing the foot soldier with a highly effective area fire suppression system."
* ↑ Us Future Combat & Weapon Systems Handbook
* ↑ "Background — CASW Candidates Operating Systems – Long Recoil"
# Jirachi

Jirachi és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus acer i psíquic.
Jirachi és un Pokémon llegendari de tipus acer / psíquic introduït a la tercera generació. És l'equivalent a Mew, Celebi, Shaymin. Es diu que pot complir un desig a les persones que realment ho necessiten i apareixerà quan menys ho esperis. Sempre està dormint, desperta per una setmana cada 1000 anys.
El nom de Jirachi és una transcripció japonesa del verb rus desitjar (желать, zhelat).
Aquest Pokémon està despert una setmana cada mil·lenni llevat que una persona innocent li canti amb un bellíssima veu, de caràcter amigable i una mica tímid davant les persones, és capaç de combatre dormit i complir desitjos. Per tal que compleixi el desig d'algú aquest ha d'escriure en una nota i aferrar-la-hi al cap perquè el llegeixi quan desperti. Va ser creat per Arceus perquè creés el firmament i per complir els desitjos dels humans i Pokémon. Es diu que pot complir un desig en despertar cada 1000 anys per 1 setmana (7 dies).

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* 1 2 3 4 «Jirachi» (en anglès). Pokedex. Arxivat de l'original el 2013-04-12. [Consulta: 19 abril 2013].
# NGC 6027a

NGC 6027a és una galàxia espiral que és part del Sextet de Seyfert, un grup compacte de galàxies, el qual s'hi troba a la constel·lació del Serpent. En longituds d'ona òptiques, té una semblança forta a Messier 104, la galàxia del Sombrero, amb qui comparteix una orientació gairebé equivalent als observadors de la Terra.

## Referències

* ↑ Dmitry Makarov «The EFIGI catalogue of 4458 nearby galaxies with detailed morphology» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-07-2011, pàg. 74–74. DOI: 10.1051/0004-6361/201016423.
* ↑ Theodoros Bitsakis «A mid-IR study of Hickson compact groups. II. Multiwavelength analysis of the complete GALEX-Spitzer sample» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-09-2011, pàg. 142–142. DOI: 10.1051/0004-6361/201117355.
* 1 2 3 4 Satya Gontcho A Gontcho «The eleventh and twelfth data releases of the Sloan Digital Sky Survey: final data from SDSS-III». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 27-07-2015, pàg. 12. DOI: 10.1088/0067-0049/219/1/12.

## Enllaços externs

* HubbleSite NewsCenter: Fotografies i descripció
# Salto a la gloria

Salto a la gloria és una pel·lícula dramàtica espanyola estrenada el 1959, dirigida per León Klimovsky amb un guió escrit per Vicente Escrivá i protagonitzada per Adolfo Marsillach, qui va rebre alguns premis per la seva actuació. Els decorats eren d'Enrique Alarcón.

## Sinopsi

Tracta sobre la biografia de Santiago Ramón y Cajal després del seu retorn de Cuba el 1875. Abandonat per la seva xicota, també té dificultats per dedicar-se a la investigació. Aconsegueix erradicar el còlera a València, on és catedràtic, però ha d'enfrontar-se a la pobresa i a la incomprensió. El seu principal descobriment, a més, coincideix amb la pèrdua de la seva filla.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1960 | Millor actor | Adolfo Marsillach | Guanyador |
* Premi Zulueta d'interpretació masculina al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1959: Adolfo Marsillach,
* 4a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia: Premi al millor actor espanyol.

## Referències

* ↑ SALTO A LA GLORIA (Ciclo 'El futuro de la vida: ciencias y científicos'), Universitat de Saragossa
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1960». CEC. Arxivat de l'original el 2016-01-24. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ Salto a la gloria, Premi del Festival de Sant Sebastià
* ↑ Los "Premios San Jorge" de Cinematografía, La Vanguardia, 24 d'abril de 1960

## Enllaços externs

* Revista de Medicina y Cine
# La Torre (les Preses)

La Torre és un monument del municipi de les Preses declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

La Torre és un casal fortificat, ara masia. Edifici format per dos cossos diferenciats. Un té forma de torre i està ubicat a mà esquerra i a la part posterior de l'entrada actual. La teulada és a dues vessants. L'altre cos presenta una finestra de pedra treballada d'estil gòtic a una de les façanes, un petit portalet dovellat a una altra façana, que dona a la torre de defensa, dos petits finestrals i una petita dependència amb dues voltes. Les parets tenen una amplada de 45 cm, i algunes estan fetes de fang. També hi ha una bonica pallissa i una era.

## Història

La primera documentació data de l'any 1180.
Una altra referència es de l'any 1358, quan Ramon de Camps resta constituït senyor del Mas Camps i de la Torre de Ça Masó (la mansió), i passa a exercir la Batllia de Les Preses. Havent esdevingut batlle, Ramon reserva el Mas Camps per al seu segon fill, Jaume, mentre que el gran, en Pere hereta la batllia i la Torre de Ça Masó.
La família Montagut tenia la batllia de Les Preses. El 8 d'abril de 1523, davant de notari, Miquel Marc de Montagut traspassa al seu fill Bartomeu dita batllia, que inclou la "Torre de Ca Masó". Devers l'any 1550 Bartomeu de Montagut arrendà la batllia i la Torre en arrendaments prorrogables cada quatre anys fins a 1564. Dit arrendament fou fet a Esteve de Collferrer, batlle de Les Preses i de Bianya. Aquesta antiga batllia de sac tenia una presó mantinguda a costes de l'abat i monestir de Bages, situada a la torre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «La Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2013].
* 1 2 Pagès, Joan. «La nissaga dels Camps i l'aloetat de les Preses (1)». La Comarca d'Olot, núm 6 p. 13-14. Edicions El Bassegoda. [Consulta: 30 agost 2024].
* ↑ Bolós, Jordi. «Casa forta de sa Masó (les Preses)». Catalunya romànica. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 30 agost 2024].
# Wittita

La wittita és un mineral de la classe dels sulfurs. Anomenada així per T. Witt, un enginyer de mines suec de la mina Falun. Alguns estudis consideren que són necessàries investigacions sobre la distribució de seleni en l'estructura cristal·lina per a determinar si la wittita és una espècie independent o una varietat de cannizzarita rica en seleni.

## Característiques

La wittita és un sulfur de fórmula química Pb$_9$Bi₁₂(S,Se)$_{27}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2 a 2,5. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la wittita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, diaforita, junoïta, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, felbertalita, rouxelita, angelaïta, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiïta, tsugaruïta, pillaïta, zinkenita, scainiïta, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaïta, eskimoïta, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaïta, ustarasita, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Formació i jaciments

S'ha trobat en amfibolites (Falun, Suècia) i en tactites (una espècie de skarn calco-silicatat) amb granats (Arizona, EUA). S'ha descrit associada anordströmita, friedrichita, magnetita, pirita, cordierita, quars.

## Referències

* ↑ «Wittite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Wittite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 3 juny 2018].
# Creu Gran (Terrassa)

La Creu Gran és una creu de terme del centre de Terrassa, protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una creu molt ben tallada que se suposa que delimitava els termes de Terrassa i Sant Pere. Més endavant es va muntar sobre el basament d'una font de quatre dolls d'aigua amb abeurador circular. Els dolls estan decorats per cares de Medusa de ferro. La creu és d'estil gòtic, amb tendència a l'època del Renaixement. L'arbre és vuitavat i la iconografia del capitell presenta quatre figures atribuïdes a apòstols. A la creu hi ha el Crist i la Mare de Déu. Tota ella presenta un bon treball decoratiu que sembla una obra d'orfebreria. El fust és poligonal.

## Història

Correspon a la zona que separava els termes de Terrassa i Sant Pere en ple segle xviii. La creu original es troba a la seu central del Museu de Terrassa, situada al castell de Vallparadís, i és dels segles xiv-xv, mentre que la que es troba a la plaça de la Creu Gran n'és una reproducció de ciment.

## Referències

* 1 2 «Creu Gran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Llista de monuments de Terrassa
# Ben Hardaway

Joseph Benson "Ben/Bugs" Hardaway (1897 - 1957) va ser un artista de storyboards, guionista, i director en diversos estudis d'animació nord-americans durant l'"era daurada de l'animació".
Mentre treballava a Warner Brothers Cartoons durant els anys 30, Hardaway es va dedicar a escriure, i codirigir diversos treballs al costat de Cal Dalton la primera temporada que Friz Freleng va deixar Warner Bros. per treballar a Metro-Goldwyn-Mayer. El 1938, Hardaway va codirigir el primer curt on apareixia un personatge dibuixat per Bob Clampett., Happy Rabbit. El 1940 una versió desenvolupada del personatge seria batejada com Bugs Bunny, nom que un empleat de l'estudi posaria al conill utilitzant el malnom de Ben Hardaway.
El 1940, Hardaway es va unir al Walter Lantz Studio, on va crear el personatge més famós de l'estudi, Woody Woodpecker. Hardaway va escriure gran part dels curtmetratges de Woody entre 1940 i 1949, va fer a més la veu del personatge durant aquest període (Mel Blanc va fer la veu per als primers quatre curts: Knock Knock, Woody Woodpecker, The Screwdriver i Pantry Panic).
Hardaway va ser el guionista de la sèrie animada Pow Wow The Indian Boy, part del xou de Captain Kangaroo.

## Referències

* 1 2 MichaelBarrier.com - Funnyworld Revisited: Bob Clampett Interview
* ↑ «bp2.blogger.com». Arxivat de l'original el 2020-03-26. [Consulta: 30 maig 2010].
* ↑ britannica.com
# Juhan Parts

Juhan Parts (nascut el 27 d'agost de 1966 a Tallinn) és un polític estonià ex Primer Ministre d'Estònia, i expresident del Partit Res Pública. Des del 5 d'abril de 2007 és el ministre d'Economia i Comunicació en el segon govern de Andrus Ansip. Juhan Parts és membre del partit Unió de Pro Pàtria i Res Pública.
# NGC 59

NGC 59 és una galàxia lenticular localitzada a la constel·lació de la Balena. Està situada en ascensió recta 00h 15m 25.4s, dec −21° 26′ 42″ (J2000), i té una magnitud aparent de 13.1. És un membre probable del Grup de l'Escultor. Està aproximadament 14 ó 17 milions d'anys llum de distància.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «The Local Tully-Fisher relation for dwarf galaxies». Astronomical Journal, 2017, pàg. 6–6. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/6.
* ↑ Afirmat a: Comparison LEDA/SIMBAD octobre 2002. Catalogue to be published in 2003. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ Robert Kennicutt «The Spitzer Local Volume Legacy (LVL) global optical photometry» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 01-09-2014, pàg. 881–889. DOI: 10.1093/MNRAS/STU1580.
* ↑ R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.

## Enllaços externs

* «NGC 0059». NASA/IPAC Extragalactic Database. National Aeronautics and Space Administration / Infrared Processing and Analysis Center, 2008. [Consulta: 28 gener 2010].
# Salto de Roldán

El Salto de Roldán és una formació rocosa situada al nord de la ciutat d'Osca, formada per dues grans penyes (o mallos, com es coneixen a la zona), anomenades "de San Miguel" (1.126 m), a l'oest, i "de Amán" (1.121 m), a l'est, que reben popularment els noms de "Sen" i "Men", respectivament. Entre les dues penyes, flueix el riu Flumen en direcció sud, el qual fa de límit entre els municipis de Nueno i Loporzano en aquest indret. A la banda de la penya de San Miguel, hi ha un pic secundari, de 1.036 m, anomenat "pico del Fraile". El Salto de Roldán forma part de les anomenades "sierras exteriores", que delimiten la frontera nord de la Foia d'Osca, i es troba a l'extrem occidental del Parque Natural de la Sierra y Cañones de Guara. S'hi poden veure restes de les fortificacions medievals amb què foren protegides i fortificades, primer pels musulmans i després pels cristians que dominaren Osca.

## Llegenda

L'any 778, el cavaller Rotllà, protagonista de la Cançó de Rotllà, nebot de Carlemany, fuig a cavall, de tornada a França, després d'una expedició fallida contra la ciutat musulmana de Saraqusta (Saragossa). Perseguit pels seus enemics, en arribar a la penya d'Amán, realitza un prodigiós salt envers la penya de San Miguel, deixant els enemics enrere; el seu cavall, però, mor a causa del gran esforç. Hom diu que les petjades deixades pels cascos de l'animal són encara visibles avui dia.
Aquest escenari i la seva llegenda adquiriren gran notorietat i, segons algunes fonts, les penyes estan fins i tot representades a l'escut de la ciutat d'Osca.

## Referències

* ↑ El Escudo de Huesca a altoaragon.org (castellà)
* ↑ «El Escudo de Huesca al web de l'Ajuntament d'Osca (castellà)». Arxivat de l'original el 2019-01-24. [Consulta: 31 maig 2012].

## Bibliografia

* Tradiciones oscenses: Salto del Roldán Arxivat 2010-12-25 a Wayback Machine. (castellà).
* El Salto de Roldán, Nueno (castellà).
* La Leyenda del salto de Roldán (castellà).
* Mapes de l'Instituto Geográfico Nacional Arxivat 2010-11-17 a Wayback Machine..

## Enllaços externs

* El increíble salto de Roldán y su caballo (castellà).
# Mussol cridaner

El mussol cridaner (Asio clamator) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita boscos i sabanes de la zona Neotropical, des del sud de Mèxic, cap al sud, a través d'Amèrica Central fins a Panamà i Sud-amèrica, a Colòmbia, Veneçuela, Tobago, Guaiana, sud-est del Perú, nord i est de Bolívia, centre i est del Brasil, el Paraguai, Uruguai i nord de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Ha estat inclòs dins el gènere Pseudoscops per alguns autors. Tot i que actualment, tant el Congrés Ornitològic Internacional com el Handook of the Birds of the World consideren que pertany al gènere Asio.

## Referències

* ↑ «Mussol cridaner». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* 1 2 «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 259. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Striped Owl. Asio clamator» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.3). doi : 10.14344/IOC.ML.7.3.
# Salas Bajas

Salas Bajas (en aragonès: Salas Baixas) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca, a 60 quilòmetres de la capital, i enquadrat a la comarca del Somontano de Barbastre. L'alçada mitjana del terme és de 435 metres, però el poble de Salas Bajas està a 704 metres d'altitud. És un extraordinari mirador de tota la comarca. Es pot anar a la vila des de Barbastre per la carretera A-1232 i després de 5 quilòmetres per la dreta d'una cruïlla amb la carretera A-2208, entre cellers i vinyes. També es pot anar des de L'Aïnsa.
El poble té cases construïdes entre els segles XVI i XVIII, unes amb portades de maó i altres són grans casonas pairals amb escuts heràldics, agrupades al voltant del carrer Major. L'església va ser construïda al segle xviii (d'estil barroc) i està dedicada a Sant Vicent Màrtir.
La temperatura mitjana anual és de 13° i la precipitació anual, 600 mm.

## Referències

* ↑ «de Salas Bajas». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 5 juliol 2015].
* ↑ Informació de la Comarca del Somontano
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Salas Bajas». Arxivat de l'original el 2021-10-28. [Consulta: 19 setembre 2016].
# ZooMontana

El ZooMontana és un zoològic ubicat a Billings, Montana i és l'únic zoològic i jardí botànic de l'estat. L'àrea del zoològic és de 28 hectàrees. Actualment compta amb prop de 100 animals, que representen 58 espècies. Tots aquests animals viuen en hàbitats dissenyats per imitar els seus hàbitats naturals. El zoològic es va incorporar i va establir com una organització sense ànim de lucre el 1992. Està acreditat a l'Associació de Zoos i Aquaris. Se centra durant tot l'any en la vida silvestre nativa de Montana, les Muntanyes Rocoses i altres regions amb temperatures fredes iguals o superiors al paral·lel 45. Els hàbitats interiors inclouen animals de tot el món. El zoològic està obert tots els dies de l'any excepte Acció de Gràcies, Nadal, Cap d'Any i Setmana Santa, i també tanca quan la temperatura baixa per sota de 0 °F (−18 °C). El zoològic rep més de 80.000 visitants a l'any.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «About» (en anglès). Zoomontana.org. ZooMontana, 2023. [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «Home» (en anglès). Zoomontana.org. ZooMontana, 2023. [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «ZooMontana and Botanical Gardens» (en anglès). Visitbillings.com. Visit Billings, 2023. [Consulta: 10 novembre 2023].

## Enllaços externs

* ZooMontana - Lloc web oficial (anglès)
# Supercopa Ibèrica d'handbol femenina

La Supercopa Ibèrica d'handbol femenina és una competició esportiva de clubs d'handbol espanyols i portuguesos, creada la temporada 2022-23. De caràcter anual, és coorganitzada per la Reial Federació Espanyola d'Handbol i la Federació Portuguesa d'Handbol. Hi participen els campions de Lliga i Copa de la temporada anterior a les respectives lligues nacionals. Es disputa en format de final a quatre en una seu neutral, alternant-se anualment a Espanya i Portugal. La competició substitueix la Supercopa d'Espanya d'handbol femenina. El primer campió de la competició fou el Super Amara Bera Bera.

## Clubs participants

La I edició de la Supercopa Ibèrica Femenina se celebrà al Pavelló José Antonio Gasca de Sant Sebastià, el 8 i 9 de setembre de 2023. Hi participaren els campions de Lliga ASOBAL i Copa del Rei, i de Lliga i Copa portuguesa:
* Super Amara Bera Bera
* Costa del Sol Málaga
* Madeira Andebol SAD
* SL Benfica

## Historial

* En negreta = Equip guanyador
* (prò.) = Pròrroga
* (p.) = Penals
* (1) = Nombre de títols
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| Edició | Temp. | Data | Campió | Resultat | Finalista | Seu | refs. |
| I | 2023-24 | 09-09-2023 | Super Amara Bera Bera (1) | 31-30 (p.) | Costa del Sol Málaga | Pavelló José Antonio Gasca, Sant Sebastià | |

## Referències

* 1 2 «Donostia, sede de la primera edición de la Supercopa Ibérica Femenina» (en castellà). RFEBM, 14-07-2023. [Consulta: 5 desembre 2023].
* 1 2 Matxin, Natxo. «Super Amara Bera Bera logra la primera edición de la Supercopa Ibérica a los penaltis (31-30)» (en castellà). Naiz, 09-09-2023. [Consulta: 5 desembre 2023].