OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reganochromis calliurus

Reganochromis calliurus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Alimentació

És omnívor i menja principalment gambes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 23 °C-28 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Reganochromis. p. 421. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Monarcha

Monarcha és un gènere d'ocells de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023) aquest gènere està format per 8 espècies:
* Monarcha cinerascens - monarca capgrís.
* Monarcha melanopsis - monarca caranegre.
* Monarcha frater - monarca alanegre.
* Monarcha erythrostictus - monarca de l'illa de Bougainville.
* Monarcha castaneiventris - monarca ventre-roig de les Salomó.
* Monarcha richardsii - monarca de capell blanc.
* Monarcha godeffroyi - monarca de Yap.
* Monarcha takatsukasae - monarca de Tinian.
Les espècie del gènere Symposiachrus eren incloses al gènere Monarcha. Van ser separades en el seu pròpi gènere arran treballs com ara Filardi et Smith 2005

## Referències

* ↑ CE Filardi i CE Smith. 2005. Molecular phylogenetics of monarch flycatchers (genus Monarcha) with emphasis on Solomon Island endemics. Molecular Phylogenetics and Evolution 37: 776–788.
# Michele Marieschi

Michele Marieschi, (1710 - 1743), fou un pintor de l'escola vedutista veneciana.
Fill d'un gravador, Marieschi és menys conegut que altres pintors de vedutes com Canaletto o Francesco Guardi. Marieschi es va iniciar en la pintura d'estructures arquitectòniques com escenògraf, per a treballar més tard com a pintor de capritxos i, finalment, com a pintor de vedutes realistes, probablement influenciat per l'èxit creixent de Canaletto en aquest registre. Es caracteritza per l'ús de la càmera fosca, la qual cosa com a Bellotto, li fa pintar amb clarobscurs abundants. Les seves panoràmiques són dilatades i empra riques barreges de colors.
Malgrat no estar documentat, sembla que abans de 1735 va estar a Alemanya, mentre que entre 1736 i 1741 consta com a membre de la fraglia dei pittore o gremi de pintors de Venècia. Poc abans d'aquesta època, però, consta com el decorador de la Piazzetta de Venècia per les festes de Carnaval. Marieschi destaca també per una sèrie de vint-i-un gravats sobre Venècia, titulada Magnificentiores Selectioresque Urbis Venetiarum Prospectus, que inclou també un autoretrat de l'artista.
Entre altres indrets, la seva obra es conserva a l'Acadèmia i al Museu Correr de Venècia, la Galeria Nacional de Londres, el museu nacional d'Estocolm o la galeria nacional d'Irlanda.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Biografa de Michele Marieschi». Museo de Arte Thyssen-Bornemisza. [Consulta: 26 desembre 2014].
* 1 2 «Biografia de Michele Marieschi». Richard Green Fine Paintings. [Consulta: 26 desembre 2014].
* ↑ Links, J. G.. Canaletto and his Patrons. Londres: Paul Elek, 1977, p. 55–56.
# Emilio Fernández Galiano

Emilio Fernández Galiano (Marchamalo, província de Guadalajara, 24 de setembre de 1885 - Madrid, 12 de maig de 1953) fou un científic i zoòleg espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola.

## Biografia

Fill d'un mestre d'escola, estudià el batxillerat a Guadalajara i el 1909 es doctorà en ciències naturals a la Universitat de Madrid. El 1911 treballà com a auxiliar de Zoologia a la Facultat de Ciències de la Universitat de Barcelona, on el 1912 va obtenir la càtedra de tècnica microgràfica i histologia vegetal, que va ocupar fins a 1935, quan va ocupar la mateixa càtedra a Madrid. Va estudiar com a pensionats a diversos laboratoris biològics i oceanogràfics, com el de Palma i Banyuls de la Marenda. El 1926 fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona.
El 1942 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina i el 1948 de la Reial Acadèmia Espanyola amb el discurs Algunas reflexiones sobre el lenguaje biológico. Des de 1941 fins a la seva mort fou director de l'Institut "José de Acosta" de Ciències Naturals depenent del CSIC i del Museu Nacional de Ciències Naturals d'Espanya. També fou president de la Reial Societat Espanyola d'Història Natural i vicepresident del Patronat de Ramón y Cajal del CSIC.

## Obres

* Consideraciones acerca de la posición de las esponjas en el reino animal (1910)
* Lecturas biológicas (1915)
* Morfología y Biología de los Protozoos (1921)
* Cómo se alimentan las plantas (1923)
* Los animales parásitos (1928)
* Contribución al estudio de los sarcosporidios (1928)
* La herencia biológica (1934)
* Los fundamentos de la Biología (1945)
* Compendio de Biología General (1951)

## Referències

* ↑ Emilio Fernández Galiano al web de la RACAB
* ↑ Emilio Fernández Galiano al web de la RAE
* ↑ Biografia al web de la RANM

## Enllaços externs

* Obres d'Emilio Fernández Galiano al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Metròfanes (sofista)

Metròfanes (Μητροφάνης) fou un sofista grec descendent del també sofista Làcares d'Atenes. El sofista Superià va escriure un llibre en contra de Metròfanes. És esmentat també per Damasci en la seva hagiografia d'Isidor de Sevilla.

## Referències

* ↑ Metrophanes, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, pàg 1071-1072
# Mikoian-Gurévitx MiG-3

El Mikoian-Gurévitx MiG-3 (rus: Микоян и Гуревич МиГ-3)va ser un caça interceptor soviètic utilitzat durant Segona Guerra Mundial. Va ser una evolució del MiG-1 realitzada per l'OKO (opytno-konstrooktorskiy otdel — Departament de Disseny Experimental en rus) de la (fàbrica) Zavod No. 1 per tal de posar remei als defectes de disseny del model anterior. Va fabricar-se a la Factoria No. 1 des del 20 de desembre de 1940 i durant el 1941 fins que la planta es va reconvertir per fabricar els Iliuixin Il-2.

## Especificacions (Mikoian-Gurévitx MiG-3)

Dades de
Característiques generals
* Tripulació: Un pilot
* Longitud: 8,25 m
* Envergadura: 10,20 m
* Alçada: 3,30 m
* Superfície de l'ala 17,44 m²
* Perfil: Clark Y
* Pes buit: 2.699 kg
* Pes carregat: 3.355 kg
* Motors: 1× V-12 de refrigeració líquida Mikulin AM-35A, 993 kW
Rendiment
* Velocitat màxima: 640 km/h (346 nusos) at 7.800 m (25.600 peus)
* Velocitat màxima a nivell del mar: 505 km/h (273 nusos)
* Abast de combat: 820 km
* Sostre de servei: 12.000 m
* Càrrega alar: 155 kg/m²
* Potència/pes: 0,30 kW/kg
* Ascensió fins a 8.000 m en 10 minuts 28 segons
Armament
* 1 metralladora Berezin UB de calibre 12,7 mm
* 2 metralladores metralladora ShKAS de calibre 7,62 mm
* 2 bombes de fins a 100 kg; 2 dispersadors de productes químics, gas o líquids inflamables; o 2 llançadors de coets RS-82 amb 6 coets de calibre 82 mm

## Referències

* ↑ Belyakov, Marmain, R.A., J.. MiG: Fifty Years of Aircraft Design. Shrewsbury, Shropshire: Airlife, 1994. ISBN 1-85310-488-4.

## Enllaços externs

* Història i fotografies del MiG-3, per Massimo Tessitori
* Versions del MiG-3
# Milton Preves

Milton Preves (Cleveland, Ohio, 18 de juny, 1909 - Glenview, Illinois, 11 de juny, 2000), fou un violista, pedagog i director d'orquestra nord-americà. Va ser membre de l'Orquestra Simfònica de Chicago durant 52 anys, dels quals 47 van ser com a violista principal.

## Biografia

Preves va assistir a la Universitat de Chicago. El 1931, es va unir a la "Little Symphony", un camp d'entrenament de la Simfònica de Chicago, i va ser ascendit a l'Orquestra Simfònica de Chicago el 1934. Va esdevenir violista principal el 1939, càrrec que va ocupar fins que es va retirar de l'Orquestra Simfònica de Chicago el 1986. Va tocar sota les batutes de tots els directors de la Simfònica de Chicago, fins a Sir Georg Solti, excepte el fundador de la Simfònica de Chicago, Theodore Thomas.
Preves va ser membre fundador del "Chicago String Quartet", així com el director musical de la "North Side Symphony" de Chicago durant 26 anys. A més de tocar la viola, va ser director de les simfoniques "Oak Park-River Forest", "Wheaton & Gary", així com la "Gold Coast Chamber Orchestra". També va formar part de la facultat de música en diverses universitats: Chicago Musical College, Northwestern University i DePaul University.
El 1963, va dimitir com a director de l'orquestra "Oak Park-River Forest", perquè Carol Anderson, una talentosa violinista negra que Preves havia reclutat per a la simfonia, va ser pressionada perquè dimitís a causa de la seva raça. El president de l'orquestra es va disculpar ràpidament i va instar Preves a continuar dirigint el grup. No va tornar durant 25 anys i quan ho va fer, va ser només per tocar com a solista amb l'orquestra.
Ernst Bloch va dedicar la seva Meditació i Processional a Milton Preves. Preves va ensenyar a molts estudiants, alguns dels quals continuen ensenyant, transmetent el seu estil.

## Enregistraments

* Don Quixote de Richard Strauss, dir. Fritz Reiner, Chicago Symphony, violoncel Antonio Janigro, viola Milton Preves-
RCA Victor Red Seal (1960)
* Cinc Peces Jueves d'Ernst Bloch, Milton Preves, viola. Helene Brabm, piano-The Covenant Club Of Illinois, The Covenant Club Of Illinois E2-CL-3628, E2-CL-3629

## Referències

* 1 2 3 https://www.discogs.com/artist/2333550-Milton-Preves

## Bibliografia

* Charles "Nic" Nicodemus, "Milton Preves, CSO principal viola player"-Chicago Sun-Times. pàg. 1. Consultat el 22/01/2007.
# Mikalai Xumau

Mikalai Xumau (en belarús: Мікалай Шумаў) o Nikolai Shumov (Moscou, Rússia, 16 de febrer de 1994) és un ciclista belarús. El 2017 es va proclamar campió nacional en ruta.

## Palmarès

* 2011
** Vencedor d'una etapa al Giro de Basilicata
* 2014
** Campió de Belarús sub-23 en ruta
* 2015
** 1r a la Coppa d'Inverno
* 2016
** Campió de Belarús sub-23 en ruta
* 2017
** Campió de Belarús en ruta
** 1r al Trofeu Ciutat de Brescia
* 2019
** 1r al Gran Premi Velo Alanya
** 1r al Gran Premi Erciyes
** Vencedor d'una etapa als Cinc anells de Moscou

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Emilio Fernández Pertierra

Emilio Fernández Pertierra (Oviedo, 28 de gener de 1974) és un exfutbolista i entrenador asturià.
Com a jugador, ocupava la posició de migcampista. Va sorgir del Juventud Estadio per passar a les categories inferiors del Reial Oviedo, fins a jugar dos partits amb el primer equip a la temporada 95/96. Després va jugar al CE Sabadell, Getafe CF, Universidad de Oviedo i Lealtad de Villaviciosa.
Després de retirar-se com a futbolista, va iniciar la seua trajectòria com a entrenador. Ha dirigit equips asturians: Lealtad juvenil, Mosconia (en dues ocasions) i a l'Oviedo Astur.
# Morten Thrane Brünnich

Morten Thrane Brünnich (30 de setembre de 1737 – 19 de setembre de 1827) va ser un zoòleg i mineralogista danès.
Brünnich nasqué a Copenhaguen, estudià idiomes orientals i teologia, però aviat s'interessà per la Història natural. Va contribuir a les observacions en insectes feta per Erik Pontoppidan al seu Danske Atlas (1763–81). Després d'encarregar-se de la col·lecció d'història natural de Christian Fleischer Morten es va interessar per l'ornitologia, i l'any 1764 publicà Ornithologia Borealis, sobre els ocells d'Escandinàvia.
Brünnich va tenir correspondència amb naturalistes com Linnaeus, Peter Simon Pallas i Thomas Pennant. Publicà la seva Entomologia el 1764. Va fer un viatge al voltant d'Europa i estudià els peixos de la Mediterrània. Sobre això publicà Ichthyologia Massiliensis (Ictiologia de Marsella) el 1768
A la seva tornada, Brünnich va tenir el lloc de Lector a la Universitat de Copenhagen. Va escriure el llibre de text, Zoologiae fundamenta.
El Somorgollaire de Brünnich rep el seu nom.

## Obres

Llista parcial
* Prodromus insectologiæ Siælandicæ. Kopenhagen 1761.
* Die natürliche Historie des Eider-Vogels. Kopenhagen 1763.
* Eder-Fuglens Beskrivelse. Kopenhagen 1763.
* Tillæg til Eder-Fuglens Beskrivelse. Kopenhagen 1763.
* Entomologia. Godiche, Kopenhagen 1764.
* Ornithologia borealis. Kall & Godiche, Kopenhagen 1764.
* Ichthyologia Massiliensis. Roth & Proft, Kopenhagen, Leipzig 1768.
* Appendix to Cronstedt's Mineralogy. London 1772.
* Zoologiæ fundamenta praelectionibus academicis accommodata. Pelt, Kopenhagen 1771/72.
* Mineralogie. Simmelkiær & Logan, Kopenhagen, St. Petersburg 1777-81.
* Dyrenes Historie og Dyre-Samlingen ud Universitetes Natur-Theater. Kopenhagen, 1782.
* Literatura Danica scientiarum naturalium. Kopenhagen, Leipzig 1783.
* Catalogus bibliothecæ historiæ naturalis. Kopenhagen 1793.
* Historiske Efterretninger om Norges Biergverker. Kopenhagen 1819.
* Kongsberg Sölvbergwerk i Norge. Kopenhagen 1826.

## Referències

* ↑ Jantzen, A. «Fleischer, Christian». A: Bricka, Carl Frederik. Dansk biografisk lexikon (en danish). 5. Copenhagen: Gyldendalske Boghandels Forlag, 1891, p. 193–194 [Consulta: 18 setembre 2010].
* Biographies for Birdwatchers, by Barbara and Richard Mearns - ISBN 0-12-487422-3
# Minamoto no Yoshitsune

    En aquest nom japonès, el cognom és Minamoto.
Minamoto no Yoshitsune (源 義経) (1159 - 15 de juny de 1189) va ser un general del clan Minamoto del Japó que va viure en els darrers anys del període Heian i a inicis del període Kamakura. És un dels samurais més destacats de la història japonesa, ja que és conegut per ser una de les peces clau dins del clan Minamoto en recuperar els fracassos militars que va tenir el mencionat clan en els tres anys anteriors i en derrotar i aniquilar en tan sols un any el fins aleshores dominant clan Taira, durant les Guerres Genpei el 1185.
Amb aquesta victòria, els Minamoto consolidaren el seu poder com a clan dominant del Japó, i un germà gran d'en Yoshitsune, en Minamoto no Yoritomo, va fundar aquell mateix any el shogunat Kamakura, el qual dona inici al primer shogunat del país i marca la transició del poder de les classes cortesanes a les classes guerreres, que es convertirien en el poder altern que rivalitzaria a l'Emperador del Japó, relegat com a dirigent cerimonial i religiós durant els propers 700 anys.

## Referències

* ↑ «Minamoto Yoshitsune». Arxivat de l'original el 2019-04-29. [Consulta: 26 abril 2019].
* ↑ «Minamoto Yoshitsune | Japanese warrior» (en anglès). [Consulta: 26 abril 2019].
# Rej (riu)

* Aquest article tracta sobre el riu. Vegeu-ne altres significats a «Rej».
El Rej - Реж (rus) - és un riu de Rússia, que passa per l'óblast de Sverdlovsk. És un afluent del Nitsa, a la conca hidrogràfica de l'Obi.

## Geografia

El Rej té una llargària de 219 km i una conca de 4.400 km². Neix als Urals Centrals i va en direcció nord-est fins a la seva confluència amb el Nitsa. La vila més important a la vora del riu és la ciutat de Rej.
# Molí de Can Cuquet

El Molí de Can Cuquet, Molinot o Molí Nou de Can Cuquet es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Vallromanes, al Vallès Oriental.

## Descripció

Aquest molí nou (el vell és dins de la masia homònima i és d'origen romà) és un molí fariner d'origen medieval, ara sense sostre però conservant les sòlides parets i molts detalls arquitectònics interessants. S'endevina una obra feta a consciència, amb parets de pedra ben col·locada, cantonades perfectament escairades, finestres amb ampits i llindes de pedra treballada i algunes arcades fetes de maons a sardinell (és a dir, una sèrie de maons posats de cantell formant una vorada, l'acabament d'una paret, etc.). És de destacar especialment una finestra amb l'acabat superior en superfície reglada i pedrissos festejadors (una mena de pedrís situat a cada costat intern de la finestra, per a seure-hi i conversar, el qual és propi de les masies i casals de construcció tradicional). En una altra finestra es pot veure gravada la data de 1606.
Malgrat que la planta inferior (on devia haver-hi la maquinària) està colgada de terra i amb prou feines queda al descobert l'arcada de la sortida de l'aigua, el conjunt presenta encara un gran encant. A l'estança que té la finestra dels pedrissos festejadors va haver-hi, fins a finals del 2009, dues magnífiques rodes de molí (un intent de robatori d'aquestes pedres va fer que els propietaris les retiressin d'aquest indret).
El lloc és humit, fred i molt dur per viure-hi. Veient la mida de les rodes de pedra que l'aigua feia girar, el primer pensament que ve al cap és com n'havia de ser d'impetuós el torrent temps enrere i com n'és de feble ara.

## Accés

És ubicat a Vallromanes, al Vallès Oriental.: situat al Torrent d'en Cuquet, a tocar de la pista que baixa del Pi de la Creu de Can Boquet cap a Can Maimó, 1,4 km passada la Font d'en Mamet i 980 m abans de Can Maimó. Cal estar alerta per no passar de llarg, ja que la construcció està mig amagada per l'exuberant vegetació que l'envolta. Coordenades: x=443330 y=4598216 z=210.

## Referències

* ↑ «Molí d'en Cuquet | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 3 abril 2021].
* 1 2 3 4 5 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 71-72.
# Molí del Vilaró (Gaià)

El Molí del Vilaró és una obra de Gaià (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí d'aigua situat a la riera de Merlés, cantó de Gaia. Annexe al molí hi ha una casa de construcció recent. Es conserva encara tota la maquinària del molí, excepte l'exterior.

## Història

Hi ha una inscripció que senyala la data de 1810.

## Referències

* 1 2 «Molí del Vilaró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Molí del riu Boix

El Molí del riu Boix és una obra de Bellprat (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Queda una paret en peu i s'aprecia el que havia estat una bassa i el seu cacau.

## Història

Es troba a l'esquerra del riu Boix, que és l'afluent del riu Gaià i prop de la confluència dels municipis de Bell prat i Santa Perpètua i a la partió de les comarques Anoia i Conca de Barberà i de les províncies de Barcelona i Tarragona.

## Referències

* 1 2 «Molí del riu Boix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Monument als Defensors de Girona 1808-1809

El Monument als Defensors de Girona 1808-1809 és una escultura del municipi de Girona inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Sobre un pedestal gairebé paral·lelepipèdic de pedra de Girona, amb elements ornamentals, hi ha un grup d'escultòric de bronze format per tres personatges que representen als defensors de Girona durant la Guerra amb el Francès els anys 1808-1809.

## Història

Alguns diuen que el monument als defensors de Girona, fou inicialment pensat com a monument als defensors de la ciutat de Saragossa. De totes maneres aquesta obra va guanyar una medalla de segona classe en una exposició nacional i Ferran Puig i Gibert la va comprar per donar-la a la ciutat de Girona, on va arribar el 30 d'agost de 1894. La inauguració es va fer solament en presència del Capità General de Catalunya, Valerià Weyler i donat al monument honors de Capità General, el 28 d'octubre de 1894. L'any 1944 al refer-se el paviment de la plaça es va canviar el pedestal i es va aixecar a uns 60 cm.

## Referències

* 1 2 «Monument als Defensors de Girona 1808-1809». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Mòhua capblanca

La mòhua capblanca (Mohoua albicilla) és un ocell de la família dels mohòvids (Mohouidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de la zona septentrional de Nova Zelanda, a l'illa del Nord i petites illes illes properes, com ara Great i Little Barrier i Kapiti.

## Referències

* ↑ «Mòhua capblanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ Chlöe Talbot Kelly, 1984 " Collins handguide to the Birds of New Zealand", Ed. Collins, 1982 ISBN 0002165333. ISBN 978-0002165334
# Mòdul multixip

Un mòdul multixip (amb acrònim anglès MCM) és genèricament un conjunt electrònic (com un encapsulat amb una sèrie de terminals conductors o "pins") on hi ha múltiples circuits integrats (IC o "xips"), matrius de semiconductors i/o altres components discrets integrats, generalment sobre un substrat unificador, de manera que es pot tractar com si fos un IC més gran. Altres termes per als envasos MCM inclouen "integració heterogènia" o "circuit integrat híbrid". L'avantatge d'utilitzar embalatges MCM és que permet a un fabricant utilitzar diversos components per a la modularitat i/o millorar els rendiments en comparació amb un enfocament monolític d'IC convencional.
Els mòduls multixip tenen una varietat de formes en funció de la complexitat i les filosofies de desenvolupament dels seus dissenyadors. Aquests poden anar des de l'ús de circuits integrats preempaquetats en una petita placa de circuit imprès (PCB) destinada a imitar la petjada (footprint) de l'encapsulat d'un xip existent fins a encapsulats de xips totalment personalitzats que integren moltes matrius de xip en un substrat d'interconnexió d'alta densitat (HDI). El substrat MCM muntat final es pot fer d'una de les maneres següents:
* El substrat és una placa de circuit imprès (PCB) laminat de múltiples capes, com les que s'utilitzen en els processadors Zen 2 d'AMD.
* El substrat està construït amb ceràmica, com ara ceràmica cococida a baixa temperatura.
* Els circuits integrats es dipositen al substrat base mitjançant la tecnologia Thin Film.

## Referències

* ↑ Rao Tummala, Solid State Technology. "SoC vs. MCM vs SiP vs. SoP Arxivat 2018-04-27 a Wayback Machine.", Retrieved August 4, 2015.
* ↑ Don Scansen, EE Times "Chiplets: A Short History Retrieved 26 April, 2021
* ↑ «Multi-chip Modules (MCM)» (en anglès). https://semiengineering.com,+03-09-2022.+[Consulta: 2 setembre 2022].
# Enric Duran

Enric Duran és el nom dels següents personatges:
* Enric Duran i Giralt (1976-) activista català conegut pel frau de 492.000 € a diverses entitats financeres per a destinar-los a iniciatives de canvi social.
* Enric Duran i Tortajada (1895-1967), poeta i dramaturg valencià.