OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chromis alta

Chromis alta és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic i a les Illes Galápagos.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Picot ros

El picot ros (Celeus flavescens) és una espècie d'ocell piciforme de la família dels picots (Picidae). Es distribueix a través de l'est del Brasil, sud de la Selva amazònica en Rio Grande do Sul, el Paraguai i (Misiones) Argentina. Es troba en una bona varietat d'hàbitats, des de la selva humida fins a la sabana.
La característica més cridanera és la cresta rossa que contrasta amb la resta de les parts superiors que són negres amb ratlles o pintes blanques, les parts inferiors totalment negres. El mascle té una ratlla malar vermella, mentre que la de la femella és negra.
S'alimenta principalment de formigues i tèrmits encara que també ho fa de fruita i fruita seca. Fa els seus nius en arbres i en nius de tèrmits anomenats comunament termiters.
És una espècie que té 23 cm de llarg, molt semblant al picot lúgubre (Celeus lugubris) amb la qual és al·lopàtrica.
# Boadilla de Rioseco

Boadilla de Rioseco és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 215 | 198 | 176 | 158 |
# Sanç d'Aragó i d'Hongria

Sanç d'Aragó (Barcelona?, 1247 - Martos, Jaén, 1275), va ser un infant d'Aragó, fill de Jaume I el Conqueridor, i religiós mercedari, que fou bisbe de Toledo i va morir a mans dels sarraïns. És considerat màrtir al si de l'Orde de la Mercè.

## Biografia

Sanç fou el quart fill de Jaume I el Conqueridor i de la seva muller Violant d'Hongria. De ben petit encaminaren el seu camí vers la religió i ingressà a l'Orde de la Mercè. Va ser molt amic de Pere Pascual. Va arribar a ser ardiaca de Belchite i abat a Valladolid.
El 1266, només amb 16 anys, fou designat arquebisbe de Toledo, càrrec que desenvolupà fins al 1275; el seu pare assistí en 1268 a la seva presa de possessió a Toledo.
Tot i no ser home d'armes, amb un petit exèrcit decidí aturar la invasió islàmica que avançava vers la seva terra natal. En 1275 fou capturat a la batalla de Jaén contra els musulmans del regne de Granada, i fou degollat a Martos (Jaén).
La seva despulla fou sebollida a la Catedral de Toledo, a la Capilla de los Reyes Viejos. La tomba fou redescoberta en 1503 i es va descriure que que el bisbe estava revestit amb valuoses robes i joies. En 1947, però, en obrí els sepulcres del presbiteri, no es van poder trobar les restes de Sanç, ni de dues altres persones reials, sense que se sàpiga què va passar.

## Referències

* ↑ Montserrat, Jiménez Sureda. Crist i la història: Els inicis de la historiografia eclesiàstica catalana en el seu context europeu. Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 2015-05-19, p. 188. ISBN 978-84-490-5092-3.
* ↑ Bilches (S.I.), Francisco de. Santos y santuarios del Obispado de Iaen y Baeza ... (en castellà). por Domingo Garcia y Morràs, 1653, p. 136.
* ↑ Siumell, Josep Antoni Garí i. Biblioteca mercedaria, ó sea, Escritores de la Celeste, Real y Militar Órden de la Merced, redencion de cautivos, con indicacion de sus obras, tanto impresas como manuscritas ... (en castellà). los Herederos de la Viuda Pla, 1875, p. 23.
* ↑ «Santos y Santas Mercedarias» (en castellà). Hermanas Mercedarias. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Stern, Josef; Robinson, James T.; Shemesh, Yonatan. Maimonides' "Guide of the Perplexed" in Translation: A History from the Thirteenth Century to the Twentieth (en anglès). University of Chicago Press, 2019-08-15, p. 84. ISBN 978-0-226-45763-5.
* ↑ Belenguer, Ernest. Jaume I i el seu regnat. Pags Editors, 2010-06-01. ISBN 978-84-9779-918-8.
* ↑ Cushing, Caleb. Reminiscences of Spain: The Country, Its People, History and Monuments (en anglès). Carter, Hendee and Allen and Ticknor, 1833, p. 7.
# Nozomi Yamago

Nozomi Yamago (山郷 のぞみ, 16 de gener de 1975) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1997. Va disputar 96 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 1999, 2003, 2007, 2011 i Jocs Olímpics d'estiu de 2004.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1997 | 6 | 0 |
| 1998 | 8 | 0 |
| 1999 | 10 | 0 |
| 2000 | 4 | 0 |
| 2001 | 10 | 0 |
| 2002 | 8 | 0 |
| 2003 | 15 | 0 |
| 2004 | 10 | 0 |
| 2005 | 5 | 0 |
| 2006 | 4 | 0 |
| 2007 | 3 | 0 |
| 2008 | 3 | 0 |
| 2009 | 2 | 0 |
| 2010 | 7 | 0 |
| 2011 | 1 | 0 |
| Total | 96 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
* ↑ 2010, 2011 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Nozomi Yamago, Fitxa a Soccerway
# Chromis alleni

Chromis alleni és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Japó fins a Taiwan.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oxigen (grup musical)

Oxigen és un grup de pop-rock català que es va originar a finals del mes de desembre de 2019 com a grup de versions amb el nom de Sound On, tenint com a referència artistes actuals com Dua Lipa, Lady Gaga o Stay Homas, però també grups de música i cantants del segle XX com Radiohead, Amy Winehouse o The Clash.
La idea de formar el grup va ser del bateria del grup —Joan Matacàs—, una proposta que li va fer un dia, a un company seu de la Black Music Big Band de Girona i decidiren que la primera versió que farien seria All I Want for Christmas Is You perquè era època nadalenca. Com que no tenien ni cantant ni baix, cercaren dues cantants i un baixista per a gravar-la. Posteriorment hi afegirien un guitarrista.
El seu primer senzill va sortir a la llum el novembre de 2020 i portava per títol Desitjos, la música i la lletra del qual van ser creades pel cantant i compositor gironí Miquel Abras, cançó del dia a Catalunya Ràdio. Guanyaren el 5è concurs de grups novells de Vilablareix el maig de 2021. El juliol publicaren el seu segon senzill titulat Una Cançó per a Tu, gravats als bucs d'assaig gironins Marfà ja que van ser un dels guanyadors del concurs #Talentbucs 2020 celebrats durant la pandèmia per Les Cases de la Música Girona. El 2021 feren el llançament del seu tercer senzill, “Somriure”. La seva nadala “És Nadal (na,na,na)” fou la banda sonora del vídeo de la campanya de Nadal 2022 de Televisió de Girona.
El juny de l'any 2023 van publicar el seu primer àlbum titulat No Fa Tant, de set cançons que barregen pop, rumba, havanera, electrònica i disco. El juliol del mateix any van guanyar el Premi Verkami per votació popular de l'edició 2023 del Sona9, la qual cosa els va permetre passar a les semifinals del concurs que se celebraren durant el mes de setembre.

## Referències

* 1 2 Vilardell, Elvira. «Així sona el primer videoclip d'Oxigen, un grup format per adolescents de 13 i 14 anys!». Adolescents.cat, 20-11-2020. [Consulta: 23 octubre 2021].
* ↑ Clapés, Marc. «Oxigen presenten el seu nou projecte amb 'Desitjos'». Primera Fila, 17-11-2020. [Consulta: 23 octubre 2021].
* 1 2 3 4 Gea, Èlia. «Prendre Oxigen amb «Una cançó per a tu»». Enderrock, 21-07-2021. [Consulta: 23 octubre 2021].
* ↑ Clapés, Marc. «Oxigen ens avancen el seu tercer senzill 'Somriure'», 15-03-2022. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ Redacció. «Oxigen estrenen 'És Nadal (na, na, na)'», 29-11-2022. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ Castillón, Xavier. «Oxigen es posa de llarg amb la força del disc ‘No fa tant'», 04-07-2023. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ Enderrock.cat. «Oxigen guanya el Premi Verkami per Votació Popular del Sona9 2023 | Enderrock.cat». [Consulta: 16 setembre 2023].
# Von Suttner (cràter)

von Suttner és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 24 km de diàmetre. Porta el nom de Bertha von Suttner (1843-1914), periodista i pacifista austriaca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «von Suttner». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Oca d'esperons

L'oca d'esperons (Plectropterus gambensis), és un ocell de la família dels anàtids (Anatidae) de grans dimensions, que s'ha relacionat amb la subfamília dels tadornins (Tadorninae) però que diferències anatòmiques i genètiques han fet que s'haja creat la seva pròpia subfamília dels plectropterins (Plectropterinae). És l'única espècie del gènere Plectropterus Stephens, 1824.

## Morfologia

* Fan una llargària de 75 – 115 cm amb un pes de 4-6.8 kg, ocasionalment fins a 7 kg, essent els mascles més grans que les femelles. Es tracta del més gros entre els anseriformes africans.
* És principalment de color negre, amb cara blanca i grans pegats blancs en les ales.
* La raça nominal té una zona blanca molt extensa al ventre i flancs, mentre la zona blanca de la meridional és molt més petita.
* Bec vermell, amb una taca també vermella a la cara, molt més gran als mascles.
* Esperons als angles de les ales, que poden ser utilitzats en conflictes intraespecífics.

## Hàbitat i distribució

Viu als rius, pantans i llacs de l'Àfrica subsahariana, a excepció dels boscos densos de la República Democràtica del Congo central i les zones àrides de Namíbia i Botswana.

## Reproducció

Fa el seu niu ocult en la vegetació prop de l'aigua, però també pot aprofitar forats als arbres o altres cavitats i encara vells nius d'ocell martell.

## Alimentació

Aquesta espècie abundant i gregària s'alimenta d'herba, però passa la part central del dia descansant a l'aigua.

## Llista de subespècies

Se n'han descrit dues subespècies:
* Plectropterus gambensis gambensis (Linnaeus) 1766. Des del sud de Mauritània fins a Etiòpia i cap al sud fins al riu Zambesi.
* Plectropterus gambensis niger Sclater,PL 1877. Al sud del Riu Zambesi, fins a la Província del Cap.

## Referències

* ↑ «Oca d'esperons». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
* ↑ Classificació dels Anseriformes a John Boyd's Page Rev. 15-03-2011
* ↑ Fitxa de l'oca esperonada Arxivat 2012-02-11 a Wayback Machine. Rev. 15-03-2011
* Josep del Hoyo; Andrew Elliott & Jordi Sargatal (Hrsg): Handbook of Birds of the World (Volume 1: Ostrich to Ducks). Lynx Edicions, Barcelona, 1992, ISBN 84-87334-10-5
* T. Bartlett: Ducks And Geese - A Guide To Management. The Crowood Press, 2002, ISBN 1-85223-650-7
# Irina Zabludina

Irina Aleksándrovna Zabludina –en rus, Ирина Александровна Заблудина– (24 de febrer de 1987) és una esportista russa que va competir en judo, guanyadora de dues medalles de bronze al Campionat Europeu de Judo, en els anys 2011 i 2013.

## Palmarès internacional

Campionat Europeu :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Istanbul ( Turquia) | 3 | –57 kg |
| 2013 | Budapest ( Hongria) | 3 | –57 kg |

## Referències

* ↑ «Irina Zabludina» Arxivat 2012-12-16 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Irina Zabludina» en Judoinside.com (anglès)
# Chromis analis

Chromis analis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes que es troba a l'oest de l'Índic (Sud-àfrica) i al Pacífic (sud del Japó, Illes Ryukyu, Xina, les Filipines, Palau, Indonèsia, Nova Guinea, Salomó, Vanuatu, Nova Caledònia, Fidji i el nord de la Gran Barrera de Corall).
Els mascles poden assolir els 17 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Pneumònia bacteriana

La pneumònia bacteriana és una infecció dels pulmons causada per bacteris. El pneumococ (Streptococcus pneumoniae), un organisme grampositiu que sovint colonitza la gola, és el bacteri que causa pneumònia més sovint en tots els grups d'edat tret dels nounats (CIE-10: J13). Una altra causa important de pneumònia per bacteris grampositius és la causada per l'estafilococ daurat (Staphylococcus aureus) (CIE-10: J15.2).
Amb menys freqüència es veuen pneumònies bacterianes causades per bacteris gramnegatius, com Haemophilus influenzae (CIE-10: J15.2), Klebsiella pneumoniae (CIE-10: J15.0), Escherichia coli (CIE-10: J15.5), Pseudomonas aeruginosa (CIE-10: J15.1) i Moraxella catarrhalis, entre els més comuns. Aquests bacteris sovint viuen al tracte gastrointestinal i entren als pulmons quan és inhalat el contingut gàstric (com quan es produeix vòmit).
Els bacteris Coxiella burnetti, Chlamydophila pneumoniae (CIE-10: J16.0), Mycoplasma pneumoniae (CIE-10: J15.7) i Legionella pneumophila són agents causals menys habituals, de manera que una pneumònia causada per aquests organismes rep el nom de pneumònia activa i es dona habitualment en adolescents i adults joves, tendeix a ser menys greu i el seu curs de tractament és diferent del de les pneumònies bacterianes tradicionals.

## Referències

* ↑ [MedlinePlus]. «Neumonía» (en castellà). Enciclopedia médica en español, abril 2008. [Consulta: 1r maig 2008]. «Les pneumònies bacterianes tendeixen a ser les més greus i, en els adults, són la causa més comuna de pneumònia. El bacteri més comú que causa pneumònia en adults és Streptococcus pneumoniae (pneumococ)).»
# Creagrutus gyrospilus

Creagrutus gyrospilus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca occidental del riu Orinoco a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Villanueva de Jiloca

Villanueva de Jiloca és un municipi de la província de Saragossa, a la comunitat autònoma d'Aragó i enquadrat a la comarca de la Camp de Daroca.
# Santa Maria de Camps

Santa Maria de Camps és una església romànica que pertany al municipi de Fonollosa, a la comarca catalana del Bages. És protegida com a Bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici romànic fou totalment modificat l'any 1760. D'aquesta obra només se'n conserva un petit fragment d'absis i les làpides romàniques davant el portal. Làpides sepulcrals romàniques del s. XIII. En total n'hi ha vuit de les que algunes són llises i d'altres tenen estilitzades representacions escultòriques en relleu, encara que molt pla. Hi trobem, entre d'altres, creus i figures humanes esquemàtiques. La zona està coberta d'un dens herbam que mig tapa el conjunt.

## Història

L'església es troba dins l'antic terme casteller de Catelltallat, fou molt aviat parròquia després d'un període de vinculació a Santa Creu de Fonollosa. L'any 950 és esmentada quan el comte Borrell dona el Castell de Castelltallat al monestir de Santa Cecília de Montserrat. Els homes del terme feren al s. XI importants donacions a l'església, i segurament és a ells a qui pertanyen els sepulcres situats davant la porta. En aquest moment trobem també documentats els altars de sant Joan i Sant Lambert. Fins al 1138 no és esmentada com a parròquia i al segle xv passa a ser sufragània de Santa Creu de Fonollosa. L'any 1760 començà l'obra del nou temple i recuperà de nou el caràcter parroquial.

## Referències

* 1 2 3 «Santa Maria de Camps». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 juliol 2015].
# Opus (música)

Opus, "obra" en llatí, és un terme que s'aplica en música per catalogar les obres de la majoria de compositors. Normalment se sol fer per ordre cronològic de creació o publicació, però també poden estar organitzades per tipus d'obra.
El conjunt de números d'opus d'un compositor (acompanyats del títol de l'obra) s'anomena catàleg. Alguns catàlegs no utilitzen la paraula opus, sinó unes sigles encunyades per la persona que es va ocupar d'ordenar-les, són el cas de compositors tan importants com Bach (que utilitza el BWV: Bach Werke Verzeichnis) i Mozart (KV: Köchel-Verzeichnis).
Viccionari
# Iriney Santos da Silva

Iriney Santos da Silva (Humaitá, 23 d'abril de 1981), conegut futbolísticament com a Iriney, és un futbolista brasiler. Va jugar una desena de temporades en el futbol espanyol.
Nascut a Humaitá, Amazonas, Iriney va debutar professionalment amb l'Associação Desportiva São Caetano l'any 2000, i es va traslladar a Espanya amb Rayo Vallecano tres anys més tard. Primer escollit des dels seus inicis amb el Madrid, sí que els va veure baixar dues divisions consecutives; va debutar a La Lliga el 23 de febrer de 2003, jugant els 90 minuts sencers en una derrota a casa per 0–4 contra el Valencia CF.
L'estiu del 2005, Iriney es va incorporar al RC Celta de Vigo, sent un dels jugadors més constants dels gallecs durant les seves dues temporades al màxim nivell. Després del descens de 2007 va decidir marxar, però no va poder trobar un nou equip a causa d'una llarga batalla judicial fins a la finestra de transferència de gener de 2008, quan va signar amb la UD Almeria.
Posteriorment, després d'haver guanyat la pràctica del partit, Iriney va ser relativament utilitzat durant la seva estada a Andalusia, amb Almeria que va mantenir consecutivament el seu estat de màxima categoria. A finals de juny de 2009 va expirar el seu contracte i es va traslladar al seu veí Real Betis, recentment relegat a la segon nivell. Va contribuir amb 36 partits –35 titulars– i tres gols a la la seva segona temporada quan van tornar a la divisió principal com a campions i, el 25 de febrer de 2012, va jugar el seu partit oficial número 100 amb els Verdiblancos, contra el Getafe CF.

## Clubs

| Club | País | Any | Partits | Gols |
| Nacional Manaus | Brasil | 1998-1999 | | |
| Manauense | Brasil | 1999-2000 | | |
| Sao Caetano | Brasil | 2000-2002 | 26 | 0 |
| Rayo Vallecano | Espanya | 2002-2005 | 85 | 1 |
| Celta de Vigo | Espanya | 2005-2007 | 55 | 2 |
| UD Almería | Espanya | 2007-2009 | 15 | 0 |
| Real Betis Balompié | Espanya | 2009-2012 | | |

## Referències

* ↑ Llamas, Fernando «El Valencia impone su autoridad ante el Rayo» (en spanish). , 23-02-2003 [Consulta: 25 December 2013].
* ↑ Estévez, Antonio «El Celta no quiere a Iriney» (en spanish). , 28-09-2007 [Consulta: 25 December 2013].
* ↑ Valero, Rafa «El Celta e Iriney irán a los tribunales» (en spanish). , 15-09-2007 [Consulta: 25 December 2013].
* ↑ Aguilera, Juanjo «Iriney, otro brasileño para línea de creación – Corona, lesionado» (en spanish). , 10-01-2008 [Consulta: 25 December 2013].
* ↑ «El brasileño Iriney ficha por el Betis» (en spanish). , 30-06-2009 [Consulta: 25 December 2013].
* ↑ «El Betis remonta y consigue el título de campeón de Segunda» (en spanish). , 04-06-2011 [Consulta: 25 December 2013].
* ↑ Muñoz, José Miguel. «Iriney 100 partidos de verdiblancos y Mel 50 en Primera» (en spanish). Number 1 Sport, 25-02-2012. Arxivat de l'original el 29 d’octubre 2013. [Consulta: 25 December 2013].
# Chromis atripectoralis

Chromis atripectoralis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des d'Austràlia fins a les Illes Ryukyu i a gran part de les illes d'Oceania, llevat de les Illes Hawaii, les Illes Marqueses i Pitcairn. També a les Seychelles, Tailàndia i Austràlia Occidental.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.