OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santuari d'Inari-Yanagihara

El santuari d'Inari (稲荷神社, Inari-jinja), també conegut com a santuari d'Inari-Yanagihara (柳原稲荷神社, Yanagihara-Inari-jinja) o santuari de Yanagihara (柳原神社, Yanagihara-jinja) és un santuari xintoista del barri de Yanagihara, al districte especial d'Adachi, a Tòquio, Japó.

## Deïtats consagrades

* Inari
* Ieyasu Tokugawa
* Ōyamakui
* Takamimusubi
* Ukanomitama

## Història

És l'antic santuari del poble de Yanagihara, on la deïtat Ukanomitama es troba consagrada. Se sap que el santuari fou construït el 1599 o 1606, als començaments del període Edo. La tradició diu que Yukaku, el sacerdot del santurai va reconstruir-lo el 1794 després que una riuada el 1786 s'enduguera el honden o edifici principal. El segon arc torii davant del honden té gravat l'any 1796, així com la font d'ablucions o chōzuya té gravada l'any 1830 i el nom d'una casa de te propera. Aquesta dada permet saber que la font fou pagada per aquest negoci. Dins del santuari es troba un altre santuari, el de Takagi, on es troben consagrats les deïtats Takamusubi, Ōyamakui i Ieyasu Tokugawa. Durant el període Edo el santuari es deia Dairoku, però amb el shinbutsu bunri o procés de separació entre el xintoisme i el busime emprés després de la restauració Meiji, el Déu Dairoku fou reemplaçat pel Takamusubi així com el nom del santuari, que canvià a Takagi. Durant la dècada de 1920, es creà una associació d'escalada al mont Fuji al barri. L'any 1933 es va fer als voltants un monticle fet amb pedra i terra volcànica del Fuji, sent consagrat a la Deïtat Konohana no Sakuya hime, advocació dels volcans. En l'actualitat, el santuari és un bé de rellevància local del districte especial d'Adachi.

## Referències

* ↑ http://www.tokyo-jinjacho.or.jp/adachi/2865/
* ↑ https://tesshow.jp/adachi/shrine_yanagi_inari.html
* ↑ http://adachikanko.net/en/spot/view/id-046
* ↑ http://jinjajin.jp/modules/newdb/detail.php?id=415
# Santuari d'Erawan

El santuari d'Erawan (en tailandès ศาลท้าวมหาพรหม) és un altar hindúsituat a Bangkok, capital de Tailàndia,amb una estàtua de Brama. És una atracció turística molt popular, a una zona molt transitada.
El santuari es troba al costat del luxós Grand Hyatt Erawan Hotel, a la cruïlla de Ratchaprasong amb Ratchadamri; és a prop de l'estació de Chitlom del metro aeri de Bangkok que té una passarel·la elevada amb vista al santuari. Va ser construït el 1956 formant part del Erawan Hotel, propietat del govern, per allunyar la mala sort que es creia causaria el fet d'haver iniciat els fonaments a una data equivocada, no propicia; una sèrie d'incidents havien retardat la construcció, es va consultar a un astròleg per determinar les causes i va aconsellar construir el santuari. A partir de llavors, no hi va haver més incidents. El 1987, l'hotel es va enderrocar i es va construir en el mateix lloc el Grand Hyatt Erawan Hotel.
El 17 d'agost de 2015, va patir un atemptat amb bomba, on van morir més d'una vintena de persones i ferir a més d'un centenar.

## Notes

* ↑ Cal destacar que Tailàndia és un país tradicionalment budista, religió que practica el 94% de la població, segons un informe del 2006.

## Referències

* ↑ «Thailand International Religious Freedom Report 2006». Bureau of Democracy, Human Rights, and Labor. Department of State’s, Estats Units. [Consulta: 20 agost 2015].
* 1 2 3 «Reobre el santuari hindú atacat a Bangkok». elperiodico.cat. EFE / BANGKOK. [Consulta: 19 agost 2015].
* 1 2 3 4 Triadó, Dani. «Explosió mortal a Bangkok». El Punt Avui. [Consulta: 19 agost 2015].
* ↑ "Attack on Thai statue seen as bad omen for beleaguered Thaksin" Arxivat 2007-01-02 a Wayback Machine., The Independent
* ↑ A visit to the old Erawan Hotel Arxivat 2007-01-13 a Wayback Machine., 2Bangkok.com.
* ↑ «Una vintena de morts i més d'un centenar de ferits en un atemptat en ple centre de Bangkok». ccma.cat. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA. [Consulta: 19 agost 2015].

## Enllaços externs

* Bangkok Metropolitan Administration page Arxivat 2006-05-10 a Wayback Machine.
# Scaramouche (desambiguació)

«Scaramouche» té aquests significats:
* Scaramouche, personatge de la commedia dell'arte
* Scaramouche (novel·la), escrita per Rafael Sabatini i publicada el 1921
* Scaramouche (Sibelius), Op. 71, música incidental de Jean Sibelius
* Scaramouche (Dagoll Dagom), musical de Dagoll Dagom
* Scaramouche (pel·lícula de 1923), dirigida per Rex Ingram
* Scaramouche (pel·lícula de 1952), dirigida per George Sidney
# Scaramouche

* Per a altres significats, vegeu «Scaramouche (desambiguació)».
Scaramouche (terme francès), originalment scaramuccia (terme italià), és un personatge de la commedia dell'arte (segle xvi), forma teatral italiana en la qual la màscara és més important que l'intèrpret.
És un arquetip de pallasso de caràcter típicament fanfarró, busca-raons i covard alhora, que combina les característiques del zanni (servent sense escrúpols, astut i poc fiable) i del Capitano (un soldat fanfarró i arrogant) amb trets de dolent. Es tracta, originalment, d'una variació del personatge del Capitano, les vestimentes del qual habitualment són de color negre (que parodien els don espanyols) —formades per un calçó, una jaqueta, un mantell i una boina— i duu una guitarra en comptes d'espasa. La intriga que sol sentir el duu a situacions difícils, de les quals sempre s'acaba sortint, no sense causar víctimes innocents. Sovint era apallissat per l'arlequí, per la seva jactància i covardia.
L'actor italià Tiberio Fiorilli (1608-94) va fer cèlebre aquest personatge, però que interpretava sense màscara. Fiorillo va transformar el paper militar del Capitano en el de scaramuccia, un servent còmic, habitualment l'ajuda de cambra d'un senyor sense recursos. Quan era a París, amb la seva companyia teatral, va alterar-ne el caràcter, d'acord amb el gust francès, i passà a ser scaramouche, i en destacava la subtilesa i la finesa de la seva mímica.

## Referències

* 1 2 3 4 «Scaramouche» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 29 febrer 2020].
* 1 2 3 «Scaramouche». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Commedia dell'arte» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 29 febrer 2020].

## Vegeu també

* Literatura italiana
# Wim Stroetinga

Wim Stroetinga (Drachten, 23 de maig de 1985) és un ciclista neerlandès que competeix professionalment des del 2005, tant en ciclisme en ruta com en pista.

## Palmarès en ruta

* 2005
** 1r a la Ronde van Midden-Nederland
** Vencedor d'una etapa a la OZ Wielerweekend
* 2006
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Anvers
* 2007
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Anvers
* 2011
** 1r a la Ronde van Midden-Nederland
** Vencedor de 3 etapes a l'Olympia's Tour
* 2012
** 1r al Premi Nacional de Clausura
** Vencedor d'una etapa a la Ronde van Overijssel
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour
* 2013
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour
* 2014
** 1r al Zuid Oost Drenthe Classic I
** 1r a la Ronde van Midden-Nederland
** Vencedor de 4 etapes a l'Olympia's Tour
* 2015
** 1r al Himmerland Rundt
** Vencedor de 3 etapes a l'Olympia's Tour
* 2016
** 1r a l'Omloop van de Glazen Stad
** Vencedor d'una etapa al Ster ZLM Toer

## Palmarès en pista

* 2002
** Campió del món júnior en Scratch
* 2003
** Campió d'Europa júnior en Puntuació
* 2004
** Campió dels Països Baixos en Scratch
* 2005
** Campió dels Països Baixos en Scratch
* 2006
** Campió d'Europa sub-23 en Scratch
** Campió dels Països Baixos en Madison (amb Niki Terpstra)
** Campió dels Països Baixos en Scratch
* 2007
** Campió dels Països Baixos en Madison (amb Niki Terpstra)
* 2008
** Campió d'Europa en Òmnium Endurance
** Campió dels Països Baixos en Madison (amb Peter Schep)
** Campió dels Països Baixos en puntuació
** Campió dels Països Baixos en persecució
** Campió dels Països Baixos en Scratch
* 2012
** Campió dels Països Baixos en puntuació
** 1r als Sis dies de Rotterdam (amb Peter Schep)
* 2013
** Campió dels Països Baixos en Madison (amb Jens Mouris)
* 2014
** 1r als Sis dies de Bremen (amb Leif Lampater)
* 2015
** Campió dels Països Baixos en persecució
** Campió dels Països Baixos en puntuació
* 2017
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Yoeri Havik)

### Resultats a la Copa del Món

* 2004-2005
** 1r a Sydney, en Scratch
* 2007-2008
** 1r a Copenhaguen, en Scratch
* 2008-2009
** 1r a Manchester, en Scratch

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Wim Suurbier

Wilhelmus "Wim" Lourens Johannes Suurbier, més conegut com a Wim Suurbier (Eindhoven, 16 de gener de 1945 - Amsterdam, 12 de juliol de 2020) fou un jugador de futbol neerlandès i entre d'altres l'entrenador assistent de la selecció nacional d'Albània.

## Referències

* ↑ «Wim Suurbier - International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ «Dutch 70s legend Wim Suurbier dies, aged 75», 13-07-2020. Arxivat de l'original el 13 de juliol 2020. [Consulta: 12 juliol 2020].
# Yıldırım Akbulut

Yıldırım Akbulut (Erzincan, 2 de setembre de 1935 - Ankara, 14 d'abril de 2021) fou un polític turc, líder del Partit de la Mare Pàtria; fou Primer Ministre de Turquia i per dos cops va presidir-ne el Parlament.

## Biografia

Va néixer l'any 1935 a Erzincan, Turquia, fill d'un carter. Després d'acabar l'escola secundària, Yıldırım Akbulut va estudiar Dret a la Universitat d'Istanbul. Després de la seva graduació, va treballar com a advocat independent.
Després va entrar en política; fou elegit diputat per la província d'Erzincan. Va exercir el càrrec de Ministre de l'Interior en el gabinet de Turgut Özal. Va ser elegit President del Parlament, i desenvolupà aquest càrrec entre el 24 de desembre de 1987 i el 9 de novembre de 1989.
Després de l'elecció de Turgut Özal com a President, Akbulut fou nomenat Primer Ministre, càrrec que exercí des del 9 de novembre de 1989 fins al 23 de juny de 1991.
El 20 de maig de 1999, Yıldırım Akbulut va ser elegit per segona vegada President de la Gran Assemblea Nacional, un càrrec que va desenvolupar fins al 30 de setembre de l'any 2000.

## Referències

* ↑ (en anglès) Yildirim Akbulut
# Xmàkovo (Ketovo)

* Per a altres significats, vegeu «Xmàkovo».
Xmàkovo (en rus: Шмаково) és un poble de l'óblast de Kurgan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.319 habitants. Pertany al districte de Ketovo.

## Referències

* ↑ Форсирование реки Тобол красной 5-й дивизией у г. Курган и взятие станции Варгаши
# Zhao Yong

    Avís: hi ha un Yong Zhao, expert en tecnologia de l'educació que no s'ha de confondre amb Zhao Yang, artista.
Zhao Yong (xinès simplificat: 赵雍; xinès tradicional: 趙雍; pinyin: Zhào Yōng) fou un pintor, poeta i cal·lígraf xinès que va viure sota la dinastia Yuan. Va néixer l'any 1289 a Wuxing, actualment Huzhou a la província de Zhejiang i va morir vers el 1360).Descendent de la família imperial dels Song. Era el segon fill del pintor Zhao Mengfu. Va exercir un alt càrrec en l'administració imperial.
Va destacar com a pintor de paisatges, figures humanes i cavalls amb sella de muntar. La seva pintura s'inspira en la de Dong Yuan i la de Li Cheng. Entre les seves obres es poden mencionar: “Tres amics”, “Quatre amics” i “Orquídia i bambú”. Hi ha exposades obres seves a la Freer Gallery of Art de Washington DC, al Museu de Belles Arts de Boston, Museu Nacional del Palau de Taipei, al Museu de Xangai i al Nationalmuseum d'Estocolm.

## Referències

* ↑ Huaiyu, Guo.. 5000 ans d'Art Chinois. ISBN 978-2-8099-1601-0.
* ↑ Dictionnaire critique et documentaire des peintres, sculpteurs, dessinateurs et graveurs de tous les temps et de tous les pays. Nouv. [4e] éd. entièrement ref.. París: Gründ, 1999, p. 885. ISBN 2700030109.
* ↑ Vandier-Nicolas, Nicole. Peinture chinoise et tradition lettrée: expression d'une civilisation (en francès). París: Éditions du Seuil, 1983, p. 133, 166, 167. ISBN 2020064405.
* ↑ «Zhao Yong: A Horseback Trip in a Spring Countryside» (en anglès). Chinese Painting. China Online Museum. [Consulta: 7 setembre 2019].
# Zhao Yi

Zhao Yi (Wujin District, 1727 - 1814) fou un historiador i poeta xinès.

## Biografia

Zhao Yi (xinès simplificat: 趙翼).Va néixer el 22 d'octubre de 1727 a Xiganli a la riba nord del comtat de Yanghu, prefectura de Changzhou, província xinesa de Jiangsu, durant el regnat de l'emperador Yongzheng de la Dinastia Qing. El seu pare era professor en una escola provada. El 1741, el seu pare Zhao Weikuan va morir. La família de Zhao molt empobrida era incapaç de mantenir els seus germans petits. A causa de l'excel·lent rendiment acadèmic de Zhao Yi i la simpatia per la seva situació, la família Hang li va permetre heretar el negoci del seu pare i continuar ensenyant. El 1747 es va presentar als exàmens provincials però no va aprovar. No va ser fins al 1761 que va aprovar l'examen imperial per obtenir el grau de "jinshi" que li va permetre ocupar diferents càrrecs oficials.
Va compaginar la seva activitat com a poeta i historiador amb càrrecs públics a Pequín, com a examinador i la direcció d'una acadèmia a Yangzhou. Més tard també va ocupar càrrecs administratius i a l'exercit , a la prefectura de Zhen'an a Guangxi . El 1787 desprès de passar per situacions complexes en la seva feina en l'administració en temes militars, Zhao va renunciar al seu càrrec i es va convertir en professor de l'Acadèmia Anding.
Com a historiador va escriure un mètode historiogràfic: "Nianer shi zhaji", que va finalitzar l'any 1796. i l'obra més important "Notes sobre les vint-i-dues històries dinastiques"., va aportar una perspectiva històrica a la interpretació de la literatura, amb un cert descrèdit de la visió intemporal del canon poètic.
En funció del seu origen geogràfic, conjuntament amb Yuan Mei (1716 - 1797) i Jiang Shiquan (1725 - 1785) se'l coneixia com un dels "Tres grans de l'oest del Riu Blau".
Com a poeta va cultivar la forma "shi" i va escriure un llibre sobre la funció del poeta en la societat.
Va morir el 17 d'abril de1814.

## Obres destacades

* 古詩十九首 "Lit.: DInou poemes antics”
* 閒居讀書六首 "Lit.: Sis poemes llegint en temps d’oci"
* 甌北集 "Lit.: Col·lecció Oubei"
* 五人墓 "Lit.: Tomba de cinc persones"
* 二十二史札記 "Lit.: Vint-i-dos notes històriques"

## Referències

* 1 2 3 4 «Zhao Yi (Chao I) 1727-1814» (en anglès). [Consulta: gener 2016].
* 1 2 «趙翼». [Consulta: 20 febrer 2024].
* 1 2 3 Cahussende, Damien. La Chine au XVIIIè siècle (en francès). París: Les Belles Lettres, 2013, p. 269. ISBN 978-2-251-41051-7.
* ↑ Kang, I Sun Chang; Owen, Stephen. The Cambridge History of Chinese Literature Vol II: From 1375 (en anglès). Oxford: Cambridge University Press, 2010. ISBN 978-0-521-85559-4.
# Satala

Satala (en llatí Satala, en grec antic Σάταλα) era una ciutat important de la regió de Capadòcia, situada, segons els geògrafs antics, en una vall rodejada de muntanyes, una mica al nord del riu Eufrates, en un lloc on controlava els passos de muntanya de la carretera que anava de Trebisonda a Samsat. Era el lloc on s'hi estacionava la Legio Apollinaris. És la moderna Sukme (Sadak).
Quan Vespasià va annexionar Commagena l'any 72 aC la zona de l'Eufrates superior era fronterera. La via romana que anava des de Trebisonda a Alexandria de Cilícia, Selèucia de Piera i Antioquia havia de disposar de bases militars i les principals eren Satala (amb la Legió XVI Flavia Firma), Melitene (amb la Legio XII Fulminata), Samosata (Legio VI Ferrata) i Zeugma (Legió III Scythica). Trajà la va visitar durant la guerra contra els parts (115-117) i segurament la Legio XVI Flavia havia estat substituïda per la Legió XV Apollinaris. Hadrià va utilitzar aquesta legió i la Fulminata en una campanya contra els alans. Era un punt militar estratègic per la protecció de l'Armènia Sofene i punt de connexió entre la mar Negra i l'Eufrates.
Els sassànides van destruir Satala a la meitat del segle iii (252 o 256) i després va ser reconstruïda i reocupada per la Legio XV Apollinaris i potser la Legio II Armeniaca. Cap a l'any 298, l'emperador romà Galeri va derrotar els perses en aquesta zona. Al segle següent apareix una comunitat cristiana a la ciutat i el bisbe Eveci (Euethius) va ser un dels signants del concili de Nicea l'any 325. Un altre bisbe amb un nom germànic, Elfridi, és esmentat el 360.
Va ser destruïda diverses vegades en les lluites entre els perses i els romans. La darrera reconstrucció la va fer Justinià I l'any 529, segons Claudi Ptolemeu. Els sassànides la van conquerir definitivament l'any 607 o 608 i finalment va ser destruïda. Queden restes de les muralles romanes d'Orient, que sembla que eren massa petites per contenir una legió.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Satala». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r maig 2021].
* ↑ Lightfoot, C.S. "Survey work at Satala". A: R. Matthews (ed.), Ancient Anatolia. Ankara: The British Institute of Archaeology, 1998, p. 275
# Zampo y yo

Zampo y yo és una pel·lícula espanyola de 1965 dirigida per Luis Lucia Mingarro i protagonitzada per Ana Belén i Fernando Rey.

## Argument

Ana Belén és una nena benestant del Madrid dels 60. Òrfena de mare, el seu pare no li presta massa atenció, per la qual cosa un dia decideix anar-se a veure una funció de circ. Allí coneix a un nen, Manolo, i al pallasso Zampo, que es faran molt bons amics seus i que resulta ser el seu oncle.

## Curiositats

* Va ser un fracàs total en el seu moment, però ha tingut èxit televisiu posteriorment a l'ésser el primer treball d'Ana Belén.
* En aquesta pel·lícula va ser on li van donar a María del Pilar Cuesta Acosta el sobrenom d'Ana Belén, que al principi anava a ser María José.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Millor guió | Luis Lucia Leonardo Martín Joaquín Parejo Díaz Raúl Peña | Guanyadors |

## Referències

* ↑ Zampo y Yo a fotogramas.es
* ↑ Zampo y yo, El País, 22 de juny de 1992
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1965». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 8 setembre 2018].
# SemEval

SemEval (de l'anglès Semantic Evaluation) és una sèrie de tallers d'avaluacions d'anàlisi semàntica computacional. Evolucionà de la sèrie d'avaluacions Senseval. L'objectiu és explorar la naturalesa del significat en el llenguatge, que malgrat ser un concepte intuïtiu per als humans, esdevé més complicat en el món de la computació.
Les primeres tres edicions, del Senseval-1 al Senseval-3, se centraven en la desambiguació lèxica (WSD per les seves sigles en anglès). Cada vegada s'anava creixent en el nombre de llengües ofertes i d'equips participant-hi. Del quart taller ençà, el SemEval-1 del 2007, s'hi inclouen tasques d'anàlisi semàntica més enllà de la desambiguació lèxica.

## Vegeu també

* Processament del llenguatge natural
* Accepció

## Enllaços externs

* SemEval - International Workshop on Semantic Evaluation
# Yucca carnerosana

Yucca carnerosana, anomenada de manera comuna com la "palma samandoca" o "palma loca", forma part del conjunt vegetal del matollar xeròfil de Mèxic. Es troba dins de la família de les Agavaceae.

## Descripció

Planta perenne caulescent, simètrica, de creixement extremadament lent i de port arbustiu o arborescent, que generalment se distribueix individualment, poques vegades s'observa formant denses agrupacions de diversos troncs de diferent mida, units a la seva base. El Tronc és gruixut i escamós amb un diàmetre de 15 a 40 cm i d'alçada mitjana d'uns 3 metres arribant fins als 10 m en alguna ocasió. Rarament es ramifica més de dues vegades en la seva part superior. Les fulles són glauques (de color blau verd), rígides, de forma cóncava-convexa, s'agrupen cap a l'extrem de la tija de 50 a 100 cm de llarg i d'uns 8 cm d'ample i acaben en punxa amb una forta espina a l'extrem. Poden formar una densa roseta consistents i simètriques amb un diàmetre proporcional a la seva alçada. A la part central de la roseta hi creix una inflorescència gran i gruixuda que hi sobresurt de manera completa del fullatge i que creix verticalment. La inflorescència presenta de 15 a 30 pedicels amb bràctees blanques. Les flors són campanulades o globoses amb 6 tèpals (3 pètals i 3 sèpals). Els estams són lliures i s'insereixen a la base dels segments, les anteres i el pistil. Flor és perfumada i de color blanc. El fruit és indehiscent i en forma de baia d'uns 5 a 7,5 cms. Les llavors són gruixudes, planes i semirodones de color negre i amb una gran quantitat d'endosperm. La floració és entre els mesos del Març i l'Abril i a vegades es prolonga cap a principis de Maig.

## Distribució i hàbitat

En l'Altiplà, prospera sovint sobre roques riques en carbonat de calci, formant part del matollar d'Agave lecheguilla, a. striata o Hechtia glomerata, inclou arbusts com l'Euphorbia i el Parthenium i diverses cactàcies de mida petita i mitjana i altres espècies. Present en els ecosistemes àrids i semiàrids de l'altiplà mexicà.

## Usos i etnobotànica

De les seves fulles se n'obtenen fibres dures o ixtle per a la fabricació de cordons, costals, bosses i altres productes. La seva recol·lecta com a recurs no maderable és molt important. Es troba dins l'apartat de les set espècies amb més importància socioeconòmica i ecològica de la regió.

## Referències

* ↑ «Yucca carnerosana» a EOL. Data consulta: 09 de desembre de 2014.
* ↑ «Yucca carnerosana a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 9 desembre 2014].

## Bibliografia

* Manual que establece los Criterios Técnicos para el Aprovechamiento Sustentable de Recursos Forestales no Maderables de Clima Árido y Semiárido. SUBSECRETARÍA DE FOMENTO Y NORMATIVIDAD AMBIENTAL Dirección General del Sector Primario y Recursos Naturales Renovables.
# Yucca filamentosa

La Yucca filamentosa és una planta del gènere Yucca, de la família de les agavàcies, cultivada principalment pels seus usos ornamentals.

## Descripció

Forma rizomes subterranis. Les fulles formen una roseta basal densament arraïmada que pot superar el metre d'amplada; són liniars, d'uns 50 x 2,5 cm, flexibles, rígides i normalment erectes, de color verd intens lleugerament tenyit de blau. Manquen de línia marginal. La inflorescència forma una panícula erecta de nombroses flors bisexuals de color blanquinós o rosat. El fruit és una càpsula dehiscent, que conté llavors de color negre.

## Distribució

És nativa del nord-est dels Estats Units, on creix de manera silvestre des de Florida fins a Nou Hampshire; és molt adaptable i resisteix el fred molt millor que altres plantes del mateix gènere. És fàcil confondre-la amb l'estretament emparentada Yucca flaccida, però es distingeix per la més marcada rigidesa de les fulles.

## Referències

* ↑ The Gardeners' Encyclopaedia of Plants & Flowers, Readers' Digest, Sydney, 1999
* ↑ Flora, The Gardeners' Bible, ABC Publishing, Sydney, 2005

## Enllaços externs

* Yucca filamentosa: imatges a bioimages.vanderbilt.edu Arxivat 2006-06-22 a Wayback Machine.