OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quentin de La Tour

Maurice Quentin de La Tour (Sant Quintí, 5 de setembre del 1704 - Saint-Quentin, 17 de febrer del 1788) va ser un pintor retratista francès del període rococó, especialitzat a pintar amb pastel. Entre els seus models i clients més famosos, hi hagué Voltaire, Lluís XV, i Madame de Pompadour.
Nasqué a Saint-Quentin, i era fill d'un músic que desaprovava la seva carrera de pintor. El 1719, amb quinze anys, La Tour anà a París, on entrà a l'estudi del pintor flamenc Jacques Spoede. En aquest període, s'inspirà en l'ús dels pastels de l'obra de Rosalba Carriera i conegué Louis Boullongne i Jean Restout. Posteriorment, anà a Reims el 1724, i a Anglaterra el 1725, i retornà a París per continuar els seus estudis, el 1727. Amb el seu retorn a París, començà a treballar amb el pastel.
El 1735, pintà un retrat de Voltaire al pastel, i obtingué força renom. El 1737, La Tour exposà una primera esplèndida sèrie de 150 retrats que figuraren com una de les glòries del Salon Paris en els 37 anys següents. Va ser capaç de dotar als seus models amb un distingit aire encisador i intel·ligent, i capturava la delicadesa de l'expressió facial.
El 1746 va ser acceptat a l'Acadèmia Reial de Pintura i Escultura, i el 1751 hi va ser promocionat a conseller. La Tour va ser nomenat retratista del rei el 1750, posició que mantingué fins al 1773, quan va patir una depressió nerviosa. Per un temps, el pintor Joseph Ducreux va ser el seu únic estudiant. Va crear una escola d'art i esdevingué un filantrop abans de restar confinat a casa seva per demència.
Es va retirar a l'edat de 80 anys a Saint-Quentin, on va morir el 1788.

## Galeria

* Lluís XV de França
* Isabelle de Charrière 1766
* Madame de Pompadour
* Jean-Jacques Rousseau
* Reina Maria Leszczyńska
* Jean d'Alembert
* Charles Louis Auguste Fouquet
* el príncep Henry Benedict Clement Stuart
* Émilie du Châtelet
* Voltaire

## Bibliografia

* "Maurice Quentin de La Tour." (1994) Encyclopedia Britannica, 15th ed. London: Cambridge University Press.
* Maurice Quentin de La Tour, Le voleur d'âme, Xavier Salmon, Éditions Artlys, Versalles, 2004.
* Maurice Quentin de La Tour, prince des pastellistes, Christine Debrie i Xavier Salmon, París, 2000.
* Maurice Quentin de La Tour, "Peintre de portraits au pastel" 1704-1788 au musée Antoine Lécuyer de Saint-Quentin. Christine Debrie, Thonon-les-Bains, 1991.

## Referències

* ↑ Robert Cumming, Arte, editorial Espasa, 2006. ISBN 8467020970 (castellà)

## Enllaços externs

* (anglès) Web de recursos artístics Arxivat 2013-07-08 a Wayback Machine.
* (francès) Visita virtual del Museu de Saint-Quentin
* (francès) Breu biografia i una selecció de retrats en pastel Arxivat 2005-12-16 a Wayback Machine.
# Província de Palerm

La província de Palerm (sicilià Pruvincia di Palermu) és una antiga província de la regió de Sicília dins Itàlia.
Limitava a l'oest amb la província de Trapani, al sud amb les províncies d'Agrigent i de Caltanissetta, a l'est amb les províncies de Messina i Enna. El territori inclïa 82 municipis, entre ells l'illa d'Ustica.
El 4 d'agost de, 2015 i va ser reemplaçada per la Ciutat Metropolitana de Palerm.

## Ciutats

| Ciutat | Població (ab) | Superfície (km²) |
| Bagheria | 55.682 | 29 km² |
| Monreale | 36.395 | 529 km² |
| Carini | 33.087 | 76 km² |
| Partinico | 31.762 | 110 km² |
| Termini Imerese | 27.482 | 78 km² |
| Misilmeri | 26.817 | 69 km² |
| Villabate | 21.942 | 3.83 km² |

## Galeria d'imatges

* Catedral de Palerm
* Duomo de Cefalù
* Catedral de Monreale

## Enllaços externs

* Lloc web de la província (italià)
* Fotos, història, turisme, gastronomia, llibres, productes locals i transports (italià) (anglès)
# Província de Pacajes

La província de Pacajes és una de les 20 províncies del Departament de La Paz a Bolívia. La seva capital és Coro Coro.
# Prova de Draize

La prova de Draize és una prova de toxicitat aguda creada el 1944 pels toxicòlegs John H. Draize i Jacob M. Spines, de l'Administració d'Aliments i Fàrmacs (FDA). N'hi existeixen dues variants: la prova d'irritació cutània aguda (o prova de Draize per a pell) i la prova d'irritació ocular aguda (o prova de Draize per a mucoses).
El procediment consisteix en l'aplicació de 0,5 ml o 0,5 g d'una substància de prova a l'ull o a la pell d'un animal conscient i immobilitzat, deixar-li-la durant un període, i després rentar-li-la i prendre nota dels efectes.

## Referències

* ↑ Institut Valencià de Microbiologia (IVAMI). «Prueba de irritación cutánea aguda (Draize para piel) (Acute Dermal Irritation) (UNE-EN-ISO 10993-10: 2011; EPA OPPTS 870.2500: 1998 y Regulación Consejo Europeo nº 440/2008 de 30 de mayo de 2008, aptdo. B4) (Prueba acreditada por ENAC)» (en castellà). www.ivami.com. [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ Institut Valencià de Microbiologia (IVAMI). «Prueba de Irritación Ocular Aguda (Prueba de Draize para mucosas) (Acute Eye Irritation) (UNE-EN-ISO 10993-10:2011; EPA OPPTS 870.2400: 1998 y Regulación del Consejo Europeo nº 440/2008 de 30 de mayo de 2008.» (en castellà). www.ivami.com. [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ Research Defence Society (RDS). «Eye irritancy» (en anglès). Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 27 març 2015].
* ↑ Carbone, Larry. What Animals Want: Expertise and Advocacy in Laboratory Animal Welfare Policy (en anglès). Nova York: Oxford University Press, 17 de juny de 2004, p. 63. ISBN 978-0-19-516196-0. [Com a font per a «conscient i immobilitzat» (conscious and restrained).]
# Província de Ragusa

La província de Ragusa és una província que forma part de la regió de Sicília dins Itàlia. Fou creada el 1927 i és la província més meridional de Sicília. La seva capital és Ragusa.
Limita al nord amb la ciutat metropolitana de Catània i amb la província de Caltanissetta, a l'oest amb la província de Siracusa i al sud amb la mar Mediterrània.
Té una àrea de 1.623,89 km², i una població total de 320.226 hab. (2016). Hi ha 12 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Enllaços externs

* La província de Ragusa
* Imatges de Ragusa Arxivat 2008-04-06 a Wayback Machine.
* Fotos, història, turisme, gastronomia, llibres, productes locals i transports a la província de Ragusa (italià)(anglès)
# Província de Reggio de l'Emília

La província de Reggio de l'Emília és una província que forma part de la regió d'Emília-Romanya dins Itàlia. La seva capital és Reggio de l'Emília.
Limita a l'oest amb la província de Parma (la frontera és el riu Enza), a l'est amb la província de Mòdena, al nord amb la Llombardia (província de Màntua) i el sud amb la Toscana (província de Massa-Carrara i la província de Lucca).
Té una àrea de 2.291,26 km², i una població total de 531.895 hab. (2016). Hi ha 42 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Vegeu també

* Arquitectura longobarda
# Província de Rieti

La província de Rieti és una província que forma part de la regió del Laci dins d'Itàlia. La seva capital és la ciutat de Rieti.
Situat al nord-est de la regió de Laci, limita a l'oest, al llarg del Tíber, amb la província de Viterbo i la ciutat metropolitana de Roma Capital, al nord amb l'Umbria (província de Perusa i la província de Terni); a l'est amb les Marques (província d'Ascoli Piceno) i els Abruços (la província de L'Aquila i la província de Teramo).
Té una área de 2.749 km², i una població total de 157.887 hab. (2016). Hi ha 73 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT
* ↑ (font: ISTAT, vegeu aquest enllaç Arxivat 2007-08-07 a Wayback Machine.)

## Enllaços externs

* Província de Rieti Online
# Puig dels Moros (Vallestàvia)

El Puig dels Moros és una muntanya de 1.206,7 m alt del límit dels termes comunals d'Estoer i Vallestàvia, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a l'extrem nord-occidental del terme de Vallestàvia i al nord-oriental del d'Estoer. És al sud de la Collada dels Cabrits i al nord de la Collada d'en Jaume. El Cortal d'en Guillamara, o Ixart, és en el seu vessant oest.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «63 - Estoer». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «186 - Vallestàvia». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Estoer i Vallestàvia». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Puig dels Moros en els ortofotomapes de l'IGN
# Museu públic d'art modern i contemporani d'Alger

El Museu públic nacional d'art modern i contemporani d'Alger (en francès: Musée public national d'art moderne et contemporain d'Alger) va ser inaugurat el 2007, com a part de l'esdeveniment Alger, capital de la Cultura Àrab 2007, promogut per la ministra de Cultura d'Algèria Khalida Toumi.
El Museu d'Art Modern es troba a Alger a la via comercial Larbi Ben M'hidi (antiga rue d'Isly). Amb arquitectura neo-àrab, l'edifici va ser construït el 1900 per albergar el magatzem de l'Algèria colonial Les Galeries de França.

## Referències

* ↑ Web del museu

## Enllaços externs

* www.mama-dz.com
# Naoji Ito

Naoji Ito (Prefectura de Mie, Japó, 1 de juliol de 1959) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Naoji Ito va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Naoki Sakai

Naoki Sakai (Prefectura de Chiba, Japó, 22 d'agost de 1975) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Naoki Sakai va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Naoki Hattori

Naoki Hattori (13 de juny del 1966, Tòquio (Japó)) és un pilot de curses japonès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Naoki Hattori va debutar a la quinzena cursa de la temporada 1991 (la 42a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 20 d'octubre del 1991 el G.P. del Japó al circuit de Suzuka. Va participar en dues curses puntuables pel campionat de la F1, disputades a la temporada 1991, no aconseguint classificar-se per disputar cap cursa i no assolí cap punt vàlid pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1991 | Coloni Racing Srl | Coloni | Cosworth | USA | BRA | SMR | MON | CAN | MEX | FRA | GB | ALE | HON | BEL | ITA | POR | ESP | JAP NVQ | AUS NVQ | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 (0) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Museu Alzamora Group

El Museu Alzamora de les arts gràfiques, ubicat a l'empresa Alzamora Carton Packaging a Sant Joan les Fonts (Garrotxa), està dedicat a la impremta i la seva història: materials i màquines. Es va inaugurar oficialment el 25 de febrer de 2011, amb la presència de Ferran Mascarell i el Príncep de Girona. És la col·lecció privada relacionada amb la impremta més completa de l'estat espanyol. El museu no està obert al públic, però es pot visitar amb cita prèvia.

## Col·lecció

En aquest museu s'hi pot trobar una mostra de les màquines, eines i tècniques utilitzades tradicionalment en les arts gràfiques. Ofereix un recorregut didàctic per la història de la impremta des del segle xvii fins a final del segle xx, mitjançant la contemplació de les arts emprades en cada època, tècniques que s'han revolucionat amb l'aplicació de les noves tecnologies.
Compta amb una col·lecció cronològica de les màquines d'imprimir de diferents èpoques; la més antiga és una premsa de fusta del segle xvii, un model similar a la ideada per Johannes Gutenberg a mitjan segle xv. També es poden observar màquines modernes, avui en desús, com la màquina d'escriure elèctrica, les de fotocomposició, utilitzades fins fa ben pocs anys.

## Referències

* ↑ «El príncep Felip inaugura el Museu d'Arts Gràfiques». Diari de Girona, 25-02-2011. [Consulta: 26 febrer 2011].
* ↑ «El príncep inaugura un museu de maquinària d'impremta a Sant Joan les Fonts (Girona)». Vilaweb, 25-02-2011. [Consulta: 26 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Museu Alzamora
# Pruit

Pruit és un nucli de població del municipi de Rupit i Pruit a la comarca d'Osona. La vila es va desenvolupar al voltant de l'església de Sant Andreu, ja esmentada l'any 995, quan pertanyia als vescomtes d'Osona i sempre ha estat unit al castell i jurisdicció de Rupit.
# Purisme (art)

Purisme, en l'art, és un terme que s'aplica als estils o moviments estètics que pretenen explícitament o als quals s'atribueix la intenció de recuperar una suposada puresa (estètica, cultural, moral) existent en èpoques anteriors; o bé que tendeixen a la depuració estilística, a un màxim possible de simplicitat, sense perdre per això la qualitat artística, per exemple, fent servir en la mesura del possible colors, línies i formes pures, sense afectacions ni excès d'ornament, centrant-se en l'essencial o estructural.
Qualsevol dels possibles valors del terme «purisme», en la història de l'art occidental pot parlar-se de diversos moviments «puristes» en diferents èpoques. A l'art de l'Edat Moderna, el purisme va ser una de les fases de l'arquitectura del renaixement a Espanya. Més endavant, en l'art contemporani n'hi ha hagut almenys dos moviments que van rebre la denominació de puristes, ben diferenciats temporal i a l'espai i encara més diferits en el formal: el primer localitzat a la Itàlia de l'ottocento; el segon a la França dels anys 1920, en plena època de les avantguardes, els seus exponents més destacats d'aquests anys de principi del segle xx van ser Amédée Ozenfant i Le Corbusier.
El purisme també és significatiu pel fet que va donar expressió a idees estètiques que començaven a consolidar-se arreu (com ara el neoplasticisme, el constructivisme europeu i la Bauhaus), tot i que d'altra banda no tingué gaire suport a París.

## Vegeu també

* Purismo
* Purisme (lingüística)
* Purisme (pintura francesa)
* hermetisme (literatura)

## Referències

* ↑ Ana María Preckler, 2003. Historia del arte universal de los siglos XIX y XX. Editorial Complutense. ISBN 8474917077, pàg. 109.
* ↑ Triadó, J-R.; Chilvers, Ian; Osborne, Harold; Farr, Dennis, 1996. Diccionari d'Art d'Oxford. Des del segle V aC fins a l'actualitat. Barcelona: Edicions 62. ISBN 8429742271. Pàgs. 658-659.
# Nangeville

Nangeville és un municipi francès, situat al departament del Loiret i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 117 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Nangeville era de 117 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 56 habitatges eren cases. Dels 42 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Nangeville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 12 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 60 eren actives i 7 eren inactives. De les 60 persones actives 57 estaven ocupades (29 homes i 28 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Nangeville hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 714 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Nangeville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Nangeville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Nangmandakteo Gimsabu

Nangmandakteo Gimsabu (hangul: 낭만닥터 김사부; lit. ‘Doctor romàntic, professor Kim’, coneguda internacionalment com a Dr. Romantic) és una sèrie de televisió sud-coreana protagonitzada per Han Suk-kyu, Yoo Yeon-seok, Seo Hyun-jin, Ahn Hyo-seop, Lee Sung-kyung i Kim Joo-hun. Es va estrenar a SBS el 7 de novembre de 2016.

## Repartiment

* Han Suk-kyu - Kim Sa-bu (Mestra Kim) / Boo Yong-joo
* Yoo Yeon-seok - Kang Dong-joo
* Seo Hyun-jin - Yoon Seo-jung
* Ahn Hyo-seop - Seo Woo-jin
* Lee Sung-kyung - Cha Eun-jae
* Kim Joo-hun - Park Min-gook

## Referències

* ↑ Park Jin-hai. «'Romantic Doctor' tops 20 percent viewership», 23-11-2016. Arxivat de l'original el 9 setembre 2021. [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ Kwon Bo-ra. «'낭만닥터김사부' 한석규-유연석-서현진, 압도적 포스 포스터 공개» (en coreà). Sports Donga, 01-11-2016. Arxivat de l'original el 10 setembre 2021. [Consulta: 10 setembre 2021].
# Quint Muci Escèvola

Quint Muci Escèvola és el nom dels següents personatges:
* Quint Muci Escèvola (pretor 215 aC)
* Quint Muci Escèvola (cònsol 174 aC), fill de l'anterior
* Quint Muci Escèvola (cònsol 117 aC), fill de l'anterior
* Quint Muci Escèvola (cònsol 95 aC), besnet de primer
# Puig de Carroig

El Puig de Carroig és una muntanya de 261,3 metres del massís del Montgrí, que és al municipi de Torroella de Montgrí, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ «Ermita de Santa Caterina». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Vissir v.3.35». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ Martín Roig, 2017, «La vall de Santa Caterina».

## Bibliografia

* Martín Roig, G. 1001 Curiositats de l'Empordà. L'Arca-Redbook Ediciones, 2017. ISBN 9788499174600.
# Narcís Blanch i Illa

Narcís Blanch i Illa (Girona, 23 de setembre de 1827 — Olot, 26 de setembre de 1874) fou un periodista i historiador gironí, membre de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona des de 1863 i cronista honorari de la ciutat de Girona des de 1864. Va estudiar Dret a Barcelona i allà s'inicià en el periodisme, col·laborà en diaris tradicionalistes i fins i tot va arribar a dirigir El gerundense el 1860. En la seva faceta d'escriptor va fer poesies, obres de teatre i novel·les de caràcter religiós.

## Hodonímia

L'Ajuntament de Palau-sacosta, en el ple municipal del 4 de novembre de 1960, va posar el seu nom a un carrer que en aquell moment s'acaba d'obrir, entre la carretera de Barcelona i el carrer del Riu Ser. Entre 1962 i 1963 es fa efectiva l'annexió del municipi de Palau-sacosta a Girona i durant la dècada de 1970 es duu a terme el Pla Parcial Mas Noguer, que entre altres obres va perllongar el carrer fins a connectar amb el carrer Migdia, motiu pel qual l'Ajuntament de Girona, en sessió del 25 de febrer de 1977 va batejar el nou tram del carrer amb el nom de Narcís Blanch.

## Obra

Obra incompleta de Blanch:
* Gerona Histórica y Monumental (1857)
* Doce años de Regencia (1863)
* Fueros de Cataluña (1870)

## Referències

* ↑ «Acadèmics des de la fundació / Acadèmics corresponents nacionals». Reial Acadèmia de Bones Lletres.
* 1 2 «Narcís Blanch i Illa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Carmaniu i Mainadé, Xavier «Gironins de fa cent anys: Narcís Blanch Illa». Suplement Dominical del Diari de Girona, 17270, 04-10-1998, pàg. 10 [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ Fabre, J. «Tots els carrers de Girona: El passatge d'en Narcís Blanch». El Punt, 1685, 26-07-1984, pàg. 4 [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ Pla i Dalmau, Josep Maria. Girona en el transcurs del temps. Girona: Dalmau Carles, Pla, S.A., 1985, p. 313. ISBN 84-7216-046-7.
# Narcís Buxó i Prats

Narcís Buxó i Prats (Sant Feliu de Guíxols, 21 d'octubre de 1838 - Barcelona, 13 de maig de 1911) fou un advocat, comerciant i polític català, alcalde de Barcelona durant la Primera República Espanyola.
Fill de Narcís Buxó i Andreu i Maria Prats i Bernich.
Era advocat i treballava com a comerciant d'una adrogueria. Afiliat al republicanisme, durant el sexenni democràtic fou regidor de l'Ajuntament de Barcelona. Fou nomenat alcalde de Barcelona el febrer de 1873, així que es va proclamar la Primera República Espanyola, i ocupà el càrrec fins a l'agost del mateix any.
Després de la restauració borbònica s'encarregà d'organitzar cada any un banquet en honor de l'expresident republicà Estanislau Figueras. El 1884 fou tancat al castell de Montjuïc acusat de donar suport el pronunciament militar de caràcter republicà de Manuel Ruiz Zorrilla. Soci de l'Ateneu Barcelonès, fou escollit novament regidor pel districte d'Hostafrancs el 1893 per la llista republicana de Ruiz Zorrilla i pel districte 6 el 1901 per la Coalició Republicana. El 1906 va recórrer la signatura d'un contracte de tresoreria entre l'ajuntament i el Banc Hispano Colonial.

## Referències

* ↑ La Vanguardia, 15/05/1906,pàg 1 i 3
* Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 127. ISBN 978-84-9850-461-3.