OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Daily Mail

El Daily Mail és un diari sensacionalista britànic publicat des de 1896 per Lord Northcliffe. Se'l considera el segon diari de més venda del Regne Unit després The Sun. El 1982 va aparèixer la seva versió dominical sota el nom de The Mail on Sunday. Les edicions escoceses i irlandeses del diari es varen llançar el 1947 i el 2006 respectivament. El Daily Mail va ser el primer diari de la Gran Bretanya orientat al "mercat de classe mitjana-baixa" aparegut després de la llei d'educació de 1870, ja que combinava "un preu baix amb molts concursos, premis i trucs publicitaris promocionals", i el primer diari britànic en vendre un milió de còpies per dia. Ha estat, des del seu llançament, un diari per a dones, essent el primer a proporcionar trets especialment per a elles, i és encara l'únic diari britànic amb més d'un 50% de lectors femenins.

## Referències

* ↑ Reynolds, John «Royal engagement fails to provide newspaper lift». Media Week, 10-12-2010 [Consulta: 24 gener 2011].
* ↑ Paul Manning. News and news sources (en anglès). Sage, 2001. ISBN 9780761957973.
* ↑ Milestones in 20th Century Newsarticle history in Britain (en anglès). Eurocosm UK [Consulta: 12 abril 2008].
* ↑ Margaret R. Andrews, Mary M. Talbot. All the world and her husband: women in twentieth-century consumer culture. Continuum International Publishing Group, 2000. ISBN 9780304701520.
* ↑ Hugo de Burgh, Paul Bradshaw. Investigative journalism. Routledge, 2008. ISBN 9780415441445.
* ↑ . Peter Cole. Women readers: the never-ending search. London: The Independent, 18 setembre 2005.

## Enllaços externs

* Mail en línia
# Fòs (Erau)

Fòs (en francès Fos) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.
Del segle xii fins a la Revolució Francesa feia part de la vegueria de Besiers. El 1834 el baró Lluís Antoni de Senegra, darrer senyor de Fos va vendre la seva propietat als habitants.

## Referències

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Fòs
* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Llista de municipis de Biscaia

* Abadiño
* Abanto-Zierbena
* Ajangiz
* Alonsotegi
* Amorebieta
* Amoroto
* Arakaldo
* Arantzazu
* Areatza
* Arrankudiaga
* Arratzu
* Arrieta
* Arrigorriaga
* Artea
* Artzentales
* Atxondo
* Aulesti
* Bakio
* Balmaseda
* Barakaldo
* Barrika
* Basauri
* Bedia
* Berango
* Bermeo
* Berriatua
* Berriz
* Bilbao
* Busturia
* Derio
* Dima
* Durango
* Ea
* Elantxobe
* Elorrio
* Erandio
* Ereño
* Ermua
* Errigoiti
* Etxebarri, Anteiglesia de San Esteban-Etxebarri Doneztebeko Elizatea
* Etxebarria
* Forua
* Fruiz
* Galdakao
* Galdames
* Gamiz-Fika
* Garai
* Gatika
* Gautegiz-Arteaga
* Gernika-Lumo
* Getxo
* Lekeitio
* Mundaka
* Ondarroa
* Portugalete
* Santurtzi
* Sestao
* Zalla
# Dones de poble

Dones de poble és una pintura (oli sobre tela) de 75,5 × 100,2 cm realitzada per Joaquim Torres i García l'any 1911, la qual es troba al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

El paper de capdavanter de Torres i García en el noucentisme va tindre el doble vessant de teòric i de pintor. Com a teòric de l'art, va defensar la necessitat de definir un art nacional que entronqués directament amb el classicisme mediterrani, evitant al mateix temps un art massa local i les influències nòrdiques. Com a pintor, va contribuir decisivament a fixar les característiques fonamentals de la pintura noucentista, tot incorporant en la seua obra pictòrica el sentit monumental i decoratiu del pintor francès Pierre Puvis de Chavannes, que havia introduït l'herència grecollatina a la seua pròpia concepció plàstica. La seua influència, però, es va anar diluint en favor d'una pintura molt més personal.
Fou adquirida el 1998 i el seu número de catàleg al MNAC és el 202509.

## Descripció

Dones de poble, obra duta a terme amb anterioritat a les pintures murals del Saló de Sant Jordi del Palau de la Generalitat de Catalunya, és una bona mostra del classicisme que Torres i García conreava aleshores i que responia als trets essencials del seu ideari. Feta a la manera d'una pintura mural, amb formes sintètiques, pinzellades planes, siluetes ben delineades, colors clars, fons de paisatge mediterrani i atmosfera de serenitat i harmonia, aquesta tela exemplifica l'evocació de l'Arcàdia. Pocs anys després, Torres i García va abandonar els postulats noucentistes en favor de l'avantguarda i va esdevindre una figura clau del constructivisme.

## Referències

* 1 2 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)
* 1 2 3 Mercè Doñate a Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2004. ISBN 8480431369. Pàgs. 276-277.

## Enllaços externs

* Flickr
# Ursicin Gion Gieli Derungs

Ursicin Gion Gieli Derungs (Vella, 5 de gener de 1935 - Milà, 13 de febrer de 2024) fou un escriptor en romanx, traductor i teòleg suís.

## Biografia

Després de fer estudis secundaris a Mustér, va estudiar teologia a Roma, Tübingen i Zúric. Fou ordenat en l'Orde de Sant Benet i redactà una tesi doctoral que li donà el títol de doctor en Teologia. Fou professor de Teologia al Pontificio Ateneo Sant'Anselmo de Roma. Als anys 1970 abandonà l'orde benedictí i esdevingué professor a l'Escola Suïssa de Milà.
Va escriure el seu primer recull de narrativa breu Il saltar dils morts, el 1982, del qual n'hi ha una traducció al català de Joan Esteve i Riba. Es tracta d'un llibre compromès i crític amb les estructures de l'església que causà certa polèmica. El seu segon recull de contes Il cavalut verd et auter («El cavallet verd i altres històries») fou traduït al francès. Va ser autor també d'obres teatrals i de traduccions d'autors italians i alemanys al romanx, i també d'obres religioses.

## Obra publicada
### Narrativa breu

* Il saltar dils morts, Trun, Ediziun Romania, 1983 (traducció al català, El ball dels morts, Barcelona, El Llamp, 1988)
* Il cavalut verd et auter, Vella, edició de l'autor, 1988 (traducció al francès: Le poulain vert, Vevey, Éditions de l'Aire, 2003)
* Porclas, Vella, edició de l'autor, 1988

### Narrativa

* La petta de spigias (Notes autobiogràfiques), Vella, edició de l'autor, 1988
* Il temps dellas tschereschas, Surselva Romontscha, 2007 [continuació de La petta de spigias]

### Teatre

* Siemi de mesastad. 1984
* Monas e minas. 1996
* Illusiuns quotidianas. 2000
* Passiun (Misteri, Entremès). Text: Ursicin G.G. Derungs, Música: Gion Antoni Derungs (germà de l'autor). Musikmanuskript. S.l.: s.n., 2002

### Traduccions d'obra religiosa

* (amb Gion Martin Pelican) Epistlas ed evangelis. 1967
* (amb Flurin Maissen OSB) Bibla per scola e pievel. 1973
* 10 psalms en versiun romontscha. Milà: publicat per l'autor, 2000

### Traduccions

Extractes de La Divina Comèdia, de Dante; El Decameró, de G. Boccaccio; Faust I, de Goethe; i obres de teatre com ara: "Andorra", de Frisch; "Der zerbrochene Krug", de Kleist; i "Romeu i Julieta", de Shakespeare. Fontamara. ediziun da l'autur, 2003; original talian: Fontamara dad Ignazio Silone
* Sche quei ei in carstgaun. Chasa Editura Rumantscha, 2011; (traducció de l'italià Se questo è un uomo de Primo Levi)

## Referències

* ↑ «Ursicin Gion Geli Derungs sin ils 80 - Radioarchiv - RTR» (en retoromànic). [Consulta: 19 febrer 2024].
* ↑ «Teolog ed autur rumantsch - Ursicin Gion Gieli Derungs è mort» (en retoromànic), 14-02-2024. [Consulta: 19 febrer 2024].
* ↑ «Ursicin Gion Gieli Derungs», 14-07-2014. Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 19 febrer 2024].
* ↑ «::lexicon istoric retic : e-LIR / Lexicon::». [Consulta: 19 febrer 2024].
# Cycloramphus asper

Cycloramphus asper és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* Heyer, R., Silvano, D. & Pimenta, B. 2004. Cycloramphus asper. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Yüksük çorbası

Yüksük çorbası és una çorba (sopa) de la cuina turca feta amb boles de mantı, cigrons, salça i espècies.

## Referències

* ↑ Türk dünyası araştırmaları. Türk Dünyası Araştırmaları Vakfı, 1987.

## Vegeu també

* Yuvalama çorbası
# Plevna

«Plevna» té aquests significats:
* Plevna, antic nom de la ciutat de Pleven a Bulgària
* Plevna (Kansas), població dels Estats Units a l'estat de Kansas
* Plevna (Montana), població dels Estats Units a l'estat de Montana
* setge de Plevna, enfrontament entre l'exèrcit combinat de l'Imperi Rus, els Principats Romanesos i l'Imperi Otomà
# Ursina

Ursina és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 254 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ursina tenia 254 habitants, 112 habitatges, i 74 famílies. La densitat de població era de 132,5 habitants/km².
Dels 112 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,4% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,7% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 30,3% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.625$ i la renda mediana per família de 31.071$. Els homes tenien una renda mediana de 21.023$ mentre que les dones 15.208$. La renda per capita de la població era de 11.814$. Entorn del 15,2% de les famílies i el 27,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ursina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ursina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cultura Belén

La Cultura Belén es va desenvolupar en els departaments Belén i Tinogasta de la província argentina de Catamarca, al llarg del riu Hualfín. El seu desenvolupament es produeix entre l'any 1000 i el 1450 a les valls d'Abaucán i Hualfín, on estava el seu centre principal, i en el bolson de Pipanaco.
Se situa dins de les cultures del període agroterrisser tardà caracteritzant la seva producció terrissera per les seves figures de serps, nyandús i gripaus amb cossos reticulats o amb creu. Es van destacar en la seva terrisseria, fabricant urnes amb la base en forma de con truncat invertit i un coll cilíndric amb dues nanses. Enterraven els cadàvers en grans urnes cobertes amb teles.
Van utilitzar el bronze per fer destrals i altres articles. Els habitatges eren grans recintes rectangulars d'amples murs.
Aquesta cultura constituirà més tard el nucli central del poble diaguita.

## Referències

* ↑ Tarragó, Myriam Noemí. «Periodo de desarrollos regionales. Santa María y Beén» (en castellà). Guía de Catamarca. Gobierno de la província de Catamarca. Arxivat de l'original el 2009-05-26. [Consulta: 1r gener 2020].

## Vegeu també

* Cultures agroterrisseres a l'Argentina
* Història precolombina de l'Argentina
# Xmélek

Xmélek (en rus: Шмелек) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 5. Pertany al districte d'Arbaj.

## Referències

* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. Машкина И. Радуга над храмом газета «Вятский край», № 190 (4799) от 30.10.2010
* ↑ Репортаж об Освящении Храма в пгт Арбаж на телеканале Союз 14.09.2010 Arxivat 2012-03-29 a Wayback Machine.
# Can Crous

Can Crous és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, orientada al sud, situada al barri de Gaserans, dins el municipi de Sant Feliu de Buixalleu.
Consta de planta baixa i pis, i té la coberta a doble vessant amb el ràfec doble.
A la planta baixa, hi ha la porta d'entrada amb impostes, i al costat una finestra amb brancals i llinda de pedra.
A la part superior, la finestra central segueix la mateixa tipologia d'arc que la de la porta. La finestra de l'esquerra té arc conopial amb arquets, i uns relleus geomètrics als carcanyols i a les impostes.
Hi ha dos contraforts que reforcen els murs de l'edifici a cada una de les cantonades que donen a la façana principal.
Hi ha altres edificacions annexes, que es troben en molt mal estat de conservació.
Hi ha un rellotge de sol a la façana lateral dreta, amb les dates 1872 i 1982.

## Història

El rellotge de sol que hi ha al mur E té inscrita la data 1872, tot i que sembla que la masia devia existir ja als segles XV-XVI.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Crous». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Dorothea Bussani

Dorothea Bussani, o Dorotea, nascuda Sardi (1763-1809) fou una cantant d'òpera austríaca, de veu soprano.
Era la filla de Charles de Sardi, un professor de l'Acadèmia Militar de Viena. Es va casar el 20 de març de 1786 amb el baix Francesco Bussani.
Va crear els següents papers:
* Cherubino a Les noces de Fígaro de Mozart
* Despina a Così fan tutte de Mozart
* Fidalma a Il matrimonio segreto de Cimarosa.

## Referències

* ↑ «Dorotea Bussani (Cherubino) - Indiana University». Arxivat de l'original el 2014-03-28. [Consulta: 21 octubre 2015].
# DSO

«DSO» té aquests significats:
* Orde del Servei Distingit: condecoració militar britànica.
* Divisió de Suport Operatiu: organisme central dels Mossos d'Esquadra.
# Xoc (circulatori)

El xoc circulatori, comunament conegut com a xoc, és una emergència mèdica (amb una greu amenaça per a la vida), caracteritzada per una disminució de la perfusió tissular a un punt en què és insuficient per a satisfer les necessitats metabòliques cel·lulars. A mesura que la sang transporta oxigen i nutrients a tot el cos, el flux reduït dificulta el lliurament d'aquests components als teixits, i no deixen que els teixits funcionin correctament. El procés amb el qual entra la sang en els teixits es diu la perfusió, així que quan la perfusió no es produeix correctament això s'anomena un estat hipoperfusional (hipo = sota).
El xoc circulatori no s'ha de confondre amb l'estat emocional de xoc, i els dos no estan relacionats. El xoc mèdic és un emergència mèdica potencialment mortal i una de les causes més comunes de mort per a les persones greument malaltes. El xoc pot tenir una varietat d'efectes, tots amb resultats similars, però tots es refereixen a un problema amb el sistema circulatori del cos. Per exemple, un xoc pot dur a la hipoxèmia o a una aturada cardíaca.

## Signes i símptomes

Els signes essencials de xoc són taquicàrdia/taquipnea (mecanismes de compensació), hipotensió arterial i signes de mala perfusió final dels òrgans (com baix volum d'orina, confusió o pèrdua de consciència) (fallada de compensació). S'han d'examinar altres signes per establir la causa subjacent per al xoc i així guiar al tractament eficaç.

## Tipus

* Hipovolèmic
* Cardiogènic
* Sèptic
* Anafilàctic
* Altres: neurogènic, obstructiu.

## Referències

* ↑ «Xoc (col·lapse càrdio-vascular) | enciclopedia.cat». [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ Antonino, Cristiano. «Xoc circulatori (insuficiència circulatòria): causes, símptomes, diagnòstic, tractament», 07-07-2022. [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ «Shock | Definition, Types, Stages, & Treatment | Britannica» (en anglès), 21-02-2024. [Consulta: 24 febrer 2024].
Viccionari
# Diaphus effulgens

Diaphus effulgens és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes que es troba a l'Atlàntic, l'Índic i el Pacífic, incloent-hi Austràlia (Nova Gal·les del Sud) i Nova Zelanda.
Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.
És depredat per Pterodroma incerta.
És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 6000 m de fondària.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1890. Additions to the fauna of San Diego. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 3. 1-24.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Diaphus effulgens». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.
* ↑ Santos, R.S., F.M. Porteiro i J.P. Barreiros, 1997. Marine fishes of the Azores: annotated checklist and bibliography. Bulletin of the University of Azores. Supplement 1. 244 p.
* ↑ Brito, A. 1991 Catalogo de los pesces de las Islas Canarias. Francisco Lemus, la Laguna. 230 p.
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1993. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Namibia. FAO, Roma, Itàlia. 250 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia i German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.
* ↑ Klages, N.T.W. i J. Cooper, 1997. Diet of the Atlantic Petrel Pterodroma incerta during breeding at South Atlantic Gough Island. Marine Ornithology 25: 13-16.
* ↑ FishBase (anglès)
# Caithréim Chellacháin Chaisil

Caithréim Chellacháin Chaisil és una crònica medieval de la primera meitat del segle xii d'Irlanda, escrita entre 1127 i 1134. Originàriament, era una obra sense títol, tal com apareix en el Llibre de Lismore; va ser Eugene O'Curry qui li va atorgar el nom a la seva transcripció; el relat es divideix en dues parts: "Cathughadh Ceallachain re Lochlannuibh" i "Toruigheacht na tTaoiseach air Cheallachain". La historiadora Letitia Campbell, malgrat tot, l'ha datada entre 1128 i 1131, com un encàrrec de Cormac Mac Carthaigh, rei de Munster i pretendent al títol de gran rei d'Irlanda.
L'obra és una resposta de la dinastia Eóganachta a la crònica Cogad Gáedel re Gallaib dels seus rivals Dál Cais / Ua Briain. Tots dos clans familiars rivalitzaven sovint, però es van aliar contra Tairrdelbach Ua Conchobair, fent èmfasi entre la col·laboració de Cellachán Caisil i Cennétig mac Lorcáin contra el seu enemic comú, els vikings.

## Referències

* ↑ Ó Corráin, Donnchad (1974) Caithréim Chellacháin Chaisil: History or Propaganda?, jornal Ériu, Royal Irish Academy, Vol. 25 pp. 1;69 JSTOR 30008432
* ↑ Campbell, Letitia (2005), Mac Carthaig, Cormac (fl. 1138), Seán Duffy editor, Medieval Ireland. An Encyclopedia, Abingdon i Nova York pp. 288-289
* ↑ Flanagan, Marie Therese (2005) Prehistoric and Early Ireland, Vol. 1, High-kings with opposition, 1072-1166 pp. 899-933, Oxford University Press, ISBN 978-0-19-922665-8 p. 919

## Enllaços externs

* Caithréim Chellacháin Chaisil edició de Bugge (1905) a openlibrary.org.
# Podhorany (Kežmarok)

* Per a altres significats, vegeu «Podhorany».
Podhorany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1235.
# Joan Moll Vall

Joan Moll i Vall fou alcalde de Manresa entre 1958 i 1964.
Joan Moll i Vall era un empresari vinculat al sector dels transports. Durant la República era membre de la Federació de Joves Cristians, com també va simpatitzar amb les JAP, la branca juvenil de la CEDA.
En esclatar la Guerra, es passà a la zona franquista i s'hi allistà a l'exèrcit on assolí el grau d'alferes provisional. També s'afilià a FET y de las JONS, dins de la qual fou delegat d'Excombatents, secretari comarcal i conseller local.
El 1943, Moll esdevingué regidor de l'ajuntament de Manresa i, tres anys després, tinent d'alcalde. En les eleccions de 1948, sortí elegit pel terç familiar i ocupà la primera tinença d'alcaldia, la de Foment, fins que cessà el 1955. Entre 1958 i 1964, va ser alcalde de Manresa.
A més de diputat de la Diputació Provincial de Barcelona, fou també president del Casino de Manresa i del Club de Futbol Manresa.
# Deuce Coop

Deuce Coop o Compartiment igualat, és una escultura lumínica de l'artista estatunidenc James Turrell situada al convent de Sant Agustí Vell, al barri de la Ribera de Barcelona. Inaugurada el 21 de juliol de 1992, pocs dies abans del començament dels Jocs Olímpics de Barcelona, consisteix en la il·luminació de dues portes i el passadís que resten de l'entrada a l'antic convent gòtic. El 1994 va haver de ser desmuntada per les obres de reforma a l'edifici que anava a transformar-se en centre cívic. Michael Bond, assistent de l'artista, va restaurar l'obra de Turrell el 1998 i les portes il·luminades van passar a ser tres.
Duce Coop forma part de la sèrie que l'artista anomena Tunnels. La instal·lació es construeix amb parets de pladur, que amaguen la pedra dels murs, i llums fluorescents dels tres colors primaris: blau, magenta i groc. La llum discorre al llarg de dos passadissos, convergint en un punt central, on la llum vermella del passadís central es filtra d'un costat a l'altre a través d'un òcul que intercanvia la llum vermellosa amb la blava segons on hom es troba.
Forma part de l'exposició Configuracions urbanes, organitzada per la nominació de Barcelona com a seu dels Jocs Olímpics, que consisteix en vuit obres creades per sis artistes estrangers, un madrileny i un de català, que formen un recorregut pels barris de la Ribera, la Barceloneta i el Port Vell. El projecte va estar dirigit per la crítica d'art Gloria Moure.

## Referències

* ↑ «Art públic». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Deuce Coop, la joia desconeguda de James Turrell a Barcelona» (en castellà). Lightecture.
* ↑ «L'exaltació olímpica». Ajuntament de Barcelona.
# Francisco Larrañaga Albizu

Francisco Larrañaga Albizu (Zestoa, (Guipúscoa) - 24 de setembre de 1913), més conegut com a Chiquito de Iraeta (d'un temps ençà Txikito de Iraeta) o, en basc Iraetako Txikito, va ser un jugador professional de pilota basca a mà.
El malnom li ve del barri Iraeta del seu poble, el frontó del qual duu avui en dia el seu nom.
Va debutar com a professional el 1931, però els seus millors anys com a pilotari coincidiren amb la Guerra Civil, i no fou fins al 1940 que hom organitzà el primer Campionat Manomanista, a la final del qual arribà Txikito d'Iraeta, per a caure davant Atano III, el campió absolut del moment. El 1941, amb Gallastegi, quedà finalista del Campionat d'Espanya per parelles, davant Onaindia i Urcelay. El 1942 fou Gallastegi qui l'eliminà del Manomanista. El 1945 guanyà el campionat per parelles amb Lazkano 22-21 contra els germans Atano IV i Atano VII, però fou substituint en l'última partida el pilotari titular, Onaindia.

## Palmarés

* Subcampió del Manomanista 1940
* Subcampió per parelles: 1941
* Campió per parelles: 1945 (substituint Onaindia, lesionat)
# Xmàrnoie

Xmàrnoie - Шмарное (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 271 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].