OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lythrurus snelsoni

Lythrurus snelsoni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Arizona i Oklahoma (Estats Units).

## Referències

* ↑ Jordan D. S. 1876. Class V.--Pisces. (The fishes.) Pp. 199-362. A: Manual of the vertebrates of the northern United States, including the district east of the Mississippi River and north of North Carolina and Tennessee, exclusive of marine species. Chicago, Estats Units. Manual Vertebrates.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lythrypnus crocodilus

Lythrypnus crocodilus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba des de les Bahames i les Antilles fins a Tobago. També és present a Belize, Hondures i l'Illa Providencia (Nicaragua).

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W. 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 [1895] Append. 5. 207-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bussing, W.A., 1990. New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific., Revista de Biología Tropical, 38(1):99-118.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Greenfield, D.W. 1988. A review of the Lythrypnus mowbrayi complex (Pisces: Gobiidae), wih description of a new species. Copeia 1988(2):460-470.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lythrypnus

Lythrypnus és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Lythrypnus alphigena (Bussing, 1990)
* Lythrypnus brasiliensis (Greenfield, 1988)
* Lythrypnus cobalus (Bussing, 1990)
* Lythrypnus crocodilus (Beebe & Tee-Van, 1928)
* Lythrypnus dalli (Gilbert, 1890)
* Lythrypnus elasson (Böhlke & Robins, 1960)
* Lythrypnus gilberti (Heller & Snodgrass, 1903)
* Lythrypnus heterochroma (Ginsburg, 1939)
* Lythrypnus insularis (Bussing, 1990)
* Lythrypnus lavenbergi (Bussing, 1990)
* Lythrypnus minimus (Garzón & Acero P., 1988)
* Lythrypnus mowbrayi (Bean, 1906)
* Lythrypnus nesiotes (Böhlke & Robins, 1960)
* Lythrypnus okapia (Robins & Böhlke, 1964)
* Lythrypnus phorellus (Böhlke & Robins, 1960)
* Lythrypnus pulchellus (Ginsburg, 1938)
* Lythrypnus rhizophora (Heller & Snodgrass, 1903)
* Lythrypnus solanensis (Acero P., 1981)
* Lythrypnus spilus (Böhlke & Robins, 1960)
* Lythrypnus zebra (Gilbert, 1890)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
# Lísies d'Atenes

Lísies o Lísias d'Atenes (en llatí Lysias, en grec antic Λυσίας) fou un general atenenc.
Segons Diodor de Sicília, va ser un dels deu generals nomenats per succeir a Alcibíades en el comandament de la flota el 406 aC, però, en canvi, Xenofont no l'esmenta en la llista que dona dels deu generals.
Sembla clar que era un dels que tenia el comandament a la batalla de les Arginuses, en la qual la seva trirrem va ser enfonsada i es va poder escapar amb dificultat. Al seu retorn a Atenes, junt amb els seus cinc col·legues, van ser portats a judici i executats, sota el càrrec d'haver descuidat el deure de recollir els cossos dels homes que havien mort a la batalla.

## Referències

* ↑ 1.Lysias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 864
# Improvisació 27

Improvisació 27 (més conegut com a Jardí d'amor 2) és una pintura a l'oli sobre tela realitzada per Vassili Kandinski l'any 1912.

## Anàlisi

Tot sembla indicar que el tema principal del quadre és l'escenari bíblic del jardí de l'Edèn, tant pel subtítol (Jardí de l'amor) com pels elements que componen l'obra. Al centre de la imatge, es distingeix un gran sol groc, d'on surten rajos vermells. Al voltant del sol, que és l'única forma que es distingeix clarament, es troben fins a tres parelles, una sobre el sol, la segona a la part inferior dreta de la tela i l'última a l'esquerra del sol. Es pot distingir amb dificultat la serp de la temptació, i potser un cavall pasturant i un gos dormint.
En comptes de mostrar les figures humanes i els animals, Kandinski merament els suggereix. Els esbossos aproximats de les parelles, per exemple, es fonen en formes úniques, atestant la convicció de Kandinski que la idea del jardí d'amor podia ser expressada sense la representació explícita del món físic.
Kandinski volia que el seu art pogués comunicar-se en els seus propis termes, independentment dels senyals naturalístics. Veia les línies i el color com els fonaments del seu "llenguatge" visual que comparava amb el de la música, que expressa pura emoció alliberada de tota representació. L'interès de Kandinski a connectar l'art amb la música es revela en el títol dels seus quadres, que sovint descriuen les obres com a formes musicals. Jardí d'amor, per exemple, rep també el nom d'Improvisació 27.

## Història

Jardí d'amor ha estat exposat en diverses mostres. Poc després de ser pintat, es va incloure a la important exposició de Blaue Reiter a la galeria que Herwath Walden acabava d'obrir a Berlín, la Der Sturm Gallery (el mateix any 1912), i el 1913 va ser l'única obra de Kandinksi a l'Armony Show de Nova York, on Alfred Stieglitz, en veure l'obra, ràpidament la va adquirir per a la seva col·lecció privada. El 1988, va ser adquirit pel Metropolitan Museum of Art.

## Referències

* 1 2 3 «Improvisation 27 (Garden of Love II)» (en anglès). MET Museum. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ «Improvisation 27 (Garden of Love II)» (en anglès). Metropolitan Museum of Art. [Consulta: 8 febrer 2016].
* 1 2 «The Garden of Love (Improvisation Number 27)» (en anglès). Kindred Subjectsː Art Stories from New York City. [Consulta: 8 febrer 2016].
* 1 2 «The Garden of Love (Improvisation Number 27)» (en anglès). Annenberg Learner. Arxivat de l'original el 4 d’abril 2016. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ «Improvisation No. 27 (Garden of Love)» (en anglès). Arxivat de l'original el 22 de març 2016. [Consulta: 8 febrer 2016].
# Iker Galartza

Iker Galartza (Amezketa, Guipúscoa, 1977) és un actor i guionista basc.

## Filmografia
### Actor

* Euskolegas (2009 - actualitat).
* Vaya Semanita (2006 - actualitat).
* Goenkale (1994).

### Guionista

* Goenkale (1994).

## Teatre

* Poxpolo ta Mokolo pailazoak (1995-2016).
* Erreleboa (Talo teatroa).

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2007-08-22 a Wayback Machine. en Vaya Semanita.
# MHN

MHN té els següents significats:
* Museu Històric Nacional de Montevideo, museu d'història amb seu a Montevideo, a l'Uruguai
* Museu Històric Nacional de l'Argentina, museu d'història amb seu a Buenos Aires, a l'Argentina
* Museu Històric Nacional de Xile, museu d'història amb seu a Santiago de Xile, a Xile
* Museu d'història natural, institució científica amb col·leccions d'història natural
* Mozambique History Net, web dedicat a la història de Moçambic
* Monument històric nacional, element del patrimoni cultural material d'un país, protegit pel seu valor històric
* Malaltia hemolítica del nounat, malaltia produïda per l'atac dels anticossos de la mare sobre els glòbuls vermells del fetus durant l'embaràs
* Hexanitrat de manitol (del seu nom en anglès Mannitol HexaNitrate), compost químic explosiu
* mhn també és el codi ISO 639-3 del mòcheno, varietat de l'alt alemany parlada al nord d'Itàlia
# Independència (desambiguació)

«Independència» té aquests significats:

## Dret

* Independència judicial com aplicació del principi de la separació de poders
* Independència personal: quan una persona s'emancipa i ja no és sotmesa a l'autoritat d'altri com els pares, un tutor...
* Independència, situació d'un país que no està sotmès a l'autoritat d'un altre o el procés mitjançant el que l'assoleix

## Història política

* Declaració d'independència, proclamació de la independència d'un nou Estat que surt d'un altre

### Espanya

* Declaració d'independència de les Províncies Unides (1581) amb la qual els futurs Països Baixos van abandonar Espanya
* Declaració d'independència de l'Argentina de les llavors Províncies Unides del Riu de la Plata (1816)
* Independència del Perú
* Independència de Xile
* Independència de Colòmbia
* Independència de Veneçuela (1811-1821)
* Independència Efímera, independència formal del Santo Domingo (1821 - 1822)
* Independència de Mèxic
* Independència d'Amèrica Central: l'emancipació de les regions que conformaven la Capitania General de Guatemala

### França

* Independència d'Indoxina

### Imperi Britànic

* Independència dels Estats Units d'Amèrica de les tretze colònies el 1776;
* Independència dels Estat d'Israel (1948), fi del Mandat Britànic de Palestina
* Moviment d'independència de l'Índia

### Imperi Rus

* Declaració d'Independència de Lituània

### Països Baixos

* Independència de Bèlgica (1830-1839)
* Independència d'Indonèsia (1945-49)

### Portugal

* Independència del Brasil

## Matemàtica

* Independència lineal, en àlgebra lineal, conjunt de vectors és linealment independent si cap d'ells pot ser escrit amb una combinació lineal dels restants
* Independència estadística dos successos són independents quan el que hagi ocorregut un d'ells no modifica la probabilitat d'ocurrència de l'altre

## Toponímia

* Plaça de la Independència, diversos indrets
* Independência, localitat a l'estat de Cearà (Brasil)
* Independencia (Uruguai)
* Independencia, districte de la Província de Lima al Perú
* Independencia (província), República Dominicana
# Macrogynoplax

Macrogynoplax és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

Presenten un color verd clar.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones al Brasil (sis espècies), Guaiana (3), Veneçuela (2), el Perú (2), Colòmbia (1) i Surinam (1).

## Taxonomia

* Macrogynoplax anae Ribeiro & Rafael, 2007
* Macrogynoplax delicata Ribeiro & Froehlich, 1999
* Macrogynoplax flinti Stark, 1996
* Macrogynoplax geijskesii Zwick, 1989
* Macrogynoplax guayanensis Enderlein, 1909
* Macrogynoplax kanuku Stark, 1996
* Macrogynoplax matogrossensis Bispo & Neves, 2005
* Macrogynoplax neblina Stark, 1989
* Macrogynoplax poranga Ribeiro & Froehlich, 1999
* Macrogynoplax pulchra Ribeiro & Froehlich, 1999
* Macrogynoplax spangleri Stark, 1989
* Macrogynoplax truncata Stark, 1996
* Macrogynoplax veneranda Froehlich, 1984
* Macrogynoplax yupanqui Stark, 1996

## Referències

* ↑ Enderlein, 1909. Zool. Anz. 34:391.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Stark, B.P., 2011. Macrogynoplax duida, a New Species of Stonefly (Plecoptera: Perlidae) from Cerro Duida, Venezuela. Illiesia, 7(07):86-88.
* ↑ Zúñiga, M. del C. & B.P. Stark, 2007. The first record of Macrogynoplax Enderlein (Plecoptera: Perlidae) from the Colombian Amazonas. Illiesia, 3:102-103.
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ An illustrated key to nymphs of Perlidae (Insecta, Plecoptera) genera in Central Amazonia, Brazil (anglès)
* ↑ Stark, B.P., 1996. New species of Macrogynoplax (Insecta: Plecoptera: Perlidae) from Peru and Guyana. Proceedings of the Biological Society of Washington, 109:318-325.
* ↑ Stark, B.P. & P. Zwick, 1989. New species of Macrogynoplax from Venezuela and Surinam (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects, 11:247-255.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Ludovic Delporte

Ludovic Delporte (nascut el 6 de febrer de 1980 a Sainte-Catherine-lès-Arras, Pas de Calais) és un exfutbolista professional francès que jugava com a centrecampista.

## Trajectòria

Després de debutar en el lliga francesa amb el RC Lens, la temporada 2001/02 va arribar a Espanya per jugar cedit al Racing de Ferrol de Segona Divisió, el qual va abandonar a final de temporada en no arribar a un acord amb el RC Lens per al seu traspàs.
Després d'una bona temporada al Racing de Ferrol, en la qual suc 19 partits i marc 3 gols, Delporte atreu l'atenció de diversos clubs espanyols, fitxant finalment per l'Albacete Balompié.
En la seva primera temporada a Albacete l'equip va aconseguir l'ascens a Primera Divisió i Delporte va esdevenir un dels jugadors destacats del club. La seva cabellera rossa i els seus centres des de la banda li van valer el sobrenom de Beckham de la Manxa. La temporada 2003/04, a primera divisió, va començar com a titular, però va acabar relegat a la banqueta, de manera que al final de temporada va acceptar una oferta de tres anys del Club Atlètic Osasuna.
En la seva primera temporada al club vermellenc es converteix en una peça clau per al tècnic Javier Aguirre. Aquest any Osasuna va aconseguir per primera vegada en la seva història la final de Copa del Rei, on es va enfrontar al Reial Betis. Delporte va jugar la final com a titular i va donar l'assistència que va permetre a John Aloisi empatar el partit a un, encara que finalment els bètics es van imposar a la pròrroga (2-1).
Delporte va tornar a ser un jugador fonamental en la temporada 2005-2006 i la seva aportació va ser decisiva per situar l'Osasuna en el quart lloc de la lliga, aconseguint per primera vegada en la història del club la classificació per a la Lliga de Campions.
A partir de llavors Delporte amb prou feines va poder jugar, a encadenar setze lesions musculars que li van tenir lesionat des de novembre de 2006 fins a mitjans de l'any 2010. Al juny d'aquest any el seu contracte a Pamplona expirava, però el club vermell va donar el futbolista l'oportunitat de realitzar amb l'equip la pretemporada 2010-2011, per tal que el cos tècnic avalués el seu estat físic i prengués una decisió sobre el seu futur. Tot i que Delporte es va mostrar recuperat, l'entrenador de l'Osasuna, José Antonio Camacho, va decidir no comptar amb el francès, de manera que no se li va renovar i el 14 d'agost de 2010 va abandonar l'Osasuna.
Delporte entrenà en solitari a les instal·lacions de Tajonar fins al 26 d'agost de 2010, quan va ser fitxat pel Nàstic de Tarragona de la Segona divisió espanyola de futbol.

## Referències

* ↑ «Morán y Delporte se lesionan y se encienden las alarmas» (en castellà). Marca, 10-09-2007. [Consulta: 28 maig 2011].
# Interleucina-4

La interleucina-4 (IL-4) és una glicoproteïna del grup de les citocines amb un pes molecular de 20kDa. La produeixen les cèl·lules T de tipus 2 (Th2), basòfils, mastòcits i eosinòfils activats. Actua com a antiinflamatori en bloquejar la síntesi d'IL-1, TNF-alfa, IL-6 i la proteïna inflamatòria del macròfag.
La IL-4 participa en la regulació del sistema immunitari a diferents nivells. Entre altres funcions, promou la diferenciació de limfòcits Th2, la proliferació i diferenciació de limfòcits B i és un potent inhibidor de l'apoptosi. L'IL-4 té un papet important en el desenvolupament de malalties atòpiques com l'asma, la dermatitis atòpica o l'anafilaxi sistèmica.
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000000869 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
# Interliveingita

La interliveingita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la sartorita.

## Característiques

La interliveingita és una sulfosal de fórmula química AgPb₁₈As₂₅S₅₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del departament mineralògic-petrogràfic del Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), amb el número de catàleg: o 1845.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Lengenbach, situada a Binn, dins el districte de Goms (Valais, Suïssa). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Interliveingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 maig 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 3 maig 2023].
# Luigi Barral

Luigi Barral (Meano, 23 de març de 1907 – Lió, 7 de novembre de 1962) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1929 i 1939. El 1949 es nacionalitzà francès.
Bon escalador, va obtenir les principals victòries en les curses que es disputaren a la Costa blava: dues edicions del Gran Premi de Niça, quatre edicions de la cursa a Mont Faron i cinc a la Niça-Mont Agel. També va guanyar el Giro di Campania el 1931. El 1932 va prendre part en el Tour de França, finalitzant en la 9a posició final, primer dels individuals.
Va morir de resultes d'una caiguda soferta en una cursa ciclista per a veterans.

## Palmarès

* 1931
** 1r al Giro di Campania
* 1932
** 1r al Gran Premi de Niça
** 1r a Mont Faron
* 1933
** 1r a la Niça-Mont Agel
* 1934
** 1r a Mont Faron
** 1r a la Niça-Mont Agel
* 1935
** 1r al Gran Premi de Niça
** 1r al Circuit Justin Berta
** 1r a La Turbie
** 1r a la Niça-Mont Agel
* 1936
** 1r a la Masella-Niça
** 1r al Gran Premi de la Victòria (Niça)
** 1r al Puy-de-Dôme
** 1r a la Niça-Mont Agel
* 1937
** 1r al Circuit Pirenàic
** 1r a Mont Faron
** 1r a la Niça-Mont Agel
* 1939
** 1r a Mont Faron

### Resultats al Tour de França

* 1932. 9è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1931. 34è de la classificació general
* 1932. 8è de la classificació general
* 1934. 10è de la classificació general
* 1937. 15è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1935. ??. 2n del Gran Premi de la muntanya

## Enllaços externs

* Fitxa de Luigi Barral a sitiodeciclismo.net
# Luigi Bertolini

Luigi Bertolini (Busalla, 13 de setembre de 1904 - Torí, 11 de febrer de 1977) fou un futbolista italià de la dècada de 1930.
Fou 26 cops internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia amb la qual participa al Mundial de 1934. Pel que fa a clubs, destacà a Savona, Alessandria i Juventus FC.
Trajectòria com a entrenador:
* 1937–1940 Tigullia
* 1946–1947 Acireale
* 1947–1948 Reggina
* 1951 Juventus
* 1952 Brescia Calcio
* 1952–1953 Cuneo
* 1953–1955 Cenisia
* 1965–1966 Chieri

## Referències

* ↑ Luigi Bertolini a National-Football-Teams.com (anglès)
# Institut d'Investigació en Intel·ligència Artificial

L'Institut d'Investigació en Intel·ligència Artificial (IIIA) és un centre de recerca del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), radicat al Campus de Bellaterra de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i centrat en l'àmbit de la intel·ligència artificial (IA), sent un centre de referència a Espanya en aquest camp.
L'IIIA va ser creat el 1994 a partir del grup de recerca en intel·ligència artificial del Centre d'Estudis Avançats de Blanes del CSIC, fundat al seu torn en 1985. Entre les seves línies de treball es troben la modelització i automatització del raonament complex, l'aprenentatge automàtic, els mercats electrònics, la robòtica, i la IA aplicada a la música. L'institut està actualment dirigit pel professor Carles Sierra. Abans, va estar dirigit pels professors Francesc Esteva i Ramón López de Mántaras.
Entre els seus projectes, es troba la creació el 1996 de «FishMarket», un sistema intel·ligent de subhasta electrònica -un dels primers d'aquest tipus en el món-, o sistemes d'intel·ligència artificial capaços d'interpretar música amb expressivitat, inventats a la fi de la dècada de 1990. Set dels seus científics han estat reconeguts com a membres d'honor de l'Associació Europea d'Intel·ligència Artificial (EurAI). En 2017, van promoure la Declaració de Barcelona per arribar a un consens de cara a el desenvolupament adequat de l'ús de la Intel·ligència Artificial a Europa.
Amb un equip humà d'entre 50 i 60 persones, l'IIIA continua treballant en tecnologies punteres com són machine learning, automated reasoning, optimization, open systems, human and computer interaction, trust and reputation, entre d'altres. També continua enfortint els llaços de cooperació en R+D+I amb altres institucions i empreses en diversos sectors, com la salut, l'educació i les smart cities. Actualment el IIIA forma part de projectes estratègics en el desenvolupament de la IA a Europa com són la construcció de la plataforma europea d'IA, AI4EU, i la iniciativa HumaneAI. El seu objectiu és el desenvolupament de la intel·ligència artificial per a les persones, que pugui ser sostenible i que vagi amb els valors humans.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Instituto de Investigación en Inteligencia Artificial celebra 25 años». La Vanguardia, 19-12-2019 [Consulta: 8 agost 2020].
* 1 2 3 «L'Institut d'Investigació en Intel·ligència Artificial del CSIC celebra 25 anys. També col·labora en aquesta iniciativa ocupacional acollint estudiants en pràctiques». Diari de Girona, 02-01-2020 [Consulta: 8 agost 2020].
* ↑ Rovira, Marc «Intel·ligència artificial desaprofitada Catalunya és puntera en investigacions relacionades amb el raonament de les màquines, fins i tot el CSIC espanyol hi delega els treballs, però no en treu prou rendiment comercial ni industrial». El Punt Avui, 03-05-2014 [Consulta: 8 agost 2020].

## Enllaços externs

* Instituto de Investigación en Inteligencia Artificial (IIIA-CSIC)
# Magadino

Magadino és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Locarno.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].