OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Centre de Recerca i Investigació de Catalunya

El Centre de Recerca i Investigació de Catalunya (CRIC) és un centre de recerca multidisciplinari amb l'objectiu d'assistir a la petita i mitjana empresa a incrementar la seva competitivitat mitjançant la innovació tecnològica, respectant el medi ambient, i millorant els productes, processos i serveis que contribueixen a una millor qualitat de vida. Fundat el 1997 a Barcelona, va traslladar la seva seu a Cornellà de Llobregat l'any 2011. CRIC ha participat en molts projectes d'àmbit Europeu, així com en d'altres nacionals i regionals.
CRIC és membre actiu de la "European Association of Innovative SME's" coneguda com a "EurExcel", formada per més de 1.500 PIMEs d'arreu d'Europa provinents de diversos sectors industrials i per altres centres de recerca de reconegut prestigi com PERA (Regne Unit), VTT (Finlàndia), TI (Noruega), TNO (Holanda), i Fraunhofer (Alemanya) entre d'altres.

## Àrees de recerca

L'activitat de recerca i investigació de CRIC és centrada en els següents punts:
* sensors electrònics
* enginyeria mecànica
* control i instrumentació de processos
* programari i intel·ligència artificial
* enginyeria química
* bioquímica
* telecomunicacions

## Projectes per a clients

CRIC porta a terme projectes de recerca i desenvolupament a curt i a més llarg termini per empreses industrials. Aquesta recerca se centra en innovació de producte i de processos, i també en millora de l'eficiència de productes i processos existents. Com a resultat, els clients poden introduir nous dissenys per millorar el benefici empresarial i per millorar la seguretat i la fiabilitat dels productes.

## Projectes Europeus: L'experiència de CRIC

CRIC té una vasta experiència en "Cooperative Projects" (CRAFT). Ha participat en 2 projectes CRAFT sota el Programa Marc 4 (FP4), 16 projectes sota el Programa Marc 5 (FP5), i actualment està involucrat en 14 projectes dins de l'actual Programa Marc 6 (FP6). A més, CRIC participa en un projecte tipus "Collective Research" aprovat a la primera convocatòria del Programa Marc 6 (FP6).

## Enllaços externs

* La web de CRIC
# Serrànids

La família dels serrànids (Serranidae) es troba constituïda per peixos costaners agrupats en 555 espècies distribuïdes en 60 gèneres. La vaca serrana (Serranus scriba), el serrà (Serranus cabrilla), l'anfós (Epinephelus guaza) i el dot (Polyprion americanus) en són representants a les costes dels Països Catalans.

## Morfologia

* Cos robust i un poc comprimit.
* Cap ben desenvolupat recobert d'escates petites i adherents.
* La boca és bastant ampla amb nombroses i petites dents.
* La mandíbula és prominent.
* Les aletes tenen radis durs.
* L'aleta anal és curta i amb tres radis espinosos.
* La caudal és multiforme.
* Tenen el preopercle dentat d'una forma característica.
* L'opercle té entre una i tres espines.

## Reproducció

Ponen ous flotants i moltes espècies són hermafrodites.

## Alimentació

Són carnívors voraços i grans depredadors.

## Costums

Quan assoleixen una bona mida viuen solitaris i delimiten un terreny de caça.

## Hàbitat

Majoritàriament són tropicals (però també abunden a mars de clima temperat), sobre fons rocallosos, formant moles importants, però també n'hi ha certes espècies d'aigües salabroses i dolces.

## Taxonomia

* Subfamília Anthiinae
** Anatolanthias
** Anthias
** Caesioperca
** Caprodon
** Dactylanthias
** Giganthias
** Hemanthias
** Holanthias
** Hypoplectrodes
** Lepidoperca
** Luzonichthys
** Nemanthias
** Odontanthias
** Othos
** Planctanthias
** Plectranthias
** Pronotogrammus
** Pseudanthias
** Rabaulichthys
** Sacura
** Selenanthias
** Serranocirrhitus
** Tosana
** Tosanoides
** Trachypoma
* Subfamília Epinephelinae
** Aethaloperca
** Alphestes
** Anyperodon
** Aulacocephalus
** Cephalopholis
** Cromileptes
** Dermatolepis
** Epinephelides
** Epinephelus
** Gonioplectrus
** Gracila
** Grammistops
** Mycteroperca
** Niphon
** Paranthias
** Plectropomus
** Pogonoperca
** Saloptia
** Triso
** Variola
* Subfamília Grammistinae
** Belonoperca
** Rypticus
** Diploprion
** Aporops
** Pseudogramma
** Suttonia
** Grammistes
* Subfamília Liopropomatinae
** Bathyanthias
** Jeboehlkia
** Liopropoma
** Rainfordia
* Subfamília Serraninae
** Acanthistius
** Bullisichthys
** Centropristis
** Chelidoperca
** Cratinus
** Diplectrum
** Hypoplectrus
** Paralabrax
** Parasphyraenops
** Schultzea
** Serraniculus
** Serranus
* Incertae sedis
** Caesioscorpis
** Hemilutjanus

## Referències

* ↑ «Family Details for Serranidae - Sea basses: groupers and fairy basslets» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ «Serrànids». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Canyelles Ferrà, Xavier. Peixos de les Illes Balears. 1. ed. Mallorca: Editorial Moll, 2000, p. 135 (Manuals d'Introducció a la Naturalesa, 13). ISBN 8427360134.
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
# Charles Kaboré

Charles Kaboré (Bobo-Dioulasso, 9 de febrer de 1988) és un exfutbolista de Burkina Faso de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Burkina Faso.
Pel que fa a clubs, destacà a Olympique de Marseille, Kuban Krasnodar i FC Dynamo Moscou.

## Referències

* ↑ Charles Kaboré a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «UEFA Cup». UEFA Europa League. [Consulta: 13 juliol 2014].
* ↑ «КАБОРЕ – В "КУБАНИ" НА 4 ГОДА». Arxivat de l'original el 24 febrer 2013. [Consulta: 13 juliol 2014].
* ↑ «Каборе провёл первую тренировку в «Динамо»» (en russian). FC Dynamo Moscow, 17-07-2019.
* ↑ «C.Kaboré». Soccerway. [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ «Charles Kaboré». Ligue 1. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2017. [Consulta: 3 octubre 2017].
# Setge de Guardamar (1359)

El Setge de Guardamar de 1359 fou un dels episodis de la Guerra dels dos Peres.

## Antecedents

Simone Boccanegra, que va pujar al poder de la República de Gènova després de la Guerra venecianogenovesa, es va aliar amb el Regne de Castella per atacar la Corona d'Aragó, aliada dels venecians. L'estol de dotze galeres del Regne de Castella, comandades per Pere el Cruel i sis galeres de la República de Gènova, comandades per Egidi Boccanegra es presentà davant de Guardamar, emparant-se de la ciutat, però el castell, defensat per Bernat de Cruïlles, restà en mans dels catalans. Un temporal destruí la flota invasora, i Pere el Cruel hagué de retirar-se per terra.

## El setge

El rei de Castella preparà una flota a Sevilla amb la els castellans aconseguiren prendre Guardamar del Segura, en una expedició que pretengué amb la intenció de destruir el poder marítim català, amb el suport de l'Emirat de Gharnata, la República de Gènova i el Regne de Portugal

## Conseqüències

L'estol va desembarcar a la ciutat de València, defensada per Ramon Berenguer I d'Empúries, on la guarnició no va presentar batalla, i va reembarcar per combatre a les costes catalanes, on tot i l'intent de mediació de Guiu de Boulogne va ser derrotat en la Batalla naval de Barcelona, fracassà en el seu intent de prendre Eivissa. i va significar el definitiu domini mediterrani dels catalans.
Pere el Cerimoniós li lleva al municipi la condició de Vila Reial, i la seua autonomia, en càstig a la seua feble oposició a les tropes castellanes i passa a ser des d'aquell moment una aldea d'Oriola, i aquesta nova situació deixà Guardamar en una situació marginal i procliu a ser objecte de corsaris, roders i contrabandistes, circumstància que el rei intentà pal·liar amb una repoblació morisca, que va fracassar.

## Referències

* 1 2 Garcia i Sanz, Arcadi. Història de la Marina Catalana. Barcelona: Aedos, 1977, p. 286.
* ↑ Domènech i Montaner, Lluís. Idea de la política internacional de Catalunya y de la seva táctica y forsa marítima, 1898, p. XII.
* ↑ Lluís Domènech i Montaner, Idea de la política internacional de Catalunya y de la seva táctica y forsa marítima, XII (1898)
* ↑ (castellà) Francisco Cascales, Al buen genio encomienda sus Discursos historicos de la muy noble, y muy leal ciudad de Murcia
* 1 2 3 (castellà) Manuel Becerra, Las relaciones diplomáticas entre la Corona de Aragón y Granada durante la Guerra de los Dos Pedros. I: Desde 1356 hasta 1359, p-256-257
* ↑ Francesch Rodón i Oller, Fets de la Marina de guerra catalana
* ↑ Zurita y Castro, Jerónimo. Anales de la Corona de Aragón (en castellà). Edició en línia, 1562-1580.

## Bibliografia

* Rodón i Oller, Francesch. Fets de la Marina de guerra catalana. Barcelona: Publicacions de la Unió Catalanista, 1898.
* Garcia i Sanz, Arcadi. Història de la Marina Catalana. Barcelona: Aedos, 1977.
# Cigonya oriental

La cigonya oriental o cigonya blanca oriental (Ciconia boyciana) és un ocell camallarg de la família dels cicònids (Ciconiidae), de color general blanc amb plomes negres a les ales. Està molt relacionada i s'assembla molt a la cigonya blanca europea, de la qual abans era sovint considerada una subespècie, si bé és una mica més gran, fent 100-129 cm d'alçada, amb un pes de 4,4 a 5 kg i una envergadura de 2,22 m. Es diferencia a més per la pell vermella al voltant de l'ull, un iris blanquinós i el bec negre.
Originalment es podia trobar al Japó, Xina, Corea i Rússia. S'han extingit a la península de Corea i Japó, on hi ha intents per reintroduïr-la. En hivern migren cap a la Xina Oriental on romanen des de setembre fins al març.
La seva dieta consisteix principalment en peixos, granotes, insectes, petites aus, rosegadors i rèptils. La femella pon 2 – 6 ous.

## Referències

* ↑ Endangered white storks hatch egg, Steve Jackson, BBC News, 20 May 2007.
# Escut de Peníscola

L'escut de Peníscola és un símbol representatiu oficial de Peníscola, municipi del País Valencià, a la comarca del Baix Maestrat. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp d'atzur, un castell d'or de tres homenatges, maçonat i aclarit de gules, sobre una penya del seu color i ones d'atzur i argent, acostat de dos flors de lis d'or. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'actual escut peniscolà va ser aprovat el 5 de desembre del 2007 després de 18 anys de tràmits. Va ser aprovat pel Consell Tècnic d'Heràldica i Vexil·lologia, que va emetre un dictamen favorable a la proposta que Peníscola va tramitar l'any 1994 respecte al seu escut municipal.
Es tracta de la rehabilitació de l'escut històric d'ús immemorial, on es representa el penyal de Peníscola vora el mar, amb el castell templer al capdamunt, originari del segle xiii, que fou la residència del papa Luna, Benet XIII. Les flors de lis recorden la fidelitat a la casa de Borbó durant la Guerra de Successió, en premi a la qual Felip V atorgà a Peníscola el títol de ciutat el 1709.

## Referències

* ↑ DOGV, Resolució de 5 de desembre de 2007, del vicepresident primer, conseller de Presidència, per la qual es rehabilita l'escut de l'Ajuntament de Peníscola (2007/15596)
* ↑ Escut oficial, a Peníscola Magazine (castellà)
* ↑ «Peníscola ja té escut oficial». Ajuntament de Peníscola, 08-01-2008.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Maestrat
* Llista d'escuts del País Valencià

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de Peníscola
# Sewaren

Sewaren és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 2.780 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sewaren tenia 2.780 habitants, 1.019 habitatges, i 768 famílies. La densitat de població era de 1.129,9 habitants/km².
Dels 1.019 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 24,6% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.381 $ i la renda mediana per família de 72.685 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.683 $ mentre que les dones 35.655 $. La renda per capita de la població era de 24.681 $. Aproximadament el 2,5% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sewaren». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sewaren». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ermilate

Ermilate (àrab ارميلات) és una comuna rural de la província de Sidi Kacem de la regió de Rabat-Salé-Kenitra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.861 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Seymareh

Seymareh (transcripció àrab Saymara) fou una vila de la Pèrsia medieval al que després fou el Luristan, capital del districte de Mihranjandhak. Un riu afluent del Karkha (afluent al seu torn del Karun) porta encara avui dia el nom de Seymareh. En aquest riu s'ha construït un embassament principalment per producció elèctrica. El territori fou conquerit sense lluita pels musulmans manats per l'àrab Abu-Mussa al-Aixarí i va ser un lloc pròsper a l'edat mitjana fins i tot després del devastador terratrèmol del 872. Al segle xiv Mustawfi ja l'esmenta en ruïnes (potser destruïda pels mongols al segle xiii) les quals encara es conserven.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 117 i 118
# Chikiti

Chikiti fou un estat tributari protegit del tipus zamindari a Orissa.
Les primeres referències parlen d'un regne anomenat Shewakata al nord de les muntanyes Mahendra, al segle VII. El 881 maharajà Jajati Kesari, rei d'Utkal, va anomenar Chetaka a la part sud del seu domini i va enviar com a governador al seu germà Kesava Ravothara. Chetaka podria ser una derivació de Shewakata, i Chikiti derivaria de Chekata.
El 1923 Radamohano Rajendra Debo va abdicar en el seu fill Chandra Rajendra Debo, però quan aquest va morir l'octubre de 1934 va reassolir el govern.

## Llista de governants

* Raja KULOMANI RAJENDRA DEBO 1736-1769
* Raja KRISHNA CHANDRA RAJENDRA DEBO 1769-1790
* Raja PITHAMBARA RAJENDRA DEBO 1790-1819
* Raja GOVINDA CHANDRAI RAJENDRA DEBO 1819-1831
* Raja KULOMANI RAJENDRA DEBO II 1831-1834
* Raja BRUNDAVANO CHANDRA RAJENDRA DEBO 1834-1846
* Raja JAGANADHA RAJENDRA DEBO 1846-1855
* Raja BISVAMBARA RAJENDRA DEBO 1855-1885
* Raja KISORI CHANDRA RAJENDRA DEBO 1885-1903
* Raja RADHAMOHANO RAJENDRA DEBO 1903-1923
* Raja GAURA CHANDRA RAJENDRA DEBO 1923-1934
* Raja RADHAMOHANO RAJENDRA DEBO 1934-1945
* Raja SACHINDANANDA RAJENDRA DEBO 1945-1948

## Referències

* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2009-05-27 a Wayback Machine.
# Ciruelos del Pinar

Ciruelos del Pinar és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 55 | 92 | 97 | 105 | 49 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Cirujales del Río

Cirujales del Río és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Estadi Artemio Franchi

* Aquest article tracta sobre l'estadi de Florència. Vegeu-ne altres significats a «Artemio Franchi (desambiguació)».
L'Estadi Artemio Franchi és el principal estadi futbolístic de la ciutat de Florència.
L'estadi va ser inaugurat el 13 de setembre de 1931 per a hostatjar els partits de la Fiorentina, i gràcies a la contribució de Luigi Ridolfi. L'estadi va substituir el camp de la Via Bellini. El primer partit disputat va ser contra l'Admira Viena. Va ser construït en època feixista per l'arquitecte Pier Luigi Nervi amb el nom de Stadio Giovanni Berta, nom d'un jove màrtir feixista florentí. Després de la guerra va ser rebatejat com Estadio Comunale. El 1983 va ser rebatejat amb l'actual nom de Stadio Artemio Franchi en honor del dirigent de la Fiorentina i ex president de la UEFA, mort aquell any en accident de trànsit. Fou remodelat i ampliat amb motiu del Mundial d'Itàlia 1990 i més tard el 2013.
És propietat de l'ajuntament de Florència i seu de l'A.C.F. Fiorentina. L'estadi té una capacitat de 47.400 espectadors i unes dimensions de 105x68 m.

## Partits disputats de la Copa del món

S'hi ha disputat sis partits de la Copa del Món de Futbol:
* Itàlia 1934:
** Alemanya - Bèlgica 5-2
** Itàlia - Espanya 1-1
** Itàlia - Espanya 1-0
* Itàlia 1990:
** Estats Units - Txecoslovàquia 1-5
** Txecoslovàquia - Àustria 0-1
** Àustria - Estats Units 2-1
L'estadi també ha estat seu de partit de rugbi, disputant-hi partits de al selecció italiana.

## Referències

* ↑ Zucconi, Guido. Florence: An Architectural Guide. 2001 Reprint. San Giovanni Lupatoto (Vr): Arsenale Editrice, 1995, p. 131. ISBN 88-7743-147-4.
* ↑ «Info Lavori Ristrutturazione». Violachannel.tv.
* ↑ «Nuova Tribuna: via le barriere, i lavori e i nuovi rendering 3D». Violachannel.tv, 11-07-2013.
* ↑ «ViolaChannel - Stadio Franchi». Arxivat de l'original el 4 octubre 2013.
* ↑ «Stadio Artemio Franchi - Fiorentina - Florence - the Stadium Guide».
* ↑ «ITALIA v AUSTRALIA A FIRENZE IL 20 NOVEMBRE». federugby.it.
* ↑ «Wallabies back on course with 32-14 win over Italy». theaustralian.com.au.

## Enllaços externs

* Web oficial de la Fiorentina (italià)
# Sibil·la de Barcelona

Sibil·la de Barcelona (1035 - 1074) fou infanta de Barcelona.

## Orígens familiars

Filla del comte de Barcelona Berenguer Ramon I i la seva segona esposa, Guisla de Lluçà, era neta per línia paterna del comte Ramon Borrell i Ermessenda de Carcassona. Fou germana, per part de pare, del també comte de Barcelona Ramon Berenguer I.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1056 amb Enric de Borgonya, fill del duc Robert I de Borgonya i la seva primera esposa, Hèlia de Semur. D'aquesta unió nasqueren:
* l'infant Hug I de Borgonya (1057-1093), duc de Borgonya
* l'infant Eudes I de Borgonya (1058-1103), duc de Borgonya
* l'infant Robert de Borgonya (1059-1111), bisbe de Langres
* la infanta Hèlia de Borgonya (1061-?), religiosa
* la infanta Beatriu de Borgonya (1063-?), casada amb Guiu I de Vignory
* l'infant Reginald de Borgonya (1065-1092), abat
* l'infant Enric de Borgonya (1066-1112), comte de Portugal i pare del primer rei de Portugal, Alfons I de Portugal
Sibil·la de Barcelona morí el 1074 sent enterrada a Besançon.
# Clàssica de Sant Sebastià 1992

La Clàssica de Sant Sebastià 1992, 12a edició de la Clàssica de Sant Sebastià, és una cursa ciclista que es va disputar el 8 d'agost de 1992 sobre un recorregut de 234 km. La cursa formà part de la Copa del món de ciclisme.
Van prendre la sortida 207 corredors, dels quals 111 finalitzaren la cursa.
El vencedor final fou el mexicà Raúl Alcalá, de l'equip PDM-Ultima-Concorde, que s'imposà en solitari a la meta de Sant Sebastià. Acabaren segon i tercer respectivament l'italià Claudio Chiappucci (Carrera-Vagabond-Tassoni) i el neerlandès Eddy Bouwmans (Panasonic-Sportlife).

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Raúl Alcalá | PDM-Ultima-Concorde | 5h 58' 17" |
| 2 | Claudio Chiappucci | Carrera-Vagabond-Tassoni | + 1' 11" |
| 3 | Eddy Bouwmans | Panasonic-Sportlife | + 1' 12" |
| 4 | Dmitri Kónixev | TVM-Sanyo | m. t. |
| 5 | Luc Roosen | Tulip Computers | m. t. |
| 6 | Maximilian Sciandri | Motorola Cycling Team | + 1' 38" |
| 7 | Davide Cassani | Ariostea | m. t. |
| 8 | Maurizio Fondriest | Panasonic-Sportlife | m. t. |
| 9 | Jim van de Laer | Tulip Computers | m. t. |
| 10 | Enrique Alonso | Lotus-Festina | m. t. |

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Resultats a cyclingbase.com Arxivat 2012-09-22 a Wayback Machine.
* Resultats a les-sports.info
# Seymour Island

Seymour Island és una illa de la cadena de setze illes principals al voltant de la punta de la Terra de Graham, a la península antàrtica. Es troba a l'oest de la península.
A l'illa hi ha la Base Marambio, la principal base argentina a l'Antàrtida.

## Clima

Les temperatures mitjanes a l'illa de Seymour, mesurades a la base Marambio, són d'1 °C durant l'estiu i -21 °C durant l'hivern. A l'hivern, però, els vents forts poden reduir la temperatura de sensació fins a -60 °C. El 9 de febrer de 2020 s'hi va registrar una temperatura de 20,75 °C, tot i que l'1 de juliol de 2021 l'Organització Meteorològica Mundial en va invalidar la lectura perquè la temperatura es va registrar en condicions no estàndard.

## Referències

* ↑ «ESA Science & Technology - Graham Land». [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ Antarctic facilities Arxivat 2008-04-24 a Wayback Machine. – comnap.aq
* ↑ official page Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.
* ↑ Watts, Jonathan «Antarctic temperature rises above 20C for first time on record». The Guardian, 13-02-2020 [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «WMO verifies one temperature record for Antarctic continent and rejects another». World Meteorological Organization, 01-07-2021. [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «WMO verifies highest temperatures for Antarctic Region», 01-03-2017. Arxivat de l'original el 18 desembre 2023. [Consulta: 13 febrer 2020].
# Sergio Vallejo

Sergio Vallejo Folgueira, conegut com a Sergio Vallejo (Meira, 8 de gener de 1967), és un pilot de ra·lis gallec. Fou guanyador del Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt de 2009 i subcampió de 2003 i 2008.

## Trajectòria esportiva

Debutà al món dels ral·lis l'any 1985 amb un Seat Panda, debutant al Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt l'any 1993. L'any 1994 es proclamà campió del Desafío Peugeot en la categoria de grup N, guanyant el dret a ser pilot oficial Peugeot per la temporada 1995, en la qual finalitzà en 6a posició final. A més a més, l'any 1995 participà en el Ral·li Monte-Carlo amb un Peugeot 106.
Després d'un breu pas per l'equip Citroën, l'any 2000 es converteix en pilot Fiat pel Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt finalitzant en 5a posició els anys 2000 i 2001, 3r el 2002, subcampió el 2003, 4t el 2004 i 5é el 2005. A més a més, l'any 2001 participà en el Campionat Mundial de Ral·lis júnior en el qual finalitzà en vuitena posició.
El 2006 abandonà l'equip Fiat després de sis anys. A bord d'un Renault Clio S1600 finalitzà en 3a posició del Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt per darrere de Dani Solà i Miguel Fuster. Pel 2007, aquest cop a bord d'un Porsche 997 GT3 repetiria la tercera posició final al Campionat, aquest cop precedit per Miguel Fuster i Alberto Hevia, mentre que el 2008 es proclamà novament subcampió, superat per Enrique García Ojeda.
Finalment, la temporada 2009 per fi aconseguí alçar-se amb el títol en el Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt amb el Porsche 977 GT3.

## Enllaços externs

* Sergio Vallejo - Lloc web oficial (castellà)