OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Farmacolita

La farmacolita (del grec pharmakon, droga, i lithos, pedra) és un mineral rar de calci de la classe dels arsenats. S'acostuma a trobar en raïms blancs de cristalls fibrosos i incrustacions que cristal·litzen en el sistema monoclínic.
Va ser descrita per primera vegada l'any 1800 per a una aparició a la mina Sofia (Böckelsbach Valley of Wittichen, Schenkenzell, Baden-Württemberg, Alemanya). El nom prové del grec φάρμακον (fàrmakon), en al·lusió al seu contingut verinós d'arsènic.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la farmacolita pertany a «02.CJ: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: stercorita, mundrabillaita, swaknoita, nabafita, nastrofita, haidingerita, vladimirita, ferrarisita, machatschkiïta, faunouxita, rauenthalita, brockita, grayita, rhabdofana-(Ce), rhabdofana-(La), rhabdofana-(Nd), tristramita, smirnovskita, ardealita, brushita, churchita-(Y), churchita-(Nd), mcnearita, dorfmanita, sincosita, bariosincosita, catalanoïta, guerinita i ningyoïta.

## Formació i jaciments

Es forma per processos secundaris (oxidació) a partir de minerals d'arsènic primaris. És un arsenat hidroxilat i hidratat de calci. És l'anàleg amb arsènic de la brushita (Ca(PO₃OH)·2H₂O) i el guix (CaSO₄·2H₂O). Es deshidrata ràpidament a 60 °C de temperatura, transformant-se en el mineral haidingerita (Ca(AsO₃OH)·H₂O). S'associa amb picrofarmacolita, hornesita, haidingerita i rosslerita.
A Catalunya ha estat descrita a la pedrera i mina Berta entre els termes municipals de Sant Cugat del Vallès i el Papiol (Vallès Occidental - Baix Llobregat, Barcelona); a la mina Solita, a Peramea (Pallars Sobirà, Lleida) i a la mina Atrevida a Vimbodí (Conca de Barberà, Tarragona).

## Referències

* ↑ «Pharmacolite». Mindat. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ «Pharmacolite». Projecte RRUFF. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ «Pharmacolite Mineral Data». Webmineral. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ «Mineral Location Search». [Consulta: 24 juny 2017].
# Arquimbald VI de Borbó

Arquimbald VI de Borbó, anomenat "el Pupil", (c.1090 - 1116) va ser senyor de Borbó de 1096 fins a la seva mort. Era fill d'Arquimbald V, senyor de Borbó.
A la mort del seu pare, ell només era un nen sota la tutela del seu oncle Aimó, d'aquí el seu sobrenom de "Pupil". Aquest últim tractà d'obtenir la seva herència, però cap al 1108/1109 Alard de la Roche-Guillebaud, que s'havia casat amb la seva mare, la vídua de Arquimbald V, va apel·lar en el seu nom al rei Lluís VI de França. Aquest últim va conduir una expedició militar al Borbonès i va convocar a Aimó. Aquest últim es negà a aparèixer. El rei llavors va assetjar el castell de Germigny-sur-l'Aubois i finalment Aimó es va sotmetre.
Arquimbald VI va morir al 1116, a priori sense casar-se ni descendents, i va ser el seu oncle Aimó II de Borbó qui el va succeir al capdavant de la senyoria.

## Bibliografia

* André Leguai, Histoire du Bourbonnais (« Que sais-je ? », n° 862), Paris, Presses universitaires de France, 1960.
* Anthony Stokvis, Manuel d'histoire, de généalogie et de chronologie de tous les États du globe, depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours, préf. H. F. Wijnman, éditions Brill Leyde 1889, réédition 1966, Volum II, cp II
* Achille Luchaire, « Les Premiers Capétiens (987-1137) », in Ernest Lavisse (dir.), Histoire de France des origines à la Révolution, tome II, seconde partie, Paris, Librairie Hachette et Cie, 1901, réédition 1980, chapitre V : « Le réveil de la Royauté. Louis VI le Gros » p. 332.

## Referències

* Arquimbald VI de Borbó a Foundation for Medieval Genealogy
# Pont de Terradets

El Pont de Terradets, o dels Terradets, és un pont a cavall dels municipis de Castell de Mur, en territori del poble de Cellers a l'antic terme de Guàrdia de Tremp i de Camarasa, a la Noguera.
És a l'extrem sud del terme municipal, al termenal amb els municipis d'Àger i Camarasa (Noguera). És un pont damunt de la Noguera Pallaresa, just a l'extrem meridional del Congost de Terradets, per on passa la carretera C-13.
Al costat mateix de ponent del pont actual hi ha el pont vell, d'origen medieval, que perdé les funcions en la construcció de la carretera que passa pel Congost de Terradets fins a les obres del pantà de Sant Antoni a Talarn (1913). L'extrem meridional del pont és en terme de Camarasa, i el septentrional, en el de Castell de Mur.

## Referències

* ↑ Muntanya CMSC - Blog
# Kobokoboïta

La kobokoboïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom per la pegmatita Kobokobo, a la República Democràtica del Congo, la seva localitat tipus.

## Característiques

La kobokoboïta és un fosfat de fórmula química Al₆(PO₄)₄(OH)₆·11H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Kobokobo, situada a la localitat de Mwenga, al Kivu Sud (República Democràtica del Congo). També ha estat descrita al jaciment de fosfats de Fumade, a Castelnau-de-Brassac (Occitània, França) i a la mina Bachman, situada a la localitat de Hellertown, al comtat de Northampton (Pennsilvània, Estats Units). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kobokoboite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juliol 2019].
# Kotiteollisuus

Kotiteollisuus és un grup finlandès de hard rock/metal format l'any 1991 a la ciutat de Lappeenranta.
El grup va realitzar la primera maqueta l'any 1993 sota el nom "Hullu ukko ja kotiteollisuus". L'actual nom "Kotiteollisuus" i els membres del grup van ser establerts l'any 1997.
Kotiteollisuus és un dels grups de metal més populars de Finlàndia, han aconseguit un àlbum de platí i diversos àlbums d'or per vendes aconseguides, també van guanyar en dues ocasions (l'any 2003 i 2005) el premi Emma com a millor àlbum de metal (Helvetistä itään) i millor DVD (Neljän tunnin urakka) respectivament.
El grup va treure el seu vuitè àlbum, Iankaikkinen, el 8 de novembre de 2006.
Tuomas Holopainen, membre del famós grup finès de metal simfònic Nightwish, ha tocat el teclat en els tres últims àlbums de la banda així com en diversos concerts en viu, sempre que no ha estat ocupat amb altres projectes, principalment amb Nightwish.

## Membres (1997-)

* Jouni Hynynen (guitarra, vocalista)
* Jari Sinkkonen (bateria)
* Janne Hongisto (baix)

## Membres anteriors

* Aki Virtanen (guitarra)
* Simo Jäkälä (vocalista)
* Tomi Sivenius (guitarra, vocalista)
* Marko Annala (guitarra)

## Discografia
### Àlbums

* Hullu ukko ja kotiteollisuus (1996)
* Aamen (1998)
* Eevan perintö (1999)
* Tomusta ja tuhkasta (2000)
* Kuolleen kukan nimi (2002)
* Helvetistä itään (2003)
* 7 (2005)
* Iänkaikkinen (2006)
* Sotakoira (2008)
* Ukonhauta (2009)
* Kotiteollisuus (2011)
* Sotakoira II (2012)
* Maailmanloppu (2013)
* Kruunu / Klaava (2015)
* Vieraan vallan aurinko (2016)
* Valtatie 666 (2018)
* Jumalattomat (2021)

### Singles

* Noitavasara (promo) (1996)
* Kuulohavaintoja (1997)
* Routa ei lopu (1998)
* Juoksu (1998)
* Eevan perintö (1999)
* Jos sanon (2000)
* Kädessäni (2001) (2000)
* Yksinpuhelu (2001)
* Rakastaa/ei rakasta (2002)
* Vuonna yksi ja kaksi (2002)
* ±0 (2002)
* Routa ei lopu (on ilmoja pidelly) (2003)
* Helvetistä itään (2003)
* Minä olen (2003)
* Tämän taivaan alla (2004)
* Kultalusikka (2004)
* Vieraan sanomaa (2005)
* Kaihola (2005)
* Arkunnaula (2006)
* Vapaus johtaa kansaa (2006)
* Tuonelan koivut (2007)
* Kummitusjuna (2007)
* Sotakoira (2008)
* Kuollut Kävelee (2009)
* Kusipää (2018)
* Järjen ääni (2018)
* Herttarouva (2021)

### DVDs

* Neljän tunnin urakka (2005)
* Tuuliajolla 2006 (2006)
* Itärintama ('Eastern Front') (2010)

## Enllaços externs

* Web oficial de Kotiteollisuus (finès)
# Kirsànov

Kirsànov (en rus Кирсанов) és una ciutat de l'óblast de Tambov, Rússia. Es troba a la riba del riu Vorona, a 87 km al sud-est de Tambov.

## Història

Kirsànov fou fundada durant la primera meitat del segle xvii amb el nom de Kirsànovo, a partir del nom del primer coló que va instal·lar-s'hi: Kirsan Zubakin. Va rebre l'estatus de ciutat el 1779 i el 1875 fou annexionada a la línia de ferrocarril que connecta Saràtov i Tambov.
# Kirti

«Kirti» té aquests significats:
* Kirti I, cap de Ruhunu el 1049
* Kirti II, cap de Ruhunu pretendent vers 1062-1066, cap suprem o rei vers 1066-1070, després es va proclamar rei de tota l'illa de Ceilan ja amb el nom de Vijayabahu I (1070-1111)
# Julien Roca

Sébastien Joseph Julien Roca (Prada, Conflent, 7 de gener de 1745 - 16 de gener de 1821 va ser un polític nord-català. Propietari rendista, va ser escollit diputat del tercer estat als Estats Generals de 1789 per a la província del Rosselló. Pren el Jurament del joc de pilota i formà part del Comitè de la Subsistència idel Comitè de Finances. Va ser conseller del districte de Prada sota el Consolat francès.

## Fonts

* Adolphe Robert. Dictionnaire des parlementaires français... : depuis le 1$^{er}$ mai 1789 jusqu'au 1$^{er}$ mai 1889... / publ. sous la dir. de MM. Adolphe Robert, Edgar Bourloton et Gaston Cougny (en francès). 5 vol.. Edgar Bourloton, 1889-1891.
* Julien Roca al web de l'Assemblea Nacional francesa
# Julien Stevens

Julien Stevens (Mechelen, 25 de febrer de 1943) és un ciclista belga, ja retirat, que fou professional entre 1963 i 1977.
Com a ciclista amateur va guanyar el campionat nacional en ruta de 1962 i el campionat militar l'any següent. Com a professional destaca el Campionat de Bèlgica en ruta de 1968. L'any següent va participar en el Tour de França de 1969, on guanyà una etapa que li va servir per vestir el mallot groc durant quatre etapes. Aquell mateix any aconseguí la segona posició al Campionat del Món de ciclisme.
Combinant la pista amb la carretera, el 1973 fou campió nacional de persecució, madison i mig fons.

## Palmarès en ruta

* 1962
** 1r de la Volta a la Província de Lieja i vencedor d'una etapa
* 1966
** 1r del Circuit de Brabant Central
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1967
** 1r del Circuit d'Hageland
* 1968
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r del Gran Premi Pino Cerami
* 1969
** 1r del Circuit d'Hageland
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1970
** 1r del Circuit de l'Hageland
* 1971
** 1r del Gran Premi Stad Vilvoorde
* 1973
** 1r de la Ronse-Tournai-Ronse
** 1r al Gran Premi Stad Sint-Niklaas
* 1974
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1975
** 1r del Tour de Flandes Oriental
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1977
** 1r de la Fletxa Côtière

### Resultats al Tour de França

* 1965. Abandona (9a etapa)
* 1966. Abandona (16a etapa)
* 1969. 72è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 3 etapes
* 1971. 90è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1967. Abandona
* 1972. Abandona
* 1973. 108è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1974. 34è de la classificació general
* 1975. 46è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1977. 52è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1968
** Campió de Bèlgica de Persecució
* 1971
** 1r dels Sis dies de Milà, amb Eddy Merckx
* 1972
** 1r dels Sis dies de Gant, amb Patrick Sercu
** 1r dels Sis dies de Mont-real, amb Norbert Seeuws
* 1973
** Campió de Bèlgica de Madison, amb Patrick Sercu
** 1r dels Sis dies de Milà, amb Patrick Sercu
* 1974
** 1r dels Sis dies de Gant, amb Graeme Gilmore
* 1976
** Campió de Bèlgica de Mig Fons

## Referències

* ↑ «STEVENS Julien». [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ «Ces Belges qui ont porté le maillot jaune: Julien Stevens» (en francès). [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Julien STEVENS» (en italià). [Consulta: 11 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Julien Stevens
# Kinpusen-ji

Kinpusen-ji (金峯山寺) és el temple principal d'una branca del shugendō anomenada Kimpusen-Shugendō, religió ascètica basada en el culte a la muntanya, que combina el xintoisme antic, el budisme i creences animistes, alhora que és també un temple budista. Es troba al poble de Yoshino, en la prefectura de Nara, al Japó i el seu nom Kinpusen —Cim de la muntanya d'or— dona nom alhora a tota la regió. El 2004 fou catalogat com a Patrimoni de la Humanitat per la Unesco, sota la denominació conjunta «Llocs sagrats i camins de pelegrinatge de les muntanyes de Kii».

## Historia i arquitectura

Segons la tradició, el temple fou fundat en la segona meitat del segle vi per l'asceta En cap Gyōja, creador del shugendō. Històricament les empremtes oscil·len en els anys del període Heian; d'acord amb els escrits d'un monjo budista shingon, Regeixen Daishi (832-909), l'any 892 es va reformar el complex del temple, van crear rutes de pelegrinatge i es van construir alguns temples més petits als voltants. Així doncs, va cobrar rellevància durant el Període Nanboku-chō en convertir-se en l'epicentre de la Cort del Sud i en un punt important d'una sèrie de rutes de pelegrinatge budistes. El 1874 la secta shugendō fou prohibida pel govern i el temple va ser abandonat i caure en un estat ruïnós fins al 1886, quan fou reconstruït com un temple Tendai, una altra branca del budisme. El 1948, es va fer independent i convertí en un temple Kimpusen-Shugendō.
Dins el temple destaca la sala principal Zaōdō (蔵王堂), construïda el 1592 sobre 68 pilars i amb 34 metres d'altura, la segona estructura de fusta més gran del Japó, només superada pel Daibutsuden del temple Tōdai-ji de Nara, i catalogada com a Tresor Nacional del Japó, així com la Porta de Niō (二王門, Niō-mon), estructura que fa de porta d'entrada al complex del temple.
En l'interior de la sala Zaōdō destaquen una sèrie de tres estàtues de Zaō Gongen —protectores de les muntanyes i deïtats shugendō—, amb pell blava i una alçada al voltant de set metres. Cadascuna representa una de les tres facetes del Buda gongen: la salvació del passat, el present i el futur (d'esquerra a dreta), i també han estat catalogades com a Tresor Nacional.

## Galeria

* Zaō-dō
* Porta de Niō (Tresor Nacional)
* Zaō Gongen
* Aizendō
* Kannonō
* Itoku-tenmangū
* Nanchō Myōhōden
* En no Gyōja (En no Ozunu)

## Referències

* ↑ «Sacred Sites and Pilgrimage Routes in the Kii Mountain Range». World Heritage List. UNESCO. [Consulta: 28 abril 2017].
* 1 2 «Kinpusenji Temple». japan-guide.com. [Consulta: 28 abril 2017].
* ↑ Rigen Daishi gründete auch den Daigo-Tempel (Daigo-ji) a Fushimi.
* 1 2 «Kinpusen-ji Temple (Zao-do)». jnto.go.jp. Japan National Tourism Organization. [Consulta: 28 abril 2017].
* 1 2 «Kimpusen-ji Temple». visitnara.jp. Nara Prefecture. [Consulta: 28 abril 2017].
* ↑ «Kinpusen-ji». ikidane-nippon.com. Ikidane Nippon. [Consulta: 28 abril 2017].
# Golóvkovo

Golóvkovo (en rus: Головково) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, pertany al districte rural de Boksitogorski. El 2017 tenia 13 habitants.
# Golúbino (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Golúbino».
Golúbino - Голубино (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 1.154 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Kràsnaia

Kràsnaia (en rus: Красная) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 514 habitants. Pertany al districte de Balakhtà.

## Referències

* ↑ «Чистопольский сельсовет на официальном портале Красноярского края». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 26 març 2020].
# Gaudete et exsultate

Gaudete et exsultate («Alegreu-vos i gaudiu») és la tercera exhortació apostòlica del papa Francesc, signada el dia 19 de març de 2018 (festa de sant Josep) i donada a conèixer el 9 d'abril aquest mateix any. L'exhortació porta per subtítol «Sobre la crida a la santedat al món actual». Aborda la crida universal a la santedat, amb un enfocament «per tornar a programar la crida a la santedat d'una manera pràctica per al nostre propi temps».
El títol té el seu origen al sermó de les benaurances del capítol 5 de l'Evangeli de Mateu. El document va ser lliurat per l'Oficina de Premsa de la Santa Seu en una conferència de premsa el 9 d'abril de 2018, solemnitat de l'Anunciació, presentada per l'aleshores arquebisbe Angelo De Donatis, vicari general de Roma, Gianni Valente, periodista, i Paola Bignardi, d'Acció Catòlica. L'exhortació va ser publicada originàriament en castellà, italià, francès, anglès, portuguès, alemany, polonès i àrab.

## Contingut

Gaudete et exsultate consta de 177 paràgrafs, dels quals 175 alhora conformen els cinc capítols de l'exhortació:
* «La crida a la santedat»
* «Dos subtils enemics de la santedat»
* «A la llum del Mestre»;
* «Algunes notes sobre la santedat al món actual»
* «Combat, vigilància i discerniment»
Els dos primers paràgrafs, a manera d'introducció, expliquen la cita bíblica (Mt 5, 12) que dona nom a l'exhortació (1ª), i mostren la intenció del papa a l'hora de redactar-la: «El meu humil objectiu és fer ressonar una vegada més la crida a la santedat, en procurar encarnar-ho en el context actual, amb els seus riscs, reptes i oportunitats» (2º). El document original tenia 40 pàgines.

## Referències

* ↑ «Pope Francis offers practical steps to holiness in new exhortation». The Catholic Herald, 09-04-2018. Arxivat de l'original el 2018-12-18. [Consulta: 9 abril 2018].
* ↑ «EWTN».
* ↑ «Se publica la exhortación apostólica «Gaudete et exsultate»» (en castellà). InfoCatólica [Consulta: 9 abril 2018].
* ↑ «‘Gaudete et Exsultate’, la nueva exhortación apostólica del Pontificado de Francisco» (en castellà). El Confidencial Digital [Consulta: 9 abril 2018].

## Enllaços externs

* Text complet (castellà)
# Gorg del molí d'en Puigverd

El Gorg del molí d'en Puigverd és una zona humida formada per un conjunt de dues basses -la bassa del molí i un gorg natural- i una zona boscosa constituïda per una freixeneda inundable.
A la freixeneda, junt amb el freixe de fulla petita (Fraxinus angustifolia) hi són abundants també l'om (Ulmus minor) i d'altres espècies herbàcies, com el lliri groc (Iris pseudacorus). A les dues basses, a més d'un bosc de ribera bastant discontinu, format per alguns oms i salzes, es desenvolupa un cinyell helofític bastant extens, format per canyissars i bogars. S'hi ha citat també Sparganium erectum, Carex vulpina, Scirpus holoschoenus, Myosotis scorpioides tuxeniana, Polygonum amphibium, Callitriche stagnalis, Lemna gibba, L. minor, Chara globularis, etc.
Pel que fa als hàbitats d'interès comunitari, a la zona es pot identificar la presència de l'hàbitat 92A0 "Alberedes, salzedes i altres boscos de ribera". Al voltant de la bassa oriental hi ha un petit itinerari amb bancs i, dins de la freixeneda, s'hi ha instal·lat algunes passeres de fusta per travessar els recs existents.
Inicialment, les zones "Estany de Bancells", "Estany de Mas Mateu", "Bosc de mas Julià", "Pla de Can Golba" i "Gorg del molí d'en Puigverd" formaven part d'una única zona humida (de codi 1590500) que posteriorment s'ha subdividit en diferents zones humides, ja que estan molt allunyades les unes de les altres, fins i tot a comarques diferents.

## Referències

* 1 2 3 4 «Gorg del molí d'en Puigverd». Zones humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 9 de febrer 2015. [Consulta: 9 febrer 2015].
# Gausfred de Cabrera

Gausfred de Cabrera (980?-1017) fou el primer senyor del castell de Cabrera del qual hom té notícia documentada des de 1002 fins a 1017, data a partir de la qual continuà sent-ne senyor. Tot i ser el fundador del llinatge dels Cabrera, sols ostentà el títol de senyor de Cabrera, però no de vescomte (títol que no es generaria fins a cinc generacions més tard).

## Descendents

Fou el pare de Guerau I de Cabrera, senyor del castell de Cabrera. Gràcies al matrimoni d'aquest amb Ermessenda de Montsoriu, vescomtessa de Girona, filla d'Amat de Montsoriu, vescomte de Girona, aquest vescomtat es vinculà al llinatge dels Cabrera. A partir d'aquest moment aquest Guerau I es titulà de Cabrera, i alguna vegada vescomte de Montsoriu.

## Referències

* 1 2 3 Mestre i Campí, Jesús; Salrach, J.M. & Termes J.. Diccionari d'Història de Catalunya. Barcelona: Edicions 62, juny de 1993. ISBN 84-297-3521-6.
* ↑ Llach i Palmada, Emma; Puig i Amat, Neus «L'arxiu del vescomtat de Cabrera i Bas, Comtat de Mòdica i Osona». Quaderns de la Selva, 17, 2005, pàg. 189-206 [Consulta: 15 juliol 2016].

## Enllaços externs

* «Gausfred de Cabrera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kalsubai

Kalsubai és la muntanya més alta del Dècan al districte d'Ahmadnagar a Maharashtra. Al cim hi havia un temple i un sacerdot de Davi Kalsu pujava diàriament allí des d'Indor, un poble al peu de la muntanya, per oferir un sacrifici; la capella era visitada principalment pels kolis.

## Photo Gallery

* Kalasubai
* Kalasubai from base
* Kalasubai top temple
* Kalasubai steps to reach on top

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Govern de les Illes Balears 2011-2015

El Govern de les Illes Balears de la vuitena legislatura (2011-2015) fou un govern monocolor del Partit Popular que comptà amb el beneplàcit de la majoria absoluta del Parlament de les Illes Balears, concretament dels 35 diputats que el partit conservador va obtenir a les eleccions autonòmiques de 2011. Aquest executiu va prendre possessió dels càrrecs el 21 de juny de 2011.

## Composicions

| Departament | Titulars | Titulars | Titulars | Titulars | Titulars | Titulars |
| Departament | 7 de setembre de 2011 | 7 de juliol de 2012 | 24 d'octubre de 2012 | 2 de maig de 2013 | 27 de desembre de 2013 | 26 de setembre de 2014 |
| Presidència | Antonio Gómez Pérez (PP) | Antonio Gómez Pérez (PP) | Antonio Gómez Pérez (PP) | | | |
| Vicepresidència i Presidència | | | | Antonio Gómez Pérez (PP) | Antonio Gómez Pérez (PP) | Antonio Gómez Pérez (PP) |
| Vicepresidència i Economia, Promoció Empresarial i Ocupació | Josep Ignasi Aguiló Fuster (PP) | Josep Ignasi Aguiló Fuster (PP) | Josep Ignasi Aguiló Fuster (PP) | | | |
| Economia i Competitivitat | | | | Joaquín García Martínez (PP) | Joaquín García Martínez (PP) | Joaquín García Martínez (PP) |
| Hisenda i Pressupostos | | | | José Vicente Marí Bosó (PP) | José Vicente Marí Bosó (PP) | José Vicente Marí Bosó (PP) |
| Turisme i Esports | Carlos Delgado Truyols (PP) | Carlos Delgado Truyols (PP) | Carlos Delgado Truyols (PP) | Carlos Delgado Truyols (PP) | Jaime Martínez Llabrés (PP) | Jaime Martínez Llabrés (PP) |
| Agricultura, Medi Ambient i Territori | Gabriel Company Bauzá (PP) | Gabriel Company Bauzá (PP) | Gabriel Company Bauzá (PP) | Gabriel Company Bauzá (PP) | Gabriel Company Bauzá (PP) | Gabriel Company Bauzá (PP) |
| Educació, Cultura i Universitat | Rafel Àngel Bosch i Sans (PP) | Rafel Àngel Bosch i Sans (PP) | Rafel Àngel Bosch i Sans (PP) | Joana Maria Camps Bosch (PP) | Joana Maria Camps Bosch (PP) | Núria Riera Martos (PP) |
| Salut | Carmen Castro Gandasegui (PP) | Antoni Mesquida Ferrando (PP) | Martí Sansaloní Oliver (PP) | Martí Sansaloní Oliver (PP) | Martí Sansaloní Oliver (PP) | Martí Sansaloní Oliver (PP) |
| Administracions Públiques | José Simón Gornés Hachero (PP) | José Simón Gornés Hachero (PP) | José Simón Gornés Hachero (PP) | Núria Riera Martos (PP) | Núria Riera Martos (PP) | Juan Manuel Lafuente Mir (PP) |
| Família i Serveis Socials | | | | Sandra Fernández Herranz (PP) | Sandra Fernández Herranz (PP) | Sandra Fernández Herranz (PP) |