OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atimastillas

Atimastillas és un dels gèneres d'ocells, de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1), aquest gènere conté només una espècie:
* Atimastillas flavicollis - bulbul gorjagroc.
Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), compten que el gènere conté 2 espècies, car consideren que la subespècie A. flavicollis flavigula constitueix una altra espècie separada:
* Atimastillas flavicollis - bulbul gorjagroc septentrional.
* Atimastillas flavigula - bulbul gorjagroc meridional.

## Referències

* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 612. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «IOC World Bird List (v.12.1)». [Consulta: 12 febrer 2022].
# Museu Bonnat-Helleu

El Museu Bonnat-Helleu (Musée Bonnat-Helleu) és un museu d'art a Baiona, Nova Aquitània, França. El museu es va crear el 1901 quan el pintor nascut a Baiona, Léon Bonnat va cedir a la ciutat de Baiona les seves extenses col·leccions personals d'art –una excepcional col·lecció de dibuixos–, així com moltes de les seves pintures. Els donants posteriors van enriquir les col·leccions del Museu Bonnat amb importants regals el 1936, 1989, 1997 i 2010, convertint els seus fons en una de les col·leccions d'art més grans del sud de França.
El nom d'"Helleu" fa referència a Paul César Helleu. El museu té 181 obres d' Helleu, d'un regal el 1989 i després d'un llegat el 2010 de Paulette Howard-Johnston, filla d'Helleu, i d'un llegat de Ghislaine de Kermaingant el 1997.
El museu està tancat al públic per reformes exhaustives des de l'abril de 2011. A principis del 2018 s'iniciarà un projecte arquitectònic destinat a duplicar la mida del museu, amb l'objectiu d'obrir el museu a finals del 2021.

## Col·leccions

El museu conserva més de 6500 obres d'art, inclosa una de les més importants col·leccions de pintura espanyola i britànica a França, una col·lecció de pintura francesa del segle xix i un dels millors gabinets de dibuix del país després de la del Louvre.
El museu mostra pintures d'El Greco, Josep de Ribera, Bartolomé Esteban Murillo, Francisco de Goya, Van Dyck, Rembrandt, Filippo Lippi, Giambattista Tiepolo, Joshua Reynolds, Thomas Lawrence, John Constable, JMW Turner i nombrosos estudis de Rubens. Els mestres francesos del segle xix estan representats per Boudin, Corot, Courbet, David, Degas, Delacroix, Géricault, Girodet, Ingres, Puvis de Chavannes i el mateix Bonnat.
El gabinet de dibuix és únic en aquest tipus fora de París amb més de 3500 obres, inclosos dibuixos de Le Lorrain, Charles Le Brun, Jean-Honoré Fragonard, François Boucher, Antoine Watteau, Hubert Robert, Ingres, Jacques-Louis David, Géricault, Delacroix, Albrecht Dürer, Rembrandt, Perugino, Pisanello, Luca Signorelli, Domenico Ghirlandaio, Leonardo da Vinci, Giovanni Bellini, Sandro Botticelli, Raffaello Sanzio, Michelangelo, Giulio Romano, Ticià, Parmigianino, Correggio, Primaticcio, Paolo Veronese, Federico Barocci, Annibale Carracci, Guercino, Pietro da Cortona, Francesco Guardi, Giovanni Battista Piranesi, Francisco de Goya i altres.
També hi ha col·leccions d'arts decoratives i antiguitats.

## Referències

* ↑ Anthem Guide to the Art Galleries and Museums of Europe (Anthem Press, 2009), 86
* ↑ «Collections - Restaurations - Musée Bonnat-Helleu, musée des beaux-arts de Bayonne». webmuseo.com. [Consulta: 28 abril 2018].
* ↑ «Toutes les actualités - Ville de Bayonne». www.bayonne.fr. Arxivat de l'original el 28 d’abril 2018. [Consulta: 28 abril 2018].
# Gogangra laevis

Gogangra laevis és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 32-35.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Yamuna i Meghna (conca del Brahmaputra a Bangladesh).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Oswald Pohl

Oswald Ludwig Pohl (Duisburg, 30 de juny del 1892 - presó de Landsberg am Lech, 7 de juny del 1951) era un obergruppenführer de la SS i general de la Waffen-SS a l'Alemanya nazista.
Per la seva funció de director del servei SS-Wirtschafts - und Verwaltungshauptamt (Oficina Central Econòmica i Administrativa de les SS) va tenir un paper major a l'Holocaust. En la fase final de la Segona Guerra Mundial, va donar l'ordre, en concertació amb Heinrich Himmler d'eliminar tots els testimonis torbadors davant l'alliberament imminent per les Forces Aliades, cosa que va conduir a una sèrie de crims de la fase final de la qual uns dels més atroços va ser l'assassinat a l'Escola del Bullenhuser Damm de 20 nens jueus, víctimes d'experiments pseudo-mèdics de Kurt Heissmeyer.
Va ser condemnat a mort com per crims de guerra i crims contra la humanitat als Judicis de Nuremberg i executat el 1951.

## Referències

* ↑ Max Aue, «Plaszow»
* ↑ Johannes Tuchel, Konzentrationslager Tom 39 de Konzentrationslager: Organisationsgeschichte und Funktion der Inspektion der Konzentrationslager 1934–1938, Boppard am Rhein, Editorial Boldt, 1991, pàgina 385, ISBN 3764619023
# Desiree van Lunteren

Desiree van Lunteren és una centrecampista de futbol internacional pels Països Baixos, amb 26 internacionalitats des del 2012.
Ha jugat un Mundial (2015) i una Eurocopa (2013), va arribar als vuitens de final en el Mundial i va caure en la primera fase a l'Eurocopa. Amb les categories inferiors va arribar a les semifinals de l'Eurocopa sub-19 al 2010.
Juga a l'Eredivisie del Països Baixos, actualment a l'Ajax. Amb l'AZ va jugar la Lliga de Campions.

## Trajectòria

| Temporades | Clubs | Títols |
| 09/10 - 10/11 | AZ Alkmaar | 1 Lliga, 1 Copa |
| 11/12 | SC Telstar |
| 12/13 - act. | Ajax Amsterdam | 1 Copa |

## Referències

* ↑ FIFA
* ↑ «Vrouwenvoetbal Nederland». Arxivat de l'original el 2013-09-06. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ Soccerway
* ↑ UEFA
# Mittelschaeffolsheim

Mittelschaeffolsheim (en alsacià Míttelschafelse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 390 habitants.
Forma part del cantó de Brumath, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat d'aglomeració de Haguenau.

## Demografia

evolució demogràfica :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 | 1856 | 1861 | 1866 |
| 184 | 229 | 300 | 304 | 331 | 344 | 308 | 314 | 336 | 291 | 290 | 281 |
| 1871 | 1875 | 1880 | 1885 | 1890 | 1895 | 1900 | 1905 | 1910 | 1921 | 1926 | 1931 |
| 248 | 235 | 249 | 261 | 254 | 257 | 269 | 279 | 280 | 255 | 258 | 260 |
| 1936 | 1946 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 | 2010 | 2012 |
| 263 | 247 | 266 | 245 | 265 | 269 | 252 | 272 | 390 | 372 | 527 | 532 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joseph Kraut | |

## Referències

* ↑ cassini.ehess.fr
# Zuhatzu

Zuhatzu/Zuazo de Vitoria és un poble i concejo pertanyent al municipi de Vitòria. Tenia 60 habitants en (2007). Forma part de la Zona Rural Sud-oest de Vitòria.

## Situació

Es troba a 568 msnm a 4 a l'oest de Vitòria, a mig vessant en els contraforts de les muntanyes de Vitòria, entre els rierols Zuhatzu i Torgiko, afluents del riu Zadorra.
Encara que a l'oest i al nord es troba el polígon industrial de Júndiz, no està unit a Vitòria. A l'est es troba el parc Forestal de Zabalgana i al sud la N-102 que enllaça amb l'A-1 i Vitòria. Al seu torn es troben les instal·lacions esportives del Deportivo Alavés, l'equip de futbol de la ciutat i l'únic càmping de primera categoria de tota Àlaba, el càmping Ibaia.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 59 | 58 | 58 | 57 | 60 | 67 | 61 | 60 |

## Història

Apareix com a Zuhazu en el Cartulari del Monestir de San Millán de la Cogolla de 1025. Altres noms amb què apareix a les cròniques són Suazo (1051), Çuaçu (1257), Zuazu (1331) i Zoazo (1810).
Segons informacions en el lloc va existir una torre que no era pairal. En l'actualitat es pot observar un escut dels senyors d'Estella i Zuazo, conservat en una façana. L'església de la localitat té un pòrtic de tres arcs amb portada romànica. S'erigeix en honor de Sant Esteve.

## Enllaços externs

* Zuazo/Zuhatzu a Enciclopèdia Auñamendi
# Avocado Heights

Avocado Heights és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 15.148 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Avocado Heights tenia 15.148 habitants, 3.758 habitatges, i 3.280 famílies. La densitat de població era de 2.190,5 habitants/km².
Dels 3.758 habitatges en un 45,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 12,7% no eren unitats familiars. En el 9,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.712 $ i la renda mediana per família de 48.939 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.837 $ mentre que les dones 26.481 $. La renda per capita de la població era de 14.570 $. Entorn del 13,2% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Avocado Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Avocado Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Museu Boncompagni Ludovisi

Conegut com a Museu Boncompagni Ludovisi (nom oficial: Museo Andrea e Blanceflor Boncompagni Ludovisi per le arti decorative, està allotjat en la casa de camp Boncompagni Ludovisi, a la Via Boncompagni 18 (cruïlla Via Vittorio Vèneto) a Roma.

## Història

L'antiga residència de camp de la família Boncompagni Ludovisi l'any 1972, amb disposició testamentària, va ser donat l'edifici per la princesa Blanceflor de Bildt Boncompagni a l'Estat italià, per mantenir-ho i usar-ho «exclusivament amb fins artístics i culturals d'utilitat pública».
El museu, que ara és a càrrec de la Galeria Nacional d'Art Modern i Contemporani, es va obrir al públic el 1995 i està dedicat a les arts decoratives, al vestuari i la moda italiana.
La vil·la data de principis del segle xx.
A les cinc sales d'exposicions es pot veure el mobiliari original, incloent:
* mobles;
* tapissos;
* pintures;
* ceràmica.
Té una secció, per exposar articles que hi van del període comprès entre el segle xviii i el segle xx, que abasta:
* arts decoratives;
* moda: incloent roba de «gran gala» de les grans firmes de l'alta costura italiana per al període que comprèn des de la Segona Guerra Mundial fins a l'època contemporània (1950 - 1990);
* vestuari;
* disseny.
El museu fa que aquest horari: de dimarts a diumenge des de 9,30 fins a 19,00, amb entrada gratuïta.

## Exposicions

* Tristano di Robilant. (2007) Arxivat 2015-01-17 at Archive.is
* La danza fotografica da Luciano Usai. (2008) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Pino Procopio, Ulisse, Scene da un viaggio. (2008) Arxivat 2015-01-17 at Archive.is
* Arnaldo Ginna Futurista. (2009)
* Lo zoo di Pinocchio. Galleria di ritratti dei personaggi-animali. Disegni di Filippo Sassoli. (2009)
* Rolando Monti - Dal tonalismo all'astrazione lirica. (2010)
* Fernanda Gattinoni. Moda e stelle ai tempi della Hollywood sul Tevere. (2011)
* Falsi ma Belli. (2011)
* Palma Bucarelli. La Palma della bellezza. (2012)
* Zecchin - Cambellotti e Le Mille e una notte. (2013)
* Joseph Pace, L'Eva Futura. (2014)
* Lydia Predominato, Una via d'uscita per un cuore costretto. (2014)
* Libri d'Artista, L'Arte da Leggere. (2021)
* Direzione dei Musei statali di Roma. Libri d'Artista, L'Arte da Leggere. (2021)
* Il Gioiello nella Moda e nell'Arte e Libro d'artista di Joseph Pace, Flowers#2. (2022)

## Enllaços externs

* http://www.museionline.it/museums/show.php?idmuseum=796 Arxivat 2014-08-12 a Wayback Machine.
* GNAM - http://www.gnam.beniculturali.it/index.php?it/1/home official website
# Gymnochanda filamentosa

Gymnochanda filamentosa és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids.

## Descripció

* Fa 3,8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i salabrosa, bentopelàgic i de clima tropical (23 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia (oest de Borneo) i Malàisia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fraser-Brunner A., 1955. A synopsis of the centropomid fishes of the subfamily Chandinae, with descriptions of a new genus and two new species. Bull. Raffles Mus. Núm. 25 (Dec. 1954). 185-213.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Fraser-Brunner, A., 1955. A synopsis of the centropomid fishes of the subfamily Chandinae, with descriptions of a new genus and two new species. Bull. Raffles Mus. Núm. 25 (Dec. 1954): 185-213.
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-11 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi = Ikan air tawar Indonesia Bagian Barat dan Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 344 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W.N., 1990. Catalog of the genera of recent fishes. California Academy of Sciences, San Francisco, els Estats Units. 697 p.
* Roberts, T.R., 1995. Systematic revision of tropical Asian freshwater glassperches (Ambassidae), with descriptions of three new species. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 42:263-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dinastia III d'Egipte

La dinastia III fou un període de l'antic Egipte. Amb aquesta dinastia s'inicia el Regne antic.
La cultura va fer un pas endavant i van sorgir les grans piràmides com a expressió de la cultura funerària egípcia.
La successió de faraons no està ben determinada i els experts no es posen d'acord en l'ordre de successió i el nombre de faraons. Tampoc no n'és clara la cronologia. La màxima situa el començament el 2775 aC i la mínima el 2650 aC, data aquesta darrera que sembla tenir més possibilitats. La duració fou entre 25 anys (molt improbable pel temps que es va necessitar per a les piràmides) i 200 anys (més de 200 dona Manethó, seguit per Eusebi i Erastòtenes).
L'únic estudi recent n'és el de l'egipci Nabil Swelim i és molt discutit. La millor font, a part de les llistes de faraons i l'arqueologia, són les informacions extretes dels panells d'Hesira, un alt dignatari que va deixar escrita la seva vida en panells de fusta a la seva tomba a Saqqara.
L'esmentat Manethó dona el nom de sis faraons i els seus anys de regnat:
* Necherophes (28 anys)
* Tosorthros (29 anys) (Erastòtenes l'anomena Sesosthros)
* Thireis (7 anys)
* Mecrokhris (17 anys)
* Soiphis (16 anys)
* Akhes (42 anys)
* Tosortasis (19 anys)
* Sephuris (30 anys)
* Kerpheris (26 anys)
El papir de Torí dona una duració de 74 anys i en manca un faraó, i n'eren faraons:
* Nebka (19 anys)
* Djoserit (19 anys)
* Djoserti (6 anys)
* Llacuna d'informació (6 anys, 2 faraons?)
* Huni (24 anys)
La llista d'Abidos dona com a faraons:
* Nebka
* Djoserza
* Teti
* Llacuna d'informació
* Neferkare o Neferka
* Llacuna d'informació
La llista de Saqqara dona com a faraons:
* Llacuna d'informació
* Djoser
* Djoser Teti
* Llacuna d'informació (2 o 3 faraons?)
* Nebkare
* Huni
I Nabib Swelin dona entre 130 i 140 anys amb la llista següent (set faraons tenen nom d'Horus i de dos no es coneix res):
* Khaba, grec Necherophes (equivalent a Nebka)
* Sa, grec Sesosthros (equivalent a Djoserza o Sadjeser i a Djoser i a Djoserit)
* Ba, grec Thireis (Teti a Abidos, omès a les altres dues)
* Sanakht, grec Mecrochris (omès a les tres llistes)
* Netjerikhet, grec Souphis (omès a les tres llistes)
* Sekhemkhet, grec Tosortasis (omès a Abidos, Djoserti o Djoserteti)
* Hor-? (Nebkare), grec Akhes (omès en dues llistes i Nebkare a Saqqara)
* Hor-? (Neferka), grec Sephuris (omès en dues llistes i Neferkare a Abidos)
* Qahedjet, grec Kerpheris (Huni, omès a Abidos)
Segons Swelim, la duració fou:
* Khaba, uns 20 anys
* Sa, uns 20 anys
* Ba, uns 7 anys
* Sanakht, menys de 20 anys
* Netjerikhet, uns 30 anys
* Sekhemkhet, uns 15 anys
* Nebkare, uns 3 anys
* Neferka, uns 2 anys
* Qahedjet (Huni), uns 25 anys
La cronologia seria:
* Khaba (Nebka) 2650-2630 aC
* Sa (Djeser) 2630-2610 aC
* Ba (Teti) 2610-2600 aC
* Sanakht, 2600-2585 aC
* Netjerikhet (Djoser) 2585-2555 aC
* Sekhemkhet (Djoserti) 2555-2540 aC
* Nebkare 2540-2537 aC
* Neferka 2537-2535 aC
* Qahedjet (Huni) 2535-2515 aC
# Mus sorella

Mus sorella és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds de fins a 1.830 msnm a la República Democràtica del Congo, Kenya, Tanzània i Uganda. Els seus hàbitats naturals són les clarianes dels boscos de plana o montans i les sabanes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, sorella, significa 'germaneta' en llatí.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Mus sorella. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 12 març 2018.
* ↑ Entrada «Mus» d'Animalia (en anglès).
# Zuheros

Zuheros és un municipi de la província de Còrdova a la comunitat autònoma d'Andalusia, a la comarca de la Subbética cordovesa. Es troba a la Sierra de la Subbética, entre Doña Mencía i Luque.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 930 | 899 | 904 | 900 | 895 | 880 | 851 | 838 | 835 | 821 |

## Llocs d'interès

* Castell de Zuheros.
* Cueva de los Murciélagos.
* Iglesia de los Remedios: la parròquia de Zuheros s'anomena de Nuestra Señora de los Remedios (Nostra Senyora del Remei) des de 1569, quan va ser visitada per D. Cristóbal de Rojas i Sandoval, bisbe de Còrdova. Aquest bisbe concedeix aquest nom a la parròquia per l'enorme devoció que existia a una talla de la verge amb aquesta advocació, que ja tenia confraria pròpia i es venerava en un cambril lateral de l'antiga església, passant així a presidir l'altar major. La confraria va existir fins a meitats del segle xix, havent-se recuperat en l'actualitat. Aquesta confraria tenia 3 festes principals: La Purificació (Candelaria), L'Anunciació i l'Assumpció de la Verge, festes que celebrava anualment. La processó es realitza el 15 d'agost, en què se celebra la Fira i Festes de la localitat.
* Museu Arqueològic.
* Tots els anys se celebra la Feria del Queso (Fira del formatge), on van formatges que tenen premis nacionals i internacionals.
* Reserva d'animals de fauna Ibérica. Iberfauna.
* Via Verda de la Subbética.

## Referències

* ↑ Fiesta del Queso de Zuheros (castellà)

## Enllaços externs

* Zuheros - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
* Fotos Zuheros Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine. - Fotografies de Zuheros
# Avocació de competències

L'avocació de competències és un mecanisme previst en l'article 10 de la Llei 40/2015 d'1 d'octubre de règim jurídic del sector públic pel qual les diferents administracions poden traslladar l'exercici de la competència per a resoldre un assumpte concret, des d'un òrgan inferior cap a un de superior.
Concretament, tal com explicita la llei 30/1992, els òrgans superiors poden avocar per a ells mateixos el coneixement d'un assumpte la resolució del qual correspongui ordinàriament o per delegació als seus òrgans administratius dependents, quan circumstàncies d'índole tècnica, econòmica, social, jurídica o territorial ho facin convenient. En els supòsits de delegació de competències en òrgans no jeràrquicament dependents, el coneixement d'un assumpte pot ser avocat únicament per l'òrgan delegant. La llei, també té en compte que sempre que es produeixi una avocació s'ha de fer per acord motivat, que ha de ser notificat a les persones interessades en el procediment, si n'hi ha, abans de la resolució final que es dicti. Contra l'acord d'avocació, no es pot interposar recurs administratiu, encara que es pot impugnar en el recurs que, si s'escau, s'interposi contra la resolució del procediment.
# Mónica García Pérez

Mónica García Pérez (Agolada, 1966), és una actriu gallega amb àmplia experiència teatral i televisiva. Destaquen especialment els seus papers a les sèries de la TVG Pratos combinados i Valderrei, en la qual va interpretar el paper protagonista.

## Filmografia
### Televisió

* Pratos combinados (1999-2006). Com Mónica Regueiro.
* Pillados (2006)
* Valderrei (2007) Com Isa.
* Serramoura (2015) Com Inés Carro.

### Cinema

* Continental (1990), de Xavier Villaverde.
* Contos de Alentraia: Tornabón (1994), de Jorge Coira i José Carlos Soler.
* Aínda máis difícil (1998), de Ángel de la Cruz.
* Sé quién eres (2000), de Patricia Ferreira.
* Alzheimer (2000), de Álex Sampayo.
* El lápiz del carpintero (2001), de Antón Reixa.
* Los lunes al sol (2002), de Fernando León de Aranoa.
* Bobo Furcia (2002), de Álex Sampayo i Xoel Fernández.
* Para que non me esquezas (2004), de Patricia Ferreira.
* Amelia e as sereas (2006), de Ghaleb Jaber.
* Galatasaray-Dépor (2006), de Hannes Stöhr.
* A biblioteca da iguana (2006), de Antón Dobao.
* Bechos raros (2006), de Estíbaliz Burgaleta i Alegría Collantes.
* La marinera (2007), de Antón Dobao.
* A esmorga (2014), de Ignacio Vilar.

### Teatre

* As actas escuras (2009).

## Premis i nominacions
### Premis Mestre Mateo

| Any | Categoria | Títol | Resultat |
| 2002 | Millor actriu secundària | Pratos combinados | Nominada |

## Referències

* ↑ Sèries amb diferent accent