OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cryptoheros altoflavus

Cryptoheros altoflavus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic de l'Amèrica Central: zona atlàntica de Panamà.

## Referències

* ↑ Allgayer, R. 2001. Description d'un genre nouveau, Cryptoheros, d'Amerique central et d'une espece nouvelle du Panama (Pisces: Cichlidae). L'an Cichlidé v. 1: 13-20.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Cryptoheros altoflavus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Loiselle, Paul V. (1995). The Cichlid Aquarium. Alemanya: Tetra Press. ISBN 1-56465-146-0.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Schmitter-Soto, J.J. 2007. A systematic revision of the genus Archocentrus (Perciformes: Cichlidae), with the description of two new genera and six new species. Zootaxa 1603:1-78.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cambril

Un cambril és una cambra o petita capella elevada i accessible que es troba a les esglésies, situada a la part posterior d'un altar i presidida per una imatge d'especial veneració la qual és visible des de la nau de l'església a través d'una obertura.
L'evolució inicial dels cambrils està estretament relacionada amb l'evolució dels retaules. N'hi ha antecedents en la fase final del gòtic i durant el Renaixement, però la seva plenitud arriba amb el barroc, sobretot a la península Ibèrica i a l'Amèrica llatina.
En tractar-se d'espais d'especial significació per al culte, els cambrils acostumen a ser llocs on la decoració és rica i abundant.
Exemples destacats són el cambril de la Basílica de la Mare de Déu dels Desemparats de València; el cambril de la Mare de Déu dels Colls a Sant Llorenç de Morunys; el cambril de la Mare de Déu de Montserrat; el de la Basílica de la Mercè, a Barcelona, el de la Mare de Déu del Claustre a la Catedral de Solsona o el de Retaule barroc del Miracle. Destaquen així mateix el de la Mare de Déu de Guadalupe o el del Santuari de la Victòria, a Màlaga.

## Referències

* ↑ «Cambril al diccionari de les arts del TERMCAT». [Consulta: 1r juny 2016].
Viccionari
# Soledad Vilches González

Soledad Vilches González (València, 1952) és una arquitecta valenciana.
Va estudiar Arquitectura en València, titulant-se en 1979. Va treballar en una empresa d'urbanisme especialitzada en planejament urbà, treballant entre uns altres, als Plànols Generals d'Ordenació Urbana de Borriana, Villareal, Catral i Ibi.
En 1982, juntament amb Amparo Ferrán, es trasllada a Lanzarote, on elaboren diversos edificis en el municipi de Tías. En 1983, es trasllada a viure a Ibi, on ocupa el càrrec d'arquitecta municipal de Saix i obre un despatx professional a Onil, on elabora diversos edificis en diferents municipis de la província d'Alacant.

## Referències

* 1 2 3 G., Cortés, José Miguel. A contratemps : mig segle d'artistes valencianes 1929-1980. Institut Valencià d'Art Modern, 2018. ISBN 9788448262426. OCLC 1055202647 [Consulta: 17 novembre 2018]. pg 222
# Insulinoma

Un insulinoma és una neoplàsia neuroendocrina del pàncrees que es deriva de les cèl·lules beta i secreta insulina.
Les cèl·lules beta secreten insulina en resposta a augments en la glucosa a la sang. L'augment resultant de la insulina actua fent baixar la glucosa de la sang per retornar als nivells normals en què s'atura llavors la secreció d'insulina. Però en els insulinomes la secreció de la insulina no regula adequadament la glucosa, la neoplàsia continuarà secretant insulina causant que els nivells de glucosa caiguin més del normal.
Com a resultat dels pacients presenten símptomes de glucosa baixa en la sang (hipoglucèmia), que millora menjant. El diagnòstic d'un insulinoma es fa generalment bioquímicament amb la troballa d'un baix nivell de glucosa a la sang, nivells elevats d'insulina, proinsulina i de pèptid C. Es confirma per la localització del tumor amb imatges mèdiques o angiografia. El tractament definitiu és la cirurgia.
# Coverol

El coverol o albelló és el forat de l'apuntador que hi havia al prosceni de l'escenari de teatre, proveït d'una coberta que té la forma d'un mig hemisferi per tal que el públic no el vegi. El coverol està en desús i teatres moderns ja no en tenen. En l'actualitat, un apuntador es troba encara sovint entre bastidors per ajudar els actors quan tenen un blanc.
A Granollers hi ha un grup de Teatre El Coverol.

## Referències

* ↑ Martí Mestre, Joaquim, 1964-. Diccionari de Josep Bernat i Baldoví (1809-1864) en el seu context històric. Paiporta, Valencia: Denes editorial, 2011. ISBN 978-84-92768-72-1.
* ↑ .Fernández González, Jordi. La representació teatral. Barcelona: UOC, 2005, p. 30. ISBN 9788497883115.
* ↑ «Coverol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Homar i Toboso, Lluís; Portals i Casanova, Jordi. Ara comença tot. Barcelona: Ara Llibres, 2017. ISBN 9788416915224.
* ↑ «Grup de teatre El Coverol», web de l'ajuntament de Granollers

## Enllaços externs

* Fortuny, Marià. «Coverol i escenari teatral» (Dibuixos). Museu Nacional d'Art de Catalunya, segle XIX.
# Daune (ancestre dels iapigis)

Daune (en llatí Daunus, en grec antic Δαῦνος o també Δαύνιος) va ser, segons la mitologia grega, un fill de Licàon d'Arcàdia, germà de Jàpige i Peuceci.
Els tres germans, aliats als il·liris i messapis van desembarcar a la costa sud-oriental d'Itàlia i van expulsar els àusons ocupant el país que es van dividir en tres parts: Dàunia, el país dels daunis, Peuquèiia, el país dels peuquetis i Messàpia, el país dels messapis que conjuntament van agafar el nom de iapigis, i el país el de Iapígia.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 130. ISBN 9788496061972.
# Daulatpur

Daulatpur fou un estat tributari protegit del tipus jagir, vassall de Bhopal, governat per una dinastia rajput.
L'ancestre de la família fou el raja Bairisal de Jodhpur a la meitat del segle XVI. Daulatpur fou fundat per Raja Dal Shah al segle XVII. El 1818 era jagirdar Salam Singh al que va succeir el seu fill Raghunat Singh i a aquest el seu fill Nirbhai Singh que va morir el 1925. Va pujar llavors al tron Jagannath Singh el darrer raja amb poder que va accedir a l'Índia el 1948.

## Referències

* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2009-05-29 a Wayback Machine.
# César Jalón Aragón

César Jalón Aragón (Nalda, Rioja 1889 - Madrid, 6 de desembre de 1985) va ser un periodista, crític taurí i polític espanyol.

## Biografia

En 1933 fou secretari de l'Associació de la Premsa de Madrid. Fou membre del Partit Republicà Radical i va ocupar la cartera de ministre de Comunicacions als governs que, durant la II República, va presidir Alejandro Lerroux del 4 d'octubre de 1934 al 6 de maig de 1935.
Aquest pas per la política no pot considerar-se més que anecdòtic en la llarga vida de César Jalón, ja que on realment va destacar i pel que és recordat és per la seva faceta de crític taurí. Va signar les seves cròniques sota el pseudònim de "Clarito" en els periòdics "Liberal" i "Informaciones" sent un dels referents principals de la tauromàquia durant els anys cinquanta del segle xx.
A més de les seves cròniques és autor de nombroses obres literàries entre les quals destaquen Grandezas y Miserias del Toreo (1933) i Memorias de Clarito (1972)

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2012-01-27 a Wayback Machine. a "Riojanos ilustres"
* César Jalón
# Parma occidentalis

Parma occidentalis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest d'Austràlia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Palaia de Sant Pau

La palaia de Sant Pau, llengua de Sant Pau, llenguado ocel·lat, palaí, perdiu de Sant Pau o soldat (Microchirus ocellatus) és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

* La talla màxima és de 20 cm.
* Presenta el cos pla, allargat i ovalat.
* Els ulls es troben al costat esquerre i el superior es troba per davant de l'inferior.
* L'aleta dorsal comença per davant l'ull i acaba abans d'arribar al peduncle caudal.
* L'anal té la mateixa forma i mida que la dorsal.
* Tant les pectorals com les pèlviques són petites.
* La caudal és petita i arrodonida.
* El costat superior és de color marró fosc amb quatre o cinc ocels.

## Reproducció

Té lloc durant l'hivern.

## Alimentació

Menja petits invertebrats bentònics.

## Hàbitat

És bentònic de fons sorrencs i fangosos a fondàries compreses entre els 50 i 300 m.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic oriental (Madeira, Canàries, Senegal, Ghana, Guinea Bissau, Sierra Leone, sud-oest de la península Ibèrica), Mar Mediterrània i oest de l'oceà Índic (Sud-àfrica).

## Costums

S'enterra a la sorra per passar desapercebut i per aguaitar les preses.

## Pesca

Es captura amb arts d'arrossegament.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Mas Ferrà, Xavier i Canyelles Ferrà, Xavier: Peixos de les Illes Balears. Editorial Moll, Palma, maig del 2000. Manuals d'Introducció a la Naturalesa, 13. ISBN 84-273-6013-4. Planes 268-269.
* ↑ FishBase (anglès)
# Papir 128

El Papir 128 (a la numeració Gregory-Aland designat com ${\mathfrak {P}}$$^{128}$), és una còpia antiga d'una part del Nou Testament en grec. És un manuscrit en papir de l'Evangeli de Joan i conté la part de Joan 9,3-4; 12,12-13; 12,16-18. Ha estat assignat paleogràficament als segles vi i vii.
Encara no ha estat relacionat amb una Categoria dels manuscrits del Nou Testament.
Aquest document es troba al Museu Metropolità d'Art (Inv. 14. 1. 527), en Nova York.

## Text

Jn 9,3-4
   θη τα εργ[α του θυ εν αυτω εμε δει εργα] ζεσθαι τ[α εργα το]υ π[εμψαντος με ε] ως ημ[ερα εστιν ε]ρχ[εται νυξ οτε ουδεις] δυνατ [...]
Jn 12,12-13
   β]αϊα [...]
Jn 12,16-18
   [τα εποιησαν αυτω εμαρτυρει] ουν ο οχλο[ς ο ων μετ αυτου] οτε [τον λαζαρο]ν εφων[η] [σεν εκ του μνημ]ειο[υ και ηγειρ]εν αυτον [εκ νεκρων δια τουτο και υπηντ]ησεν α [– – –]

## Referències

* ↑ P128 Centre d'Estudi dels Manuscrits del Nou Testament.
* ↑ Aland i Aland, 1995, p. 99.
* ↑ «Papyrus 128» (en anglès). Metropolitan Museum of Art.

## Bibliografia

* Aland, Kurt; Aland, Barbara. The Text of the New Testament: An Introduction to the Critical Editions and to the Theory and Practice of Modern Textual Criticism (en anglès). Grand Rapids: William B. Eerdmans Publishing Company. ISBN 978-0-8028-4098-1.
* Crum, W. E.; Evelyn-White, H. G.. The Monastery of Epiphanius at Thebes, Metropolitan Museum of Art (en anglès). IV, 1926, p. 120-121 (Egyptian Expedition Publications). (transcripció i col·lecció).
* Schofield, Ellwood M. The Papyrus Fragments of the Greek New Testament (en anglès). Louisville: Southern Baptist Theological Seminary, 1936, p. 296-301.

## Vegeu també

* Papirs del Nou Testament
* Papirs d'Oxirrinc
# Pelawan

«Pelawan» té aquests significats:
Geografia:
* Pelawan, Pelalawan o Palalawan, antic estat natiu d'Indonèsia a Sumatra
* Palawan, illa de les Filipines
# Parry O'Brien

William Patrick O'Brien o William Parry O'Brien, i conegut com a Parry O'Brien, (Santa Monica, Estats Units 1932 - Santa Clarita 2007) fou un atelta nord-americà, especialista en llançament de pes i guanyador de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 28 de gener de 1932 a la ciutat de Santa Monica, població situada a l'estat de Califòrnia.
Va morir el 21 d'abril de 2007 a Santa Clarita com a conseqüència d'un atac de cor mentre practiva natació en una competició regional.

## Carrera esportiva

Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la competició masculina de llançament de pes amb un tir de 17.41 metres, establint un nou rècord olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia) aconseguí revalidar el seu títol amb un tir de 18.57 metres, establint un nou rècord olímpic altre cop. Va ser el primer llançador en superar els 18 metres, de la mateixa manera que també seria el primer en superar els 19 m.
Gran favorit per revalidar el seu títol i convertir-se en el primer llançador a aconseguir tres títols olímpics, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia) s'hagué d'acontentar amb la medalla de plata en veure's superat pel seu compatriota Bill Nieder tot i establir un nou rècord olímpic amb el seu tir de 19.11 metres (posteriorment Nieder feu un tir de 19.68 metres).
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó), on fou l'encarregat de ser l'abanderat del seu país en la cerimònia inaugural dels Jocs i finalitzà en quarta posició de la competició, guanyant així un diploma olímpic.
Al llarg de la seva carrera guanyà dos medalles d'or en els Jocs Panamericans.

## Referències

* ↑ «Parry O'Brien» (en castellà). El Mundo Deportivo, 02-12-1956, p. 8 [Consulta: 15 novembre 2020].
# Peoria (Oklahoma)

Peoria és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 141 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Peoria tenia 141 habitants, 54 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 226,8 habitants per km².
Dels 54 habitatges en un 38,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 16,7% dones solteres, i en un 24,1% no eren unitats familiars. En el 20,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.125 $ i la renda mediana per família de 40.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 13.953 $. Cap de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Peoria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Peoria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Peoria

«Peoria» té aquests significats:
* Peoria (grup humà), tribu de parla algonquina, que ocupaven originàriament parts d'Iowa, de Wisconsin, i d'Illinois
* Peoria (Arizona)
* Peoria (Illinois)
* Peoria (Oklahoma)
* Peoria Heights, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
* East Peoria, ciutat dels Estats Units a l'estat d'Illinois
* West Peoria, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
# Delta Amacuro

Delta Amacuro és un dels 23 estats en què és dividida Veneçuela. La capital de l'estat és Tucupita.

## Municipis

* Antonio Díaz (Curiapo)
* Casacoima (Sierra Imataca)
* Pedernales (Pedernales)
* Tucupita (Tucupita)
# Pere Brull Carreras

Pere Brull Carreras (Vilanova i la Geltrú, 7 de juliol de 1943 - 12 de maig de 2010) fou un pintor català.
Començà els seus passos d'artista amb Salvador Masana i Mercadé i després amb Ramon Sanvicens. Pere Brull es graduà l'any 1970 a l'Escola de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona. Uns quants anys abans, el 1964, ja s'havia iniciat en les exposicions col·lectives i en concursos. El 1966 va fer la seva primera exposició individual a les Galeries Rambles de Vilanova i la Geltrú. La primera exposició individual a Barcelona va ser el 1972, i a més ha fet exposicions individuals a Sòria, Madrid, Sabadell, Olot, Conca (Castella - la Manxa), etc. En la seva trajectòria destaquen més de vuitanta exposicions individuals i col·lectives de temàtica, en general, paisatgística. S'ha inspirant en alguns paisatges del Garraf, el Penedès, Catalunya, Xile, Lanzarote, Sòria, els Monegros, etc.
En les seves obres podem observar paisatges de grans espais oberts, superfícies planes, en general sense figures ni construccions. Cromatisme i lluminositat suaus i uniforme. I en algunes etapes de la seva trajectòria artística ha treballat la figura humana, principalment el cap.

## Referències

* ↑ «Mor l'artista vilanoví Pere Brull Carreras». Ajuntament de Vilanova i la Geltrú [Consulta: 10 desembre 2013].
* ↑ Mestres, Francesc X. Puig Rovira amb la col·laboració de Judith Barbacil. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú : dones i homes que han fet història. 1a edició. Vilanova i la Geltrú: Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2003. ISBN 84-85960-83-1 [Consulta: 10 desembre 2013].

## Bibliografia

PUIG I ROVIRA, Francesc X. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú: dones i homes que han fet història. Vilanova i la Geltrú: Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2003. ISBN 84-85960-83-1.
# Nenad Dizdarević

Nenad Dizdarević (Sarajevo, 21 de maig de 1955) és un director de cinema, guionista, productor i professor de cinema bosnià. El 1980 va estudiar a l'Institut d'Arts de Seül i des del 1986 va treballar com a cineasta al Japó, Hong Kong i Austràlia. Després va tornar a Bòsnia i Hercegovina, on el 1994 va dirigir Magareće godine, que va ser la presentació de Bòsnia als Premis Oscar el 1995. És el cofundador de l'Acadèmia de les Arts de Sarajevo. Des del 1998 es dedica a dirigir pel·lícules al Japó i a Corea del Sud.

## Premis i honors

Dizdarević va rebre la Palmera d'Or l'any 1994 per Magareće godine en la XV edició de la Mostra de València.

## Filmografia

| curs | Títol |
| 1977 | Zena na kamenu (TV) |
| 1981 | Gazija |
| 1985 | I to će proći |
| 1990 | Stanica obicnih vozova |
| 1994 | Magareće godine |
| 1995 | The Fourth Part of the Brain |

## Referències

* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
* ↑ Nenad Dizdarević a kinotuskanac.hr
* ↑ Bosnia se llevó la Palmera de Oro de la Mostra con «La edad ingrata», ABC, 21 d'octubre de 1994
# Pogonomys championi

Pogonomys championi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Papua Nova Guinea, on viu a altituds d'entre 1.400 i 2.300 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos humits tropicals. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. Aquest tàxon fou anomenat en honor de l'explorador britànic Ivan Francis Champion.

## Referències

* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. Pogonomys championi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 19 febrer 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 74. ISBN 978-0801893049.
# Fountain Green

Fountain Green és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 945 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fountain Green tenia 945 habitants, 273 habitatges, i 227 famílies. La densitat de població era de 258,8 habitants per km².
Dels 273 habitatges en un 50,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,5% hi vivien parelles casades, en un 5,5% dones solteres, i en un 16,8% no eren unitats familiars. En el 15,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,4% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.078 $ i la renda mediana per família de 38.864 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.135 $ mentre que les dones 17.083 $. La renda per capita de la població era de 12.283 $. Entorn del 7,2% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fountain Green». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fountain Green». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.