OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antífanes Caristi

Antífanes Caristi (en llatí Antiphanes Carystius, en grec antic Ἀντιφάνης) fou un poeta tràgic grec. L'esmenta Eudòxia Macrembolitissa que l'assenyala com a poeta còmic erròniament. Va ser contemporani de Thespis, segons diu Suides.

## Referències

* Antífanes Caristi a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Antífanes de Delos

Antífanes de Delos (en llatí Antiphanes, en grec antic Ἀντιφάνης) va ser un metge grec nascut a Delos que mencionen Celi Aurelià i Galé, i que va viure probablement al segle ii.
Climent d'Alexandria, que també en parla, diu que atribuïa tots els mals dels homes a la excessiva varietat del seu menjar.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/220?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AntiphanesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 205. ]
# Antoniotto Adorno (governador de Còrsega)

Antoniotto Adorno fou un patrici genovès, governador de Riviera di Levante el 1374, governador de Còrsega el 1403. Va morir a Bonifacio el 1403.

## Referències

* ↑ Ghisalberti, Alberto Maria. Dizionario biografico degli Italiani (en italià). Istituto della Enciclopedia Italiana, 1960, p. vol.36, p.392.
# Ara o mai (llibre)

* Aquest article tracta sobre el llibre de Joan Fuster. Vegeu-ne altres significats a «Ara o mai».
Ara o mai és el títol d'un llibre de Joan Fuster publicat l'any 1981. El treball fou publicat per primera vegada amb el nom de Per a una cultura catalana majoritària a la Nadala de la Fundació Jaume I corresponent a l'any 1980.
Fuster planteja a l'obra quins són els termes exactes del debat sociolingüístic aleshores encara pendent: el precari present i el problemàtic futur de la llengua catalana, atès que fins aleshores encara predominava el discurs que la llengua «no podia morir mai», una idea reforçada per l'argument erroni que salvant el català com a llengua de cultura, l'idioma recuperaria automàticament les seves posicions socials i polítiques. Fuster afirma que aquesta és una condició indispensable però insuficient ja que la cultura no té virtuts expansives màgiques, la restauració del català hauria de ser simultània i igualment formalitzada a tots els àmbits de la vida col·lectiva. Fuster hi concep la necessitat que per a normalitzar el català cal desnormalitzar el castellà.
L'any 2020, edicions Tres i Quatre reedità l'obra incloent-la al llibre recopilatori Escrits de combat. El recull de textos de Fuster també incorporà Qüestió de noms (1962), El blau en la senyera (1977), País Valencià, per què? (1982) i Cultura nacional i cultures regionals als Països Catalans (1983), així com fou prologat per Josep-Lluís Carod-Rovira i epilogat per Ferran Garcia-Oliver.

## Referències

* 1 2 Montaner, Rafel. «El "O ara, o mai!" de Fuster cobra vida 30 años después» (en castellà), 10-10-2012. [Consulta: 31 març 2021].
* ↑ «Tornen els mestres». Vilaweb.cat, 29-11-2020. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Milian, Àlex. «Fuster, Vinader i Barnils, reivindicats a Palau». ElTemps.cat, 02-12-2020. [Consulta: 31 març 2021].
# Apogon hungi

Apogon hungi és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És una espècie marina.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Fourmanoir, P. & Nh.-Nh. Do-Thi. 1965. Liste complémentaire des poissons marins de Nha-Trang. Cah. O.R.S.T.O.M. Sér. Océanogr.: 1-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Apogon hyalosoma

Apogon hyalosoma és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia i Oceania: des del Japó fins a Indonèsia i Papua Nova Guinea. També a Nova Caledònia i Micronèsia.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1852. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van Singapore. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 3: 51-86.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Annelis Schreiber

Annelis Schreiber (o Anneliese) (1927-2010) fou una botànica alemanya, que va treballar acadèmicament en el "Botanische Staatssammlung" de Múnic.
Va realitzar extenses expedicions botàniques a Itàlia.

## Algunes publicacions

* 1963. Die Gattung Zygophyllum L. in Südwestafrika
* 1965. Report on the Progress of the "Prodromus of the flora of south West Africa."
* 1973. Nachtrag i zu den Familien 58-60 (leguminosae) im Prodromus einer flora von Südwestafrika
* 1974. Die gattung Fagonia (Zygophyllaceae) in Südwestafrika
* 1974. Über die identitat von Lebeckia elongata Hutch. (Papilionaceae-Genisteae).

### Llibres

* 1954. Entwicklungsstudien an Blüten und Blütenständen der Ulmaceen. 114 p.
* Gustav Hegi, Karl Heinz Rechinger, Annelis Schreiber. 1957. Flora von Mitteleuropa, Volum 1, Volum 6 de Illustrierte Flora von Mitteleuropa : zum Gebrauch in den Schulen und zum Selbstunterricht. E. Hanser. 452 p.
* -------, -------. 1958. Dicotyledones (V. Teil) v. 1; v 6 de Illustrierte Flora von Mitteleuropa : zum Gebrauch in den Schulen und zum Selbstunterricht. E. Hanser. 544 p.
* Hannes Hertel, annelis Schreiber. 1988. Die Botanische Staatssamlung München 1813-1988: (eine Übersicht die Sammlungsbestände). 432 p.

## Honors
### Eponímia

* (Zygophyllaceae) Roepera schreiberiana (Merxm. & Giess) Beier & ThulinL'abreviació botànica estandarditzada per citar un tàxon descrit per aquest autor és A.Schreib.

## Referències

* ↑ «Schreiber, Annelis on JSTOR». DOI: 10.5555/al.ap.person.k37068. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Harvard University Herbaria & Libraries» (en anglès). [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Pl. Syst.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* «Annelis Schreiber». Índex Internacional de Noms de les Plantes (IPNI). Real Jardí Botànic de Kew, Herbari de la Universitat Harvard i Herbari nacional Australià (eds.). .
# Antipruriginós

Antipruriginós és aquell medicament o substància que guareix o calma el prurigen. Els fàrmacs antipruriginosos més comuns són els antihistamínics, antiserotonínics i alguns cortisònics, anestèsics i astringents cutanis locals.

## Referències

* ↑ «antipruriginós | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 octubre 2018].
# Arnau de Carcassona

Arnau de Carcassona (Narbona?, ca. 1180 - València, ca. 1260) fou un frare mercedari, cosí de Pere Nolasc. És venerat com a beat en el si de l'Orde de la Mercè.
Era fill de la vescomtessa de Narbona. De natural devot, va voler seguir el seu cosí i, com ell, fou deixeble de l'abat Gaufred i es retirà amb ell un temps a fer vida eremítica, prop de Narbona. Prengué l'hàbit mercedari el mateix dia que es fundà l'Orde de la Mercè. Fou prior del monestir del Puig, prop de València, i promogué la disciplina monàstica i l'ensenyament de la regla entre els frares. Segons la tradició, va ordenar frare el futur Sant Pere Pasqual a València, en 1250.

## Bibliografia

* Santi, beati e testimoni. "Arnaldo di Carcassona".
# Antoni Mendoza i Rueda

Antoni Mendoza i Rueda (Màlaga, 1811 - Barcelona, 1872) metge militar, catedràtic d'anatomia (1844) i d'anatomia quirúrgica i operacions (1846) de la facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona. Vicepresident de la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya (1865-1866).
Havia estudiat medicina i cirurgia al col·legi de Sant Carles de Madrid, ingressant posteriorment al cos de sanitat militar. Va participar des d'aquesta funció militar a la primera guerra carlina a les campanyes de País Basc i Catalunya durant set anys. Després de la guerra es va instal·lar a Barcelona fins a la seva mort.
Era un professional rigorós i de mentalitat científica estava connectat amb les novetats mèdiques europees gràcies al seu domini de les llengües clàssiques i de francès, anglès, italià i alemany, a més de parlar i escriure en català, tot i els seus orígens.
A més de la seva dedicació docent, es va dedicar a la investigació de l'anestèsia per inhalació, i a la incorporació de la investigació i el treball de laboratori com a base de la patologia i la clínica quirúrgica. Va introduir com a pràctica habitual l'anàlisi microscòpic de sang, mucositats i orina, interessant-se per la micrografia.
En la seva activitat docent va ser professor de Justo Ramón Casasús, pare de Santiago Ramón y Cajal. El gener de 1847, juntament amb el catedràtic d'anatomia Josep Castells i Comas fan les primeres proves d'anestèsia utilitzant un gos com animal d'experimentació. El dia 16 de febrer de 1847, a l'Hospital de la Santa Creu, practicà la primera intervenció quirúrgica amb anestèsia a Catalunya. Es tractava d'una amputació del peu d'una dona que havia patit un traumatisme, i va utilitzar l'èter sulfúric com anestèsic. Ben aviat incorporà l'ensenyança dels procediments per evitar el dolor dins el programa de la seva assignatura i continuà aplicant l'anestèsia en totes les seves intervencions.
Va publicar Estudios clínicos de cirujia (1850-1852), on recollia les seves investigacions, a més de les memòries del seu servei hospitalari entre 1847-1848.
Impulsor de la revista "El Compilador Mèdico" (1865-1869), primer revista de la medicina de laboratori i òrgan de premsa de l'Acadèmia de Medicina. Tenia com a col·laboradors en aquesta publicació a Joan Giné i Partagàs i Bartomeu Robert i Yarzábal.

## Referències

* ↑ «Biografia a la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-06-23. [Consulta: 3 setembre 2010].
* 1 2 3 López Piñero, José María. Universitat de València. Santiago Ramón y Cajal (en castellà), 2006. ISBN 8437064325 [Consulta: 3 setembre 2010]. , pàg. 53-54 i 105
* ↑ «Biografia a la Universitat de Barcelona». Arxivat de l'original el 2011-03-10. [Consulta: 3 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Dr. Antoni Mendoza i Rueda a Galeria de Metges Catalans del COMB
# Antoni Mesquida Tomàs

Antoni Mesquida Tomàs (Palma, Mallorca, 1732 - 1812) fou un mestre d'obres mallorquí. Era membre d'una família de mestres d'obres que dissenyaren i edificaren importants esglésies de Mallorca. El seu avi fou Lluc Mesquida i Florit (1661-1729) i el seu pare Lluc Mesquida i Rosselló (1695-1762).
Va aixecar el plànol de l'església de la Cartoixa de Valldemossa, i en degué dirigir gran part de les obres, que s'acabaren el 1812, any de la seva mort. S'inspirà en el campanar de l'església parroquial de Santa Maria, que unes dècades abans havia aixecat el seu cunyat Miquel Garcies de Llucmajor. El campanar de la Cartoixa està enrajolat de verd i el de Santa Maria de blau, i té a cada angle de la balconada una hídria, com les tenia el de Santa Maria abans del terratrèmol de 15 de maig de 1851.
De les construccions dissenyades per Antoni Mesquida destaquen l'església parroquial de Santanyí (1786-1812) i l'església parroquial de Sant Miquel de Llucmajor (1770), la més gran de l'illa després de la Seu de Palma, de la qual feu els plànols inicials que foren modificats posteriorment per l'arquitecte Isidro González Velázquez. Hom també li atribueix l'Hospital de Sant Pere i Sant Bernat de Palma.
A Sóller continuà les obres de son pare, essent cridat a treballar-hi l'any 1756. Va dur a terme la retolació oficial de les illetes i cases de Ciutat.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10. Palma: Promomallorca, p. 403. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Bibiloni, Gabriel. «Sant Bernat, carrer de». A: Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012, p. 673. ISBN 978-84-616-2222-1.
* ↑ Capó, Josep «Els tres Lluc Mesquida mestres de picapedrers i Antoni Mesquida». BSAL, XXXV, 826-827, 1977.
# Arrideu

Arrideu és el nom dels següents personatges:
* Arrideu, rei de Macedònia amb el nom de Filip III Arrideu
* Arrideu, general d'Alexandre el Gran dels anomenats diàdocs
* Arrideu de Macedònia, rei de Macedònia
# Arriel

L'Arriel o Saldiecho és una muntanya de 2.824 metres que es troba a la província d'Osca (Aragó). És proper a les entitats de població de Sallent de Gállego

## Referències

* ↑ Gómez Ortiz, Antonio; Semir, Ramon de. Panticosa - Formigal, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1984 (E-25). ISBN 84-7011-069-1.
# Assemblea Legislativa de les Açores

L'Assemblea Legislativa de les Açores (en portuguès: Assembleia Legislativa dos Açores) és l'assemblea legislativa regional de les Açores, una regió autònoma de Portugal.

## Història

L'Assemblea Legislativa, des que es va instituir, ha mantingut la seu a la ciutat d'Horta. Inicialment, es va instal·lar a l'edifici del temple maçònic de la Sociedade Amor da Pátria, des del 1976 fins al 1979, quan es va traslladar a la Casa do Relógio de l'antic barri alemany. Cap d'aquests edificis eren prou adequats per al funcionament de la burocràcia del govern, la qual cosa va requerir la construcció d'un nou edifici per al parlament.
La solemne cerimònia de commemoració de la inauguració va estar presidida pel Cap d'Estat, Mário Soares, i va comptar amb diverses personalitats de la societat portuguesa. La benedicció, a càrrec del bisbe d'Angra, Aurélio Granada Escudeiro, que es va celebrar a la sala de plens, va comptar amb la participació dels diputats regionals, les principals autoritats civils, militars i eclesiàtiques, i altres convidats. Hi va haver intervencions dels principals partits, que van seguir les presentacions formals del president de l'Assemblea Reis Leite, president de l'Assemblea Nacional, Vítor Crespo, i finalment, el president Mário Soares.
El 13 d'agost de 1992, l'entorn de l'assemblea va ser qualificat com a «àrea de defensa i control urbanístic de la finca classificada», en virtut del decret regulador 17/92/A.

## Arquitectura

L'edifici és una estructura contemporània, construïda expressament per al funcionament de l'assemblea regional, per l'arquitecte del projecte Manuel Correia Fernandes, i inaugurada el juny de 1990. El seu disseny minimalista inclou un espai per a les sessions plenàries de l'assemblea al bloc central, que s'il·lumina per una gran cúpula visible des de l'exterior.

## Referències

* 1 2 3 Fernando Faria Ribeiro (2007), p.32
* 1 2 3 Edição Atlantic View (2003), p.30
* 1 2 3 Fernando Faria Ribeiro (2007), p.140
* ↑ Diário da Republica (1992)
* ↑ [Consulta: 31 desembre 2013].
# Assemblea Lliure d'Estudiants

Assemblea Lliure d'Estudiants es va constituir el 21 de febrer de 1957. Fou la primera assemblea lliure d'estudiants i es formalitzà al paranimf de la Universitat de Barcelona. S'hi reclamava la normalitat acadèmica, la retirada de la policia, que fins llavors vigilava dins els edificis universitaris, la supressió del SEU, la llibertat d'expressió, de llengua, de tribuna i d'associació dins la Universitat. La repressió per part de les forces dictatorials fou molt forta.

## Referències

* ↑ Pagès i Blanch, Pelai. Franquisme i repressió: La repressió franquista als Països Catalans. Universitat de València, 2004, p. 28. ISBN 8437059240.

## Enllaços externs

* Paremiologia catalana - Fets històrics catalans
# Apizaco (municipi)

Apizaco és un municipi de l'estat de Tlaxcala. Apizaco és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part est de l'estat de Tlaxcala. Limita al nord amb els municipis de Atlangatepec, al sud amb Tlaxcala, a l'oest amb San Pablo del Monte i a l'est amb Ixtenco.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Apizaco Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Apistoloricaria ommation

Apistoloricaria ommation és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Marañón.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Asilomorfs

Els asilomorfs (Asilomorpha) són un infraordre de dípters del subordre dels braquícers. És un grup ampli i divers. Les larves dels asilomorfos són també molt diversos en hàbits.

## Taxonomia

* Superfamília Asiloidea
** Família Apioceridae
** Família Apsilocephalidae
** Família Apystomyiidae
** Família Asilidae
** Família Bombyliidae
** Família Evocoidae
** Família Hilarimorphidae
** Família Mydidae
** Família Mythicomyiidae
** Família Scenopinidae
** Família Therevidae
* Superfamília Empidoidea
** Família Atelestidae
** Família Hybotidae
** Família Dolichopodidae
** Família Empididae (incloent-hi Brachystomatidae)
* Superfamília Nemestrinoidea
** Família Acroceridae
** Família Nemestrinidae

## Referències

* ↑ Trautwein, M. D.; et al «A multigene phylogeny of the fly superfamily Asiloidea (Insecta): Taxon sampling and additional genes reveal the sister-group to all higher flies (Cyclorrhapha)». Molecular Phylogenetics and Evolution, 56, 3, 2010, pàg. 918–30. DOI: 10.1016/j.ympev.2010.04.017. PMID: 20399874.
* ↑ Sinclair, B.J. & Cumming, J.M. (2006): The morphology, higher-level phylogeny and classification of the Empidoidea (Diptera). Zootaxa 1180: 1-172. PDF article complet
# Aule Postumi Albe Regil·lense

Aule Postumi Albe Regil·lense és el nom dels següents personatges:
* Aule Postumi Albe Regil·lense (cònsol 496 aC), dictador romà el 498 aC i cònsol el 496 aC.
* Aule Postumi Albe Regil·lense (cònsol 464 aC), cònsol el 464 aC.

## Vegeu també

* Aule Postumi Albí Regil·lense, tribú amb potestat consolar el 397 aC.
# Argiope trifasciata

Argiope trifasciata és una espècie d'aranya araneomorfa pertanyent a la família dels aranèids. A Europa solament habita a la península Ibèrica, Madeira i les Illes Canàries, i és fàcilment confusible amb Argiope bruennichi per la seva gran similitud, però la primera no té les franges grogues i negres tan intenses com la segona.
És relativament freqüent en el sud d'Espanya. Presenta un elevat dimorfisme sexual. La seva tela és gran, fins a 6 dm de diàmetre; i el seu fil un dels més resistents. Amb una sola inseminació és capaç de fer diverses postes del que surten un gran nombre d'aranyes.
# Attalla

Attalla és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2007 tenia 6.544 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Attalla tenia 6.795 habitants, 2.672 habitatges, i 1.976 famílies. La densitat de població era de 381,6 habitants/km².
Dels 2.672 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 16,4% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones hi havia 90,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.444 $ i la renda mediana per família de 39.549 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.605 $ mentre que les dones 19.693 $. La renda per capita de la població era de 15.727 $. Aproximadament el 16,4% de les famílies i el 18,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Avegno

Avegno (en ligur Avëgno) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 2.531 habitants. Limita amb les comunes de Rapallo, Recco, Sori, Tribogna i Uscio.

## Geografia

Situat a l'alta vall del torrent Recco, a l'est de Gènova, compta amb una superfície de 10,93 km² i les frazioni de Salto, Testana i Vescina.

## Ciutats agermanades

* Avegno-Gordevio, Suïssa

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
# Ahmad Farhad

Ahmed Farhad Shah és un poeta i periodista urdú pakistanès (caixmir). Ha estat associat amb diverses organitzacions de mitjans com Bol News. Farhad és conegut per les seves fortes crítiques a l'establishment. Sovint va informar sobre les recents protestes antigovernamentals a Azad Caixmir. La nit del 14 de maig de 2024 va desaparèixer misteriosament de casa seva a Islamabad. La seva desaparició va provocar una preocupació generalitzada, que va provocar procediments judicials i crits internacionals
La nit del 14 de maig de 2024, Farhad va desaparèixer de casa seva a Islamabad. La seva família va veure que se'l portaven. El fiscal general del Pakistan, Mansoor Usman Awan, va informar dimecres al Tribunal Superior d'Islamabad sobre el parador del poeta caixmir desaparegut Ahmed Farhad. El poeta "va aparèixer" sota custòdia policial a Azad Jammu i Caixmir. Va ser posat en llibertat sota fiança el 14 de juny, però els càrrecs i la investigació contra ell continuen i continua sota investigació.
Després de la seva desaparició, la família de Farhad va presentar una petició al Tribunal Superior d'Islamabad (IHC), sol·licitant que fos presentat al jutjat. L'IHC va ordenar al govern que produís Farhad abans del 24 de maig de 2024 i va dir que si Farhad no era produït dins el termini estipulat, el tribunal podria convocar el primer ministre i els membres del seu gabinet.
Farhad pertany originalment al districte de Bagh d'Azad Caixmir. La seva dona Syeda Urooj Zainab, coneguda com Ain Naqvi, va alçar la veu sobre la seva desaparició i les suposades amenaces.

## Referències

* ↑ «Pakistan: Journalist unter Anklage» (en anglès). Amnesty International Germany, July 9, 2024.
* ↑ Web Desk. «IHC orders recovery of missing poet Ahmed Farhad by Friday» (en anglès). ARY NEWS, May 21, 2024.
* ↑ Khan, Abid. «IHC gives four days to AGP to recover Ahmed Farhad» (en anglès), May 21, 2024.
* ↑ «Recover missing poet till 24th, IHC tells AGP» (en anglès). The Express Tribune, May 21, 2024.
* ↑ Web Desk. «Ahmed Farhad case: IHC warns of summoning PM, cabinet members» (en anglès). ARY NEWS, May 20, 2024.
* ↑ Hussain, Abid. «Where is Ahmad Farhad? The mysterious case of Pakistan's missing poet» (en anglès). Al Jazeera.