OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tintín al Tibet

Tintín al Tibet (en francès: Tintin au Tibet) és el vintè àlbum de Les aventures de Tintín, la sèrie de còmics del dibuixant belga Hergé. Va ser publicat setmanalment del setembre del 1958 al novembre del 1959 a la Revista Tintín i publicat com a llibre el 1960. Narra la història del jove reporter Tintín en la cerca del seu amic Xang, que, segons les autoritats, ha mort en un accident d'avió a l'Himàlaia. Convençut que en Xang ha sobreviscut, en Tintín guia els seus companys fins a l'altiplà del Tibet. A diferència d'altres històries de la sère, a Tintín al Tibet només hi intervenen uns pocs personatges familiars i, a més, és l'única aventura d'Hergé que no enfronta en Tintín a un antagonista.

## Argument

Durant unes vacances als Alps amb en Milú, el capità Haddock i el professor Tornassol, en Tintín llegeix al diari la notícia d'un accident d'avió a l'Himàlaia. Poc després té un somni en el qual el seu amic Xang, ferit i mig enterrat a la neu, li demana ajuda des d'un avió sinistrat. Preocupat, en Tintín viatja fins a Katmandú amb en Milú i el capità, que es manté escèptic. Amb l'ajuda d'un xerpa comencen un viatge fins al lloc de l'accident. Durant el trajecte es trobaran amb el Ieti i s'aturaran en un monestir mentre han de suportar fortes tempestes de neu.

## Referències

* ↑ Hergé. Tintin in Tibet. Londres: Egmont, 1962. ISBN 978-1-4052-0631-0.

## Enllaços externs

* Tintín al Tibet al lloc web oficial de Tintín (anglès)
# Tintín i el llac dels taurons

Tintín i el llac dels taurons és cronològicament el 24è àlbum de la sèrie de Tintín, tot i que a vegades no se'l considera un àlbum oficial, en ser l'únic no escrit per Hergé.

## Argument

Tintín, Milú i el Capità Haddock són convidats pel seu bon amic, el Professor Tornassol, a una tranquil·la casa prop d'un llac al llunyà país de Sildavia, on està realitzant uns experiments i té la por que li robin el seu gran invent, per això ha demanat ajuda als seus amics i als detectius Dupond i Dupont. El misteriós invent és un copiador de coses, a partir d'una pasta i una màquina s'aconsegueix fer les còpies més exactes de qualsevol objecte. Malgrat la protecció dels seus amics, rere totes les parets hi ha espies esperant al millor moment per robar l'invent i entregar-lo al seu malvat i enigmàtic patró.
Aquest és l'únic llargmetratge d'animació d'en Tintín que no es va inspirar en cap còmic per crear la història, sinó que l'argument es va escriure expressament per portar al jove periodista —professió que sembla tenir apartada— a la pantalla gran, i és l'últim llargmetratge d'animació tradicional de les històries d'Hergé. Tintín i el llac dels taurons és una excel·lent pel·lícula juvenil amb tots els elements essencials del còmic —a excepció dels pantalons de golfista de Tintín— que funciona a la perfecció, exceptuant alguns defectes deguts, sobretot, al salt temporal dels anys setanta en avui. Un exemple d'aquest canvi d'estil són els moments musicals que queden una mica fora de lloc.
L'acció de bona part de l'obra transcorre de nou a l'imaginari país de Sildàvia. Allà hi apareixen els simpàtics Niko i Nuxka. Els sis personatges principals de Tintín (el mateix Tintín, Haddock, Tornassol, Milú, i els dos Dupond) hi apareixen, així com el malvat Rastapópulos.
La motivació de l'obra és la lluita contra els falsificadors d'obres d'art, i l'intent d'aconseguir un estrany aparell de ciència-ficció per duplicar objectes.

## Referències

* 1 2 3 «Tintín i el llac dels taurons». El racó del tintinòleg. [Consulta: 15 maig 2022].
# The movies (joc)

The movies és un joc de simulació econòmica (tycoon) creats per Lionhead Studios per a Microsoft Windows i posteriorment per Mac OS X i Apple per Feral Interactive. Va ésser posat a la venda el 8 de novembre del 2005 a la venda als Estats Units, i l'11 de novembre del 2005 a Europa.
Hi havia versions del joc per a PS2 i XBOX però el 3 d'abril del 2005 la companyia va descartar el projecte i es va crear exclusivament per PC.
El joc et permet convertir-te en un magnat de Hollywood, prendre les decisions del teu propi estudi de cinema i de la creació de pel·lícules.

## Expansions del joc

* The movies stunts & effects: Única expansió del joc que afegeix efectes especials i dobles així com la capacitat per designar de l'angle de la càmera.

## Enllaços externs

* http://www.themovies-spain.com Arxivat 2008-03-28 a Wayback Machine.
# Nicasio Landa y Álvarez de Carvallo

Nicasio Landa y Álvarez de Carvallo (Pamplona, 11 d'octubre de 1830 - 11 d'abril de 1891) va ser un metge navarrès. Va tenir una actuació destacada en les pandèmies de còlera a Espanya esdevingudes al segle xix. Va ser un mèdic cirurgià i estrateg de sanitat militar. Va ser un dels fundadors de la delegació espanyola de la Creu Roja Internacional (juntament amb Joaquín Agulló Marquès de Ripalda) i posteriorment de la Creu Roja Espanyola. En el seu honor es dedica a Pamplona el col·legi d'ensenyament secundari des de 1962.

## Carrera

Es llicencia en la carrera de medicina l'any 1854 i es doctora en 1856 en la Facultat de Medicina de la Universitat Complutense de Madrid. La seva activitat com a epidemiòleg en l'epidèmia de còlera de 1854-1855 a Espanya va ser destacable, arribant a escriure una Memòria. Així com la d'epidèmia de febre groga a Canàries en 1863. Ingressa com a soci de la Reial Acadèmia de Medicina de Madrid. El 5 de juliol de 1864 a la seva ciutat natal participa en les activitats inaugurals de la Creu Roja Espanyola i de la mateixa forma participa amb la delegació espanyola durant la Guerra Franco-Prussiana a l'agost de 1870. En 1868 havia redactat a Pamplona la Memòria para la construcción de un Manicomio Agrícola.

## Referències

* ↑ J. J. Viñes, (1994), El Dr. D. Nicasio Landa, médico oficial de epidemias en la de cólera de 1854-1855,
* ↑ (1967), The international review of the Red Cross, International Committee of the Red Cross, nº 70-81
# Companyia La Tal

La Companyia La Tal és una companyia catalana de teatre catalana que crea espectacles de carrer i sala. Fundada l'any 1986 a Rubí (Barcelona) per Jordi Magdaleno, Enric Casso i Leandre Ribera qui va emprendre la seva carrera en solitari al 1993.
Al principi, el seu treball estava basat en el món del circ clàssic però va evolucionar cap a espectacles on els personatges són pallassos que interactuen amb les seves pròpies creacions.
A partir de l'any 2007, amb la revisió de l'espectacle Carilló, comencen a representar els seus espectacles internacionalment portant-los a actuar a festivals importants com Watch this Space National Theatre of London (Anglaterra), el festival Singapur Arts Festival 2004 (Singapur), Fest’arts Libourne (2004 i 2008, França), el Carnaval de Venècia (2010), el Tollwood Sommerfestival 2010 (Múnic, Alemanya), el Kleines Fest (Hannover, Alemanya) en diverses edicions i el Waves Fest de Vordingborg (Dinamarca).
Al 2016 comença la seva col·laboració amb l'Ajuntament de Rubí per a realitzar el Festival Teatre Sense Teatre. Membre de l'Associació Professional de Teatre per a Tots els Públics.
El seu espectacle The Incredible Box rebé el Premi millor espectacle de carrer a Goteborg (Suecia) i Veregra, Montegranaro (Itàlia). i fou Candidat al Premi Max a millor espectacle de carrer.

## Referències

* ↑ Española, Acción Cultural. «The Incredible Box» (en castellà). [Consulta: 12 juny 2018].
* ↑ Llull, Institut Ramon. «Les instal·lacions animades de la Cia La Tal visiten França per Nadal - Actualitat - Institut Ramon Llull – Llengua i cultura catalanes». [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ www.pmgrafika.com, PMGrafika ::. «Catalan Arts: Cia La Tal on tour presenting the show ‘Démodés'». Arxivat de l'original el 2018-06-14. [Consulta: 14 juny 2018].
* ↑ www.pmgrafika.com, PMGrafika ::. «Catalan Arts: Cia La Tal on tour presenting the show ‘Carilló’». Arxivat de l'original el 2018-06-14. [Consulta: 14 juny 2018].
* ↑ «El primer cap de setmana de juny torna el festival "Teatre sense Teatre"». Ràdio Rubí. Arxivat de l'original el 2018-06-14 [Consulta: 14 juny 2018]. Arxivat 2018-06-14 a Wayback Machine.
* ↑ Usuario, Super. «LA TAL: THE INCREDIBLE BOX (ESPAÑA, VALENCIA)» (en espanyol europeu). [Consulta: 11 juny 2018].
* ↑ «Candidatos Premios Max 2017» (en español). [Consulta: 18 juny 2012].

## Enllaços externs

* Companyia La Tal - Lloc web oficial
# Bioequivalència

Bioequivalència en farmacocinètica és l'equivalència entre els productes medicinals altrament dits fàrmacs o medicines. Amb la bioequivalència es comprova l'equivalència biològica esperada in vivo de dues preparacions d'una droga.
Dos productes medicinals són bioequivalents si són:
Equivalents farmacèutics o alternatives farmacèutiques, i les seves biodisponibilitats després de la seva administració en la mateixa dosi molar són similars en grau tal que els seus efectes respecte a l'eficàcia i seguretat siguin essencialment els mateixos.
L'equivalència farmacèutica implica la mateixa quantitat del mateix principi actiu, en la mateixa dosi per la mateixa ruta d'administració i arribant els mateixos o comparables estàndards."

## Estudi de la bioequivalència

En la planificació del disseny d'un estudi de bioequivalència és important tenir en compte els següents punts:
* Objectiu de l'estudi de bioequivalència: màrqueting, aspectes legals, desenvolupament, perspectives d'exportació.
* Característiques de la droga a determinar: el mètode analític per a determinar-la, la vida mitjana de la droga que afecta la duració de l'estudi de bioequivalència, o l'existència d'efectes adversos.
* Elecció del centre clínic i del laboratori.
* Població d'estudi: quantitat de voluntaris o bé investigar en la bibliografia relativa a bioequivalència.
* Disseny de l'estudi de bioequivalència: encreuat (AB/BA) o replicat (ABAB/BABA).

## Europa

Segons la normativa de la Unió Europea, dos fàrmacs són bioequivalents si són farmacològicament equivalents o són alternatives farmacèutiques i la seva biodisponibilitat a la mateixa dosi molar fa que els seus efectes siguin els mateixos.

## Estats Units

Als Estats Units, la bioequivalència és regulada per la FDA.

## Vegeu també

* Medicament genèric

## Referències

* ↑ «Biodisponibilidad y Bioequivalencia». Arxivat de l'original el 2017-05-17. [Consulta: 25 desembre 2017].
* ↑ Birkett DJ «Generics - equal or not?». Aust Prescr, 26, 2003, pàg. 85–7. Arxivat de l'original el 2012-06-26 [Consulta: 4 gener 2011].
* ↑ Committee for Proprietary Medicinal Products. «Note for guidance on the investigation of bioavailability and bioequivalence» (PDF). The European Agency for the Evaluation of Medicinal Products, 2001.
* ↑ «Office of Generic Drugs». U.S. Food & Drug Administration (FDA). [Consulta: 22 setembre 2024].

## Bibliografia

* Hussain AS, et al. The Biopharmaceutics Classification System: Highlights of the FDA's Draft Guidance Office of Pharmaceutical Science, Center for Drug Evaluation and Research, Food and Drug Administration.
* Mills D (2005). Regulatory Agencies Do Not Require Clinical Trials To Be Expensive Arxivat 2005-11-03 a Wayback Machine. International Biopharmaceutical Association: IBPA Publications.
# Tíria

Segons la mitologia grega, Tíria (en grec antic Θύρια) o també Híria (Υρυα), va ser una filla d'Amfínom.
De les seues relacions amb Apol·lo va néixer Cicne. Apol·lo la va transformar en cigne quan el seu fill, desesperat per no tenir amics, es va llençar, junt amb ella, a un llac.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 211. ISBN 8429741461.
# Signe de Tanit

El signe de Tanit és un símbol antropomorf present en nombroses restes arqueològiques d'origen púnic. El símbol ha estat objecte de diverses representacions, en les quals es desvetllen algunes constants: un triangle, una forma lineal, de vegades els dos braços alçats i un disc en la part superior.
Les primeres representacions del signe van ser descobertes sobre una estela a Cartago a partir de principis del segle xix. Les excavacions arqueològiques han descobert representacions en altres mitjans com mosaics o també ceràmiques.
Les excavacions dels tofets de Cartago, de Sussa i de Motia han posat en relleu la difusió particularment important del símbol en la conca occidental del mar Mediterrani, encara que els pocs descobriments sobre les terres fenícies primitives possiblement són deguts a una ocupació contínua dels llocs que fan més difícils les cerques.
El símbol anomenat signe de Tanit s'ha relacionat amb la dea del mateix nom, consort de Baal Hammon en el panteó púnic dels primers descobriments. A causa de la proximitat del signe amb la creu ansada egípcia (ankh), la relació de la Cartago púnica amb civilització faraònica pot corroborar aquest origen.
Va ser vist com una representació de la connexió del món terrestre amb el món celestial, les dues branques aixecades que són dos braços aixecats en signe d'oració. El signe ha estat també interpretat amb una finalitat apotropaica, ja que els púnics estaven desitjosos de protegir-se del mal d'ull.
* Estela del tofet de Cartago
* Estela del tofet de Cartago
* Estela del tofet de Cartago
* Edicle funerari grecopúnic de Marsala, amb signe de Tanit pintat

## Referències

* ↑ Édouard Lipinski [sous la dir de], Dictionnaire de la civilisation phénicienne et punique, éd. Brépols, Paris, 1992

## Bibliografia

* Édouard Lipinski, Dictionnaire de la civilisation phénicienne et punique, ed. Brépols, Paris, 1992 ISBN 2503500331.
# Celleta

La celleta és una tècnica d'execució en diversos instruments de corda consistent a prémer una, diverses o totes les cordes en el mateix punt o trast, amb un sol dit posat en posició perpendicular a les cordes.
En el cas de la guitarra l'habitual és que el dit índex premi totes o gairebé totes les cordes. Aquesta tècnica se sol utilitzar per fer acords.
En el cas del violoncel i altres instruments de corda fregada, és el dit polze el que fa l'efecte de celleta prement una o dues cordes mentre els altres dits executen la melodia amb notes més agudes i en una posició més propera al pont. Aquesta tècnica s'utilitza especialment en la producció de notes agudes en què els dits premen les cordes prop del pont.

## Altres sentits

Per analogia, també s'anomena celleta un accessori, habitualment metàl·lic, utilitzat en alguns instruments de corda polsada que fa el mateix efecte que faria el dit índex, però en facilita l'execució.
# Antonio Rotondo y Rabasco

Antonio Rotondo y Rabasco (Madrid, 8 de novembre de 1808 - Madrid, 6 de maig de 1879) fou un pintor, literat i músic madrileny del temps del Romanticisme.
Va estudiar el dibuix i la pintura sota la direcció de Genaro Pérez Villaamil. Al llarg de la seva vida va treballar com a cirurgià dentista, empresari, autor dramàtic, pintor, novel·lista i historiador. Va ser cònjuge de la pintora Teresa Nicolau, amb qui va contreure matrimoni el 1842.
Era dentista, i o fou de la reina Isabel II, sense que les ocupacions pròpies de la seva professió l'impedissin dedicar-se amb bon fruit a la música, la pintura i a la literatura. Tocava diversos instruments amb gran gust; diu un escriptor que pintà més de dos mil quadres, molts dels quals figuren en museus particulars d'Espanya i l'estranger, destacant els titulats Un contrabandista, al Palau Reial; diversos paisatges que estaven a Barcelona; La coronación del emperador de Austria; Muerte de San Isidro, que regalà al rei Alfons XII, i altres llenços de diversos assumptes per algunes exposicions, posseint-ne alguns M. Sánchez Toca, el duc d'Osuna, V. Dorregaray i altres.
Com a literat, va deixar a banda de diverses traduccions, les obres següents:
* Historia de la Guerra de Africa
* La oración de la tarde
* Diccionario fraseològico espanyol-francés
* Historia descriptiva, artística y pintoresca del real Monasterio de San Lorenzo
* La fisonomia ó arte de conocer á sus semejantes por las formas exteriores (Madrid, 1842; 3,ª ed., Madrid, 1848), la qual és un extracte de les millors obres de G. Lavater
* Lecciones de cirugía dentaria (Madrid, 1877)
Per al teatre va donar: Escenas del Dos de Mayo; La abuela; Por ser econòmica; El perro del hortelano; El Tejedor de Segovia; El amigo de la casa; La Virgen del Puerto, i ¡Maldito párrafo!.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 52, pàg. 501. (ISBN-84-239-4552-9)
* 1 2 Ossorio y Bernard, Manuel (1868). «Rotondo y Rabasco (D. Antonio)». Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX 2. Madrid: Imprenta de Ramón Moreno. pp. 180-181. Wikidata Q17502094.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1868, pp. 180-181; Varios autores, 1916, p. 1007.
* ↑ Ossorio y Bernard, 1903, p. 396.
* ↑ Navarrete Martínez, Esperanza. «Teresa Nicolau y Parody». dbe.rah.es. Real Academia de la Historia.
# Nombre pentatòpic

Un nombre pentatòpic és un nombre de la cinquena diagonal del triangle de Pascal. Els primers nombres d'aquesta casta són 1, 5, 15, 35, 70, i 126.
Els nombres pentatòpics són nombres figurats. Es poden representar en dimensió 4 mitjançant un politop constituït d'un empilament de tetràedres regulars.
El nombre pentatòpic de rang n és la suma dels n primers nombres tetraèdrics
    $P_{4}(n)=\sum _{k=1}^{n}P_{3}(n)=\sum _{k=1}^{n}{n+2 \choose 3}$
Hom n'obté, doncs, la fórmula
    $P_{4}(n)={n+3 \choose 4}={\frac {n(n+1)(n+2)(n+3)}{24}}$
La suma infinita dels recíprocs de tots els nombres pentatòpics és $4/3$. Això es pot deduir fent servir sèries telescòpiques.
$\!\ \sum _{n=0}^{\infty }{4! \over {(n+1)(n+2)(n+3)(n+4)}}={4 \over 3}$

## Referències

* ↑ «research.att.com». Arxivat de l'original el 2009-02-10. [Consulta: 23 febrer 2009].
# Tossal del Miqueló

El Tossal del Miqueló és una muntanya de 313 metres que es troba al municipi de Puiggròs, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bluestreakita

La bluestreakita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de la mina Blue Streak, a Colorado (Estats Units), la seva localitat tipus.

## Característiques

La bluestreakita és un òxid de fórmula química K₄Mg₂(V₂$^{4+}$V₈$^{5+}$O$_{28}$)·14H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.

## Formació i jaciments

Es forma a partir de l'oxidació d'assemblatges de montroseïta i corvusita, en un entorn humit. Va ser descoberta a la mina Blue Streak, situada al districte de Bull Canyon, al comtat de Montrose (Colorado, Estats Units). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Bluestreakite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 abril 2019].
# Urticals

Les urticals (Urticales) era un ordre d'angiospermes, abans que la filogenètica molecular esdevingués una part important de la taxonomia de les plantes. Les urticals estaven reconegudes a la majoria de sistemes de classificació de plantes amb algunes variacions en la seva circumscripció taxonòmica. Entre aquest hi ha el Sistema Cronquist (1981), el qual posava aquest ordre dins la subclasse Hamamelidae (sic), comprenent:
* Barbeyaceae
* Cannabaceae
* Cecropiaceae
* Moraceae
* Ulmaceae
* Urticaceae
En el sistema APG III (2009), les plantes que pertanyen a aquest ordre, junt amb 4 altres famílies, constitueixen l'ordre Rosales. Cecropiaceae ja no es reconeix com separat de la família Urticaceae. Les famílies Ulmaceae, Cannabaceae, Moraceae, i Urticaceae formen un clade. Aquest clade s'ha anomenat informalment els urticalean rosids.
Urticaleean rosids es refereix a les relacions entre diverses famílies d'angiospermes, i actualment inclouen més de 2.500 espècies.
Les famílies són:
* Celtidaceae
* Cannabaceae
* Cecropiaceae
* Moraceae
* Ulmaceae
* Urticaceae
Les relacions dins el "urticalean lineage" actualment es consideren dins els Rosales. Moraceae i Urticaceae representen un 90% de la diversitat dins del clade.

## Referències

* ↑ Shu-dong Zhang, Douglas E. Soltis, Yang Yang, De-zhu Li, and Ting-shuang Yi. "Multi-gene analysis provides a well-supported phylogeny of Rosales". Molecular Phylogenetics and Evolution 60(1):21-28.
* ↑ Kenneth J. Sytsma, Jeffery Morawetz, J. Chris Pires, Molly Nepokroeff, Elena Conti, Michelle Zjhra, Jocelyn C. Hall, and Mark W. Chase. (2002). Urticalean rosids: Circumscription, rosid ancestry, and phylogenetics based on rbcL, trnL-F, and ndhF sequences. American Journal of Botany 89(9): 1531-1546. PDF fulltext
* ↑ Qiu Y.-L. M. W. Chase S. B. Hoot E. Conti P. R. Crane K. J. Sytsma C. R. Parks 1998. Phylogenetics of the Hamamelidae and their allies: parsimony analyses of nucleotide sequences of the plastid gene rbcL. International Journal of Plant Sciences 159: 891-905.
* ↑ APG (Angiosperm Phylogeny Group). 1998. An ordinal classification for the families of flowering plants. Annals of the Missouri Botanical Garden 85: 531-553.
* ↑ Sytsma, Kenneth J., Jeffery Morawetz, J. Chris Pires, Molly Nepokroeff, Elena Conti, Michelle Zjra, Jocelyn C. Hall, and Mark W. Chase. 2001. Urticalean Rosids: Circumscription, Rosid Ancestry, and Phylogenetics Based on RbcL, TrnL-F, and NdhF Sequences. American Journal of Botany
# Societat de Maria

«Societat de Maria» té aquests significats:
* Societat de Maria o pares maristes, congregació de preveres i germans fundada en 1816 a Lió per Jean-Claude Colin i d'altres
* Societat de Maria o Germans Maristes de les Escoles, congregació laica de germans fundada a La Valla, prop de Lió, en 1817 per sant Marcellin Champagnat, com a branca dels Pares Maristes
* Societat de Maria o Marianistes, congregació religiosa de germans i preveres fundada en 1817 a Bordeus pel beat Guillaume-Joseph Chaminade
* Societat de Maria (anglicanisme), societat anglicana fundada en 1931 a Anglaterra per la unió de la Confraternity of Our Lady (1880) i la League of Our Lady (1902)