OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thar

El desert de Thar és una extensa regió de desert sorrenc situada al nord-oest de l'Índia i a l'est del Pakistan. Limita el nord-oest amb el riu Sutlej, a l'est amb la serralada Aravalli, al sud amb el pantà d'curs_aigua salada conegut com a Rann del Kachchh, i a l'oest amb la plana del riu Sind. Situat principalment en l'estat de Rajasthan, a l'Índia, el desert de Thar té una longitud al voltant de 805 km i una amplada aproximada de 485 km.
És el setè desert per superfície (200.000 km²). Més que un vertader desert, es tracta de fet d'una extensió d'estepa amb una vegetació molt poc abundant de la qual només les dunes prou extenses n'estan desproveïdes.
Rep menys de 200 mm de precipitació anuals. Les seves ciutat_mes_propera principals són Bikaner i Jaisalmer. Malgrat aquestes condicions de vida extremes, la vida hi és present al desert. Entre els mamífers, hi trobem l'antílop cervicapra, la chinkara o gasela d'Aràbia (Gazella bennettii), el linx caracal (Felis caracal) i la guineu del desert (Vulpes bengalensis). És també el desert més densament poblat del món.
La zona ha esdevingut desèrtica en una època relativament recent, potser entre 2000 aC i el 1500 aC. En aquesta època el riu Ghaggar deixa de ser un curs d'curs_aigua important i es perd al desert.

## Referències

* ↑ «Thar». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «Thar desert». The Encyclopedia of Earth, 2014. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «Thal». Digital Observatory for Protected Areas (DOPA) Explorer. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ Dinerstein, Eric; Olson, David; Joshi, Anup; Vynne, Carly; Burgess, Neil D. «An Ecoregion-Based Approach to Protecting Half the Terrestrial Realm». Bioscience, 67, 6, 01-06-2017, pàg. 534–545. DOI: 10.1093/biosci/bix014. ISSN: 0006-3568. PMC: 5451287. PMID: 28608869.
* ↑ Giosan, Liviu; Clift, Peter D.; Macklin, Mark G.; Fuller, Dorian Q.; Constantinescu, Stefan «Fluvial landscapes of the Harappan civilization». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 109, 26, 26-06-2012, pàg. E1688–1694. DOI: 10.1073/pnas.1112743109. ISSN: 1091-6490. PMC: 3387054. PMID: 22645375.
* ↑ Singh, Ajit; Thomsen, Kristina J.; Sinha, Rajiv; Buylaert, Jan-Pieter; Carter, Andrew «Counter-intuitive influence of Himalayan river morphodynamics on Indus Civilisation urban settlements» (en anglès). Nature Communications, 8, 1, 28-11-2017, pàg. 1617. DOI: 10.1038/s41467-017-01643-9. ISSN: 2041-1723. PMC: PMC5705636. PMID: 29184098.
# Tharcisse Renzaho

Tharcisse Renzaho (nascut el 17 de juliol de 1944) és un militar ruandès, antic polític i criminal de guerra. És més conegut pel seu paper en el genocidi ruandès.
Renzaho va néixer al sector de Gaseta de la comuna de Kigarama, a la prefectura de Kibungo. Va estudiar enginyeria militar en diverses acadèmies a Alemanya, França i Bèlgica. Després de tornar a Ruanda, va aconseguir el rang de coronel a les Forces Armades Ruandeses.
El 1990 entra a la política. Hutu ètnic, formava part del partit Moviment Republicà Nacional per la Democràcia i el Desenvolupament de Juvénal Habyarimana. Va ser governador de la prefectura de Kigali i president del Comitè de Defensa Civil de Kigali.
Segons el fiscal del Tribunal Penal Internacional per a Ruanda, es considera que Renzaho ha contribuït al genocidi de nombroses maneres entre el 7 d'abril i el juliol de 1994, inclòs l'exercici de la seva autoritat per establir barreres per a la intercepció i l'assassinat de tutsi, acomiadant els regidors que es van oposar al genocidi, ordenant personalment la detenció i assassinat de yutsis, equipant genocidrs amb fusells AK-47 i ordenant l'assassinat del periodista André Kameya.
Després del col·lapse del govern provisional i la victòria del Front Patriòtic Ruandès (FPR), Renzaho va fugir a Zaire. Va ser arrestat el 26 de setembre de 2002 a la República Democràtica del Congo i el 29 de setembre va ser entregat al TPIR.
El 14 de juliol de 2009, els Tribunal de Crims de Guerra de l'ONU a Arusha, Tanzània van condemnar Renzaho a presó perpètua. L'advocat de Renzaho, François Cantier, va dir que planejava apel·lar la decisió. L'1 d'abril de 2011 la Cambra d'Apel·lació va confirmar la sentència de Renzaho.

## Referències

* ↑ Second Amended Indictment against Renzaho Arxivat 2017-02-05 a Wayback Machine., from the ICTR
* ↑ Tharcisse Renzaho Given Life Sentence, al web de l'UNICTR
* ↑ https://trialinternational.org/latest-post/tharcisse-renzaho/ Arxivat 2018-07-23 a Wayback Machine.
# The Orb

The Orb és un grup de música electrònica anglès conegut per desenvolupar el gènere ambient house.

## Història

Fundat el 1988 per Alex Patersno i el membre de The KLF Jimmy Cauty, The Orb va començar com a DJ d'ambient i dub a Londres. Els seus primers concerts estaven inspirats per artistes d'ambient i música electrònica dels anys 1970 i 1980 com Brian Eno i Kraftwerk. El seu psicodèlic els va fer guanyar un seguiment de culte entre clubbers que escoltaven la seva música. The Orb ha mantingut sempre una temàtica relacionada amb el consum de drogues i amb la ciència-ficció tot i haver patit canvis personals en la seva configuració, incloent la soritda de Cauty i d'altres membres com Kris Weston, Andy Falconer, Simon Phillips i Andy Hughes. Paterson és l'únic membre permanent del grup, i continua treballant com The Orb juntament amb el productor suïssoalemany Thomas Fehlmann i, posteriorment, amb Martin Youth Glover de Killing Joke's i Tim Bran de Dreadzone.
L'èxit de crítica i vendes de The Orb va arribar cap a començaments dels anys 1990 amb els àlbums The Orb's Adventures Beyond The Ultraworld i U.F.Orb, el segon dels quals va arribar al lloc número u a les llistes d'èxits britàniques el 1992. Aquest èxit va fer que el grup aparegués al programa generalista Top of the Pops, on va mostrar el seu estil estrany jugant als escacs mentre el senzill del grup Blue Room sonava de fons. Els àlbums de The Orb de mitjan anys 1990 foren criticats per la premsa britànica. Tanmateix, sí que van tenir bones crítiques als Estats Units. El grup va passar a experimentar amb vocalistes en els seus següents dos àlbums, cosa que la crítica va descriure com sonso i poc inspirat. The Orb aleshores va canviar i va apropar-se al minimal techno abanderat pel seu membre Thomas Fehlmann, publicant un nou materia la firma Kompakt.

## Discografia

* 1991: The Orb's Adventures Beyond The Ultraworld (Big Life UK, Mercury US (primera edició), Island Red Label US (segona edició, dos discos)) (UK #29)
* 1992: U.F.Orb (Big Life UK, Mercury US (primera edición), Island Red Label US (segona edició)) (UK #1)
* 1995: Orbus Terrarum (Island Records) (UK #20)
* 1997: Orblivion (Island Records) (UK #19, Billboard 200 #174)
* 2001: Cydonia (Island Records UK, MCA Records US) (UK #83)
* 2004: Bicycles & Tricycles (Cooking Vinyl, Sanctuary Records) (UK #107, Billboard Top Electronic Albums #22)
* 2005: Okie Dokie It's the Orb on Kompakt (Kompakt)
* 2007: The Dream (Traffic Inc., Liquid Sound Design, Six Degrees) (UK #175)
* 2009: Baghdad Batteries (Orbsessions Volume III) (Malicious Damage)
* 2010: Metallic Spheres (feat. David Gilmour)(UK #12)
* 2012: The Orbserver in the Star House
* 2013: More Tales from the Orbservatory
* 2015: Moonbuilding 2703 AD
* 2016: COW / Chill Out, World!
* 2018: No Sounds Are Out of Bounds
* 2020: Abolition of the Royal Familia
* 2023: Prism
# Torregassa (Olius)

* Aquest article tracta sobre aquest topònim del municipi d'Olius. Vegeu-ne altres significats a «Torregassa (desambiguació)».
La Torregassa és una muntanya de 938 metres que es troba al municipi d'Olius, a la comarca catalana del Solsonès. Al cim hi ha dos vèrtex geodèsics (referències 272097001 i 272097002 de l'ICC).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torrejoncillo

Torrejoncillo és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 3524 | 3462 | 3422 | 3371 | 3373 | 3350 | 3337 |
# Torregalindo

Torregalindo és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 170 | 157 | 141 | 126 |
# Toesa

La toesa és una antiga unitat de longitud que encara correspon a sis peus francesos 1,2, o dos metres o un i mig, o 1,949 m.
La toesa és una declaració de quantitat "contra" el paràmetre (l'equivalent a l'enquesta de quantitat que es fa contra el paràmetre). L'eina de mesura i l'eina de mesura realitzen el dispositiu de mesura i la seva verificació.

## Unitat de longitud

A l'antiga Grècia es deia "orguia". Sempre hi ha exactament sis peus en un cap de fat. Per a un peu "normal" d'aproximadament 30 cm, això dona una longitud aproximada d'1,80 m. Per tant, això correspon tant a la distància entre els dos braços estesos com a la mida humana. Al Canadà francès, el seu símbol oficial és T.
Només a França, atès que el "peu de rei de França" era particularment gran per comparar-lo amb mesures equivalents a qualsevol altre lloc, la vareta de mesura estava especialitzada en mesurar la mida humana ("Passer sous la toise"), perquè gairebé ningú no mesurava. -pies de mida. Per designar el significat tradicional de "l'extensió dels braços", es va crear un altre "cap de fat" a França, que es deia braça, que mesurava cinc peus de rei. També a l'època romana, la mesura de cinc peus s'atribueix al pas (de dues passes). A França, la braça també s'utilitza per fer el "toise marine" (brasa en anglès, Faden en alemany), tot i que en anglès i alemany aquesta última mesura també és de sis peus.
Com a molts altres països, la vareta de mesura es va utilitzar a França en la definició legal d'unitats de longitud. Històricament, tres brasses de longituds diferents eren de curs legal a França.
# Tomaquera d'arbre

La tomaquera d'arbre (Solanum betaceum) és un petit arbre o arbust dins la família solanàcies, la mateixa que el tomàquet. El seu fruit és comestible i s'anomena tomàquet d'arbre.

## Origen

És natiu dels Andes, on habita fins a una altitud de 2.500 metres, i avui es cultiva a nombrosos països tropicals i subtropicals.

## Descripció

L'arbre s'assembla a la tomatera per la forma de les seves branques, torçades, amb la diferència que és força més gros, ja que pot assolir fins a quatre metres d'alçada. Les fulles són grosses, amb forma de cor punxegut. Les flors tenen forma d'estrella de color verd clar. Els fruits, de color vermell, pengen de llargs peduncles verds.
El fruit té un gust dolç suau i es pot comparar al kiwi, tomàquet o maracujà. La pell i la polpa que hi està a prop és amargant. L'aspecte exterior és semblant al d'un tomàquet de pera però el seu gust és completament diferent, la pell és dura, rugosa i de gust amargant, motiu pel qual no se sol menjar. Típicament el fruit es talla en dues meitats i hom en menja l'interior servint-se d'una cullereta.

## Usos

Hom en menja el fruit. A Amèrica del Sud es confiten. A Madeira en canvi en solen fer melmelada o licors, a més de menjar-los crus.

## Cultiu

Es cultiva als Andes, a l'Argentina, Austràlia, Brasil, Indonèsia, Kenya, Portugal, Estats Units, Veneçuela i Nova Zelanda. Quan els arbres són joves són molt sensibles al fred; necessiten molta aigua; un arbre pot arribar a fer seixanta-sis quilos de fruita.

## Referències

* ↑ «tomaquera d'arbre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ «tomàquet d'arbre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 31 juliol 2021].
* 1 2 3 4 A la decouverte de la flore!, de Susanne Lipps. Edicions Oliver Breda, 2010. ISBN 978-3-938282-19-9 (francès)
* ↑ Tamarillo Tamarillo Growers Association, 2008. (anglès)

## Enllaços externs

* Audio interview on NPR: "Getting the Taste of the Tamarillo" (anglès)
* Tamarillo Growers Association Marketing Page (anglès)
* Tamarillo Fruit Facts - California Rare Fruit Growers Arxivat 2020-05-07 a Wayback Machine. (anglès)
* World Conservation Monitoring Centre 1998. Solanum betaceum. (anglès)
* 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 23 August 2007. (anglès)
# Trans TV

Trans TV (Televisi Transformasi Indonesia) és un canal de televisió indonesi de transmissió gratuïta amb seu al sud de Jakarta. Propietat de Chairul Tanjung, es va llançar el 15 de desembre de 2001. És similar a altres emissores comercials, la seva programació consta d'informatius, pel·lícules, sèries dramàtiques, espectacles de varietats, concursos i sèries de televisió per a nens. Per primera vegada, Trans TV va ser l'emissora principal de la Copa Mundial de la FIFA 2018. La majoria de partits de grups i totes les finals es van emetre aquí. Com a resultat, va superar la classificació el 19 de juny de 2018.

## Referències

* ↑ Rayendra, Panditio «Siarkan Piala Dunia 2018, Trans TV Jadi TV nomor 1 Paling Banyak Ditonton» (en indonesi). tabloidbintang.com, 19-06-2018.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Trans TV
# Torneig de Stuttgart 2021

«Torneig de Stuttgart 2021» té aquests significats:
* Torneig de tennis masculí: MercedesCup 2021
* Torneig de tennis femení: Porsche Tennis Grand Prix 2021
# Tres Creus de Vílnius

Les Tres Creus (en lituà: Trys kryžiai) és un monument destacat de Vílnius (Lituània), al turó de les tres creus, originalment conegut com el turó calb (en lituà: Plikasis kalnas), al parc de Kalnai. Segons una llegenda, set frares franciscans van ser decapitats al cim d'aquest turó. Des de principis del segle XVII s'hi van ubicar creus de fusta i es van convertir en un símbol de la ciutat i en una part integral de l'horitzó de la ciutat.
A mesura que es podria la fusta, calia canviar periòdicament les creus. El 1916, l'arquitecte i escultor polonès-lituà Antoni Wiwulski va dissenyar el monument. Va ser enderrocat el 1950 per ordre de les autoritats soviètiques. Un nou monument dissenyat per Henrikas Šilgalis es va erigir al seu lloc el 1989. El monument estava representat en un bitllet de 50 lites.
Es pot observar una panoràmica del centre històric de Vílnius des d'una petita plataforma d'observació a la base de les creus.

## Vegeu també

* Centre històric de Vílnius
* Turó de les Creus
# Torrent de Sant Gili

El Torrent de Sant Gili és un afluent per la dreta de la Rasa del Malpàs que fa tot el seu curs pel terme municipal de Lladurs.
De direcció global cap a llevant, neix al Collet de Sant Miquel. La seva capçalera es troba al sud de la de la Rasa del Malpàs de la qual la separa el Serrat Ramader i en el seu recorregut cap al seu col·lector, passa pel nord de les masies de Roquer i de Serentill.
Tant els darrers 923 m. del seu curs com els terrenys circumdants que estan per sota de la cota dels 800 msnm, formen part del PEIN Ribera Salada.

## Xarxa hidrogràfica

La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme de Lladurs, està constituïda per 11 cursos fluvials la longitud total dels quals suma 6.170 m.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web la XRCC, són 42° 5′ 39.25″ N, 1° 24′ 14.07″ E﻿ / ﻿42.0942361°N,1.4039083°E﻿ / 42.0942361; 1.4039083
# Trofeu Individual Bancaixa de 2005

El Trofeu Individual Bancaixa de 2005 és la XX edició del Trofeu Individual Bancaixa de la modalitat d'Escala i corda de la pilota valenciana.

## Pilotaires
### Des de la fase prèvia

* Adrián I de Sueca
* Colau de La Pobla de Vallbona
* Martí
* Soro III de Massamagrell

### Des de les eliminatòries

* Adrián I de Sueca
* Cervera d'Alaquàs
* León de el Genovés
* Miguel de Petrer
* Núñez de València
* Pedro de València

### Des de la fase final

* Álvaro de Faura
* Genovés II de el Genovés

## Partides
### Fase prèvia

| Data | Trinquet | Roig | Blau | Resultat |
| 15/05/06 | Pla de l'Arc (Llíria) | Colau | Martí | 60-15 |
| 15/05/06 | Carcaixent | Soro III | Adrián I | 60-20 |

#### Notes a la fase prèvia

* Es classifiquen Colau i Soro III.

### Eliminatòries

| Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | |
| 18 de maig, Benidorm | 18 de maig, Benidorm | | | |
| Pedro | 60 | | | |
| Pedro | 60 | 27 de maig, Sueca | 27 de maig, Sueca | |
| Colau | 35 | 27 de maig, Sueca | 27 de maig, Sueca | |
| Colau | 35 | Pedro | 60 | |
| 22 de maig, Trinquet de Benissa | 22 de maig, Trinquet de Benissa | | Pedro | 60 |
| 22 de maig, Trinquet de Benissa | 22 de maig, Trinquet de Benissa | Adrián I | 25 | |
| Núñez | lesió | Adrián I | 25 | |
| Adrián I | 60 | | | |
| 24 de maig, Trinquet Tio Pena | 24 de maig, Trinquet Tio Pena | | | |
| León | 60 | | | |
| León | 60 | 30 de maig, Alginet | 30 de maig, Alginet | |
| Soro III | 35 | 30 de maig, Alginet | 30 de maig, Alginet | |
| Soro III | 35 | León | 60 | |
| 25 de maig, Trinquet de Vila-real | 25 de maig, Trinquet de Vila-real | | León | 60 |
| 25 de maig, Trinquet de Vila-real | 25 de maig, Trinquet de Vila-real | Miguel | 30 | |
| Cervera | 35 | Miguel | 30 | |
| Miguel | 60 | | | |

#### Notes a les eliminatòries

* Es classifiquen Pedro i León.

### Fase final

| Semifinals | Semifinals | | | Final | Final |
| 19 de juny, Pedreguer | 19 de juny, Pedreguer | 19 de juny, Pedreguer | 19 de juny, Pedreguer | 19 de juny, Pedreguer | 19 de juny, Pedreguer |
| Álvaro | 60 | |
| Pedro | 20 | |
| | | | | 25 de juny, Pelayo, València | 25 de juny, Pelayo, València |
| | | | | Álvaro | 60 |
| | | | | Genovés II | 45 |
| 11 de juny, Guadassuar | 11 de juny, Guadassuar | | |
| Genovés II | 60 | | |
| León | 40 | | | |

## Enllaços externs

* Trofeu Individual Bancaixa de 2005 a YouTube
| Precedit per: Trofeu Individual Bancaixa de 2004 | Trofeu Individual Bancaixa 2005 | Succeït per: Trofeu Individual Bancaixa de 2006 |
# Tubulita

La tubulita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom per la seva característica morfologia tubular.

## Característiques

La tubulita és una sulfosal de fórmula química Ag₂Pb$_{22}$Sb$_{20}$S$_{53}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tubulita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, wittita, junoïta, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, felbertalita, rouxelita, angelaïta, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiïta, tsugaruïta, pillaïta, zinkenita, scainiïta, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaïta, eskimoïta, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaïta, ustarasita, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir d'exemplars provinents de dos indrets: la pedrera Le Rivet, situada a la localitat deMontredon-Labessonnié, al departament de Tarn (Occitània, França), i les mines de Borgofranco Mines, al municipi de Borgofranco d'Ivrea, dins la Ciutat metropolitana de Torí (Piemont, Itàlia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tubulite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 gener 2022].
# Túnel del Benelux

El túnel del Benelux (en neerlandès, Beneluxtunnel) és un túnel viari de 1.300 metres de longitud que travessa el terme municipal de les ciutats de Rotterdam i Schiedam, als Països Baixos. Consisteix en un entramat de túnels que discorren per sota del riu Nieuwe Maas i que connecten Vlaardingen i Schiedam amb el barri de Hoogvliet de la mateixa Rotterdam.

## Història

La infraestructura fou encarregada per N.V. Beneluxtunnel i dissenyada pel Rijkswaterstaat ('Departament de Control de l'Aigua i d'Obres Públiques') l'abril del 1962 i s'allargà durant pràcticament 5 anys, inaugurada finalment el 5 de juny del 1967 amb la representació de la monarca neerlandesa Juliana I dels Països Baixos.
Tingué l'avantatge econòmic que combinà, en una única secció inferior a 40 metres de diàmetre, tant l'estructura per als vehicles de motor com la ferroviària del metro. El túnel del Benelux fou, fins a la fi del 1980, un eix viari de pagament que tenia un punt de peatge a l'extrem sud. Els vehicles havien de pagar un florí neerlandès i els camions un tàler (2,50 florins).
Un nou túnel, anomenat segon túnel del Benelux, fou construït a partir del 1997 i inaugurat l'any 2001 uns 60 metres a l'est de l'original i amb fins a set eixos. La infraestructura final consisteix en múltiples viaris per al trànsit viari de l'autopista A4, per a ciclistes i també per a la línia C del Metro de Rotterdam.

## Referències

* 1 2 Stiksma, 1987, p. 40-42.
* ↑ Giezen, Mendel «Keeping it simple? A case study into the advantages and disadvantages of reducing complexity in mega project planning» (en anglès). International Journal of Project Management, 30, 7, 01-10-2012, pàg. 781–790. DOI: 10.1016/j.ijproman.2012.01.010. ISSN: 0263-7863.
* 1 2 Van Nieuwenhuize, Pam «Nostalgie! De opening van de Beneluxtunnel in 1967» (en neerlandès). In de Buurt Rotterdam. DPG Media B.V., 09-10-2022 [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ International Tunnelling Association Meeting, 2003, p. 316.
* ↑ «Tunnelling Technologies for the 3rd Millennium» ( PDF) (en anglès). International Association of Tunnels and Underground Space (ITA AITES), pàg. 137 [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ van Aart, A. J. C.; van Wet, J. «The second Benelux tunnel» (en anglès). Tunnelling and Underground Space Technology, 14, 2, 01-04-1999, pàg. 171–182. DOI: 10.1016/S0886-7798(99)00031-0. ISSN: 0886-7798.

## Bibliografia

* International Tunnelling Association Meeting. Reclaiming the underground space. Volume 1 Proceedings of the ITA World Tunneling Congress, Amsterdam 2003 (en neerlandès), 2003. ISBN 978-0-203-74118-4.
* Stiksma, Kees. Tunnels in the Netherlands: underground transport connections (en anglès). Amsterdam: Illustra, 1987. ISBN 90-6618-536-8.

## Enllaços externs

* Túnel del Benelux a la base de dades Structurae
# Turó d'en Vives

El Turó d'en Vives és una muntanya de 760 metres que es troba entre els municipis de Sant Iscle de Vallalta, a la comarca del Maresme i de Sant Celoni, a la comarca del Vallès Oriental. És el punt més alt del Maresme, sent el segon cim més alt del Massís del Montnegre, al Parc del Montnegre i el Corredor.

## Referències

* ↑ «turó d’en Vives | enciclopedia.cat». [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ «El Montnegre: rutes i propostes per visitar el Maresme més boscós i feréstec». [Consulta: 12 setembre 2023].
# Turó de Ca L'Erota

El Turó de Ca L'Erota és una muntanya de 636 metres que es troba al municipi de Sant Martí de Tous, a la comarca catalana de l'Anoia.
# Tuidiàcies

Les tuidiàcies (Thuidiaceae) són una família de molses de l'ordre Hypnales que viu sobre el sòl i les roques en les zones temperades i càlides del món. Les plantes són pinnades de manera molt regular i sovint resulten molt decoratives. Sovint estan embrancades. Es propaguen vegetativament mitjançant estolons.

## Gèneres

* Abietinella
** Abietinella abietina
* Actinothuidium
* Aequatoriella
* Boulaya
* Bryochenea
* Echinophyllum
* Haplocladium
* Hylocomiopsis
* Indothuidium
* Orthothuidium
* Pelekium
* Rauiella
* Thuidiopsis
* Thuidium
** Thuidium philibertii
** Thuidium tamariscinum

## Referències

* Jan-Peter Frahm, Wolfgang Frey: Moosflora. 4., neu bearbeitete und erweiterte Auflage (UTB für Wissenschaft, Band 1250). Ulmer, Stuttgart 2004, ISBN 3-8001-2772-5 (Ulmer) & ISBN 3-8252-1250-5 (UTB)
# Tuhár

Tuhár és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1573.