OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fluorcalcioromeïta

La fluorcalcioromeïta és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la romeïta.

## Característiques

La fluorcalcioromeïta és un òxid de fórmula química (Ca,Na,◻)₂Sb$^{5+}$₂(O,OH)₆F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012, tot i que ja s'havien publicat estudis sobre aquesta espècie l'any 1999. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu regional de ciències naturals, secció de mineralogia, petrografia i geologia, a Torí (Itàlia), amb el número de registre: m/15925; així com al projecte RRUFF.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Starlera, situada a Ferrera, dins la regió de Viamala (Grisons, Suïssa). També ha estat descrita en altres indrets del país alpí, així com a altres indrets d'Europa: Andalusia (Espanya), Värmland (Suècia), Banská Bystrica (Eslovàquia), el Tirol i Salzburg (Àustria), i un a Amèrica: Minas Gerais (Brasil).

## Referències

* ↑ «Fluorcalcioroméite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 agost2021].
# Antoni Vives (compositor)

Antoni Vives fou un compositor i director català (segles XIX-XX). Fundà i dirigí la Sociedad Coral Castalia, de Manresa (Barcelona).
El 1860 compongué un himne dedicat a la presa de Tetuán (Marroc). Fou el primer director del Cor de Sant Josep de Manresa que es fundà el 1877. Es conserven obres seves en copia manuscrita a l'Arxiu Històric de la Ciutat de Manresa i a l'arxiu de la Societat Coral La Unió Manresana.

## Obres

* La pescadora del Cardoner

### Cançons de Nadal

* Noche festiva
* Vamos, vamos pastorcillos
* Pastores i pastores correm a Belem

## Referències

* ↑ Vilar i Torres, Josep Mª. Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana (en castellà). Sociedad General de Autores, 2002, p. 984. ISBN ISBN 84-8048-313-X.
# Bernat Glòria i Bosch

Bernat Glòria i Bosch (1691- Barcelona, 1762) fou un fabricant d'indianes i comerciant tèxtil català, considerat l'introductor del cotó americà.

## Biografia

Va néixer en el si d'una família amb tradició d'artesans del vellut, i que a principis del segle XVIII era una de les grans contribuents del país. Després de convertir-se en un dels principals comerciants majoristes de Barcelona, diversificà les seves activitats i a partir del 1740 la seva producció tèxtil va rebre privilegis reials, gaudint de bones relacions amb l'administració borbònica que li van suposar l'obtenció de contractes amb l'Estat.
La fàbrica Gloria es va establir al casal familiar, en un edifici d'origen medieval que la família tenia al barri marítim de la Mercè (vegeu casa Glòria). El 1746 les seves fàbriques ja tenien 112 treballadors, 34 telers i 5 taules d’estampar, iniciant posteriorment l'exportació de teixits a Amèrica.
Va formar una societat amb el seu sogre, el comerciant barceloní Ramón Picó, i tots dos juntament amb Bonaventura de Milans van promoure la fundació de la Companyia de Comerç de Barcelona a Índies, també coneguda com en castellà com a Real Compañía de Comercio de Barcelona a Indias.
El 1738 va ser nomenat Ministre de la Reial Junta de Comerç Marítim i Terrestre de Barcelona, i el 1748 va ser distingit amb el títol de ciutadà honrat de Barcelona. El comerç amb Amèrica li va permetre ser un dels pioners de la introducció del cotó a partir del 1751, disposant d'avantatges fiscals per al transport de cotó en floca. També va invertir en sectors com la indústria naval o el comerç de cereals. Adquirí el senyoriu d'Almacelles a fi d'accedir a reconeixement nobiliari.

## Referències

* ↑ «Bernat Glòria i Bosc». Gran Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Valero-Carreras, David «L'empresari tèxtil beneït pels Borbons». ARA, 24-04-2021 [Consulta: 27 abril 2021].
* 1 2 3 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 136.
* ↑ Thomson, J. K. J.. A Distinctive Industrialization: Cotton in Barcelona 1728-1832. Cambridge University Press, 2003, p. 92. ISBN 9780521522625.
* ↑ Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 25.
* ↑ Gazeta de Barcelona, 12-07-1755. «Se restituyeron de Madrid, Don Bernardo Gloria y Don Ramón Picó, que consiguieron de la Piedad del Rey, el establecimiento de una Compañia en este Principado para negociar en América, y ya el Comercio tiene sus juntas para formar Ordenanzas, recibir Acciones, y dar principio a la Empresa, cuyas resultas se prometen favorables»
* ↑ «Companyia de Comerç de Barcelona». Gran Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 137.

## Bibliografia

* Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856, 2019. ISBN 978-84-9156-216-0.
* Fernández Díaz, Roberto «La burguesía barcelonesa en el siglo XVIII. La familia Gloria». Pedralbes. Revista d’història moderna, 1, 1981, pàg. 363-369.
# Auce

Auce (en alemany: Alt-Autz) és un poble de Letònia situat al municipi d'Auce. Està situada a la històrica regió de Curlàndia, a prop de la frontera amb Lituània.

## Història

S'esmenta per primera vegada Owcze el 1426. El 1576 Alt-Autz s'independitzava de les possessions del terratinent Johann von Bremen. El 1667 es va fundar la primera església i va aconseguir els drets de vila el 1924.

## Residents notables

* Kurt Tucholsky (1890-1935) escriptor alemany.
* Erhard Milch (1892-1972) oficial del govern nazi.

## Vegeu també

* Localitats de Letònia
# L'Anton Coix

L'Anton Coix és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Catàleg de masies i cases rurals». Ajuntament de Llobera. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Antoni Vives (cantant)

Antoni Vives fou un baix català de mitjan segle xix.
Va aparèixer en la primera òpera estrenada al Liceu de Barcelona, Anna Bolena, el 17 d'abril de 1847 en el paper de Rochefort. Només se sap que després va cantar cinc temporades seguides al Liceu.

## Referències

* ↑ Alier, Roger. Gran Teatre del Liceu. Poema satíric en català [ca. 1850]. Barcelona: Biblioteca de Catalunya, 2008. ISBN 84-7845-030-5.
# Iekaterínovski (Krasnodar)

Iekaterínovski - Екатериновский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la riba esquerra del riu Kuban, a 36 km al nord-est d'Abinsk i a 42 km a l'oest de Krasnodar. Pertany a la stanitsa de Fiódorovskaia.
# Garavel·lita

La garavel·lita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la berthierita. Va ser anomenada en honor de Carlo Lorenzo Garavelli (1929-1998) en reconeixement de la seva contribució al camp de la mineralogia dels dipòsits minerals de la Toscana.

## Característiques

La garavel·lita és una sulfosal de fórmula química FeSbBiS₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en petits agregats de cristalls anèdrics, de fins a 200 μm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la garavel·lita pertany a «02.HA: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Cu, Ag, Fe (sense Pb)» juntament amb els següents minerals: calcostibita, emplectita, miargirita, berthierita, clerita, aramayoïta i baumstarkita.

## Formació i jaciments

La garavel·lita va ser descoberta a la mina Frigido, a Ischignano (Província de Massa i Carrara, Toscana, Itàlia) en un dipòsit hidrotermal de coure amb calcopirita disseminada en ganga de siderita. També ha estat descrita a Alemanya, Eslovàquia, el Perú, la República Txeca i la Xina.

## Referències

* 1 2 3 «Garavellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Garavellite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 24 gener 2019].
# Aucasaure

Els aucasaures (Aucasaurus "llangardaix d'Auca") és un gènere de dinosaures carnívors de la família dels abelisàurids que visqué a Sud-amèrica a finals del període Cretaci. Feia 4 m de longitud i 1,5 m d'alçada i el seu pes aproximat era de 700 kg.
Les seves restes fòssils es trobaren a l'Argentina.

## Enllaços externs

* The Theropod Database sobre Aucasaurus (anglès)
* Thescelosaurus! sobre Aucasaurus Arxivat 2009-06-26 a Wayback Machine. (anglès)
# Forni Avoltri

Forni Avoltri (friülà For Davôtri) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. És situat dins la Val Degano, a la Cjargne. L'any 2007 tenia 673 habitants. Limita amb els municipis de Lesachtal (Àustria), Paluzza, Prato Carnico, Rigolato, Santo Stefano di Cadore (BL) i Sappada (BL). Forma part de la Val Degano, al nord de la Càrnia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Manuele Ferrari | Llista cívica |

## Fraccions

* Frassenetto (Frassenêt, loc. Frassenìot)
* Sigilletto (Sighiet)
* Collinetta (Culine piçule, loc. Culino piçulo)
* Collina (Culine, loc. Culino)

## Galeria d'imatges

* Vista des de Collineta
* Panorama d'Avoltri
* El pic Cjadenis, 2.459 m s.l.m.
* Llac Bordaglia
# Assimp

Open Asset Import Library (Assimp) és una biblioteca d'importació de modelatge 3D multiplataforma sota llicècia BSD. Té com a objectiu proporcionar una Interfície de programació d'aplicacions (sigles en anglès, API) per a diferents formats de fitxers de recursos 3D. Escrita en C++, ofereix interfícies per a C i C++. Les vinculacions a altres llenguatges (per exemple, BlitzMax, C#, Python) es desenvolupen com a part del projecte o estan disponibles en altres llocs. Donada la importància i els avantatges d'Assimp, s'està desenvolupant un port Java (/ Kotlin) pur.
Les dades importades es proporcionen en una estructura de dades jeràrquica i directa. Els passos configurables de processament posterior (és a dir, generació normal i tangent, diverses optimitzacions) augmenten el conjunt de funcions.
Assimp actualment admet 57 formats de fitxers diferents per llegir, inclosos COLLADA (.dae), .3ds, DirectX .X, Wavefront OBJ i Blender 3D (.blend). A partir de la versió 3.0 Assimp també proporciona funcionalitats d'exportació per a alguns formats de fitxer.

## Referències

* ↑ «Assimp, convierte tus modelos 3D entre formatos de la mejor manera posible — Nexcono». [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ «kotlin-graphics/assimp», 06-08-2020. [Consulta: 1r setembre 2020].
# An Clochán

An Clochán (anglicitzat Cloghane) és una vila d'Irlanda, al comtat de Kerry, a la província de Munster, als peus de la Muntanya Brandon. En 1974 la vila fou afegida a la Corca Dhuibhne Gaeltacht. El 77,7% dels seus habitants parlen irlandès quotidianament

## Agermanaments

* Plozévet (Plozeved) juntament amb Brandon (An Clochán agus Cé Bhréanainn).

## Referències

* ↑ A. D. Mills, 2003, A Dictionary of British Place-Names, Oxford University Press
* ↑ S.I. No. 192/1974 — Gaeltacht Areas Order, 1974
# Iekibastuz

Ekibastuz (kazakh: Екібастұз) és una ciutat de la província de Pavlodar, al nord-est del Kazakhstan. Té una població de 127.200 habitants (cens del 1999). És servida per l'Aeroport d'Ekibastuz.

## Història

La història de Iekibastuz comença al segle XIX, quan Kosim Pxembàiev, un kazakh nadiu que fou contractat per comerciants russos per a obtenir recursos minerals a la regió, es trobà un jaciment de carbó al sud-est de Pavlodar. Marcà el lloc amb dues grans piles de sal. Aquesta marca donà nom al lloc: iekibastuz significa 'dues piles de sal' en kazakh. L'exploració comercial de la mina començà poc després. La mina fou posteriorment venuda para un comerciant rus anomenat Urquart. El ferrocarril fou construït i el llogarret de Iekibastuz fou establert el 1899.
La Revolució Russa del 1917 així com les dues guerres mundials desviaren l'atenció de l'estat de l'exploració de la mina. El llogarret estava totalment desert. Mentrestant, el 1948, un primer equip de 50 persones inicià la construcció de la futura ciutat. Els límits de la futura mina de carbó a cel obert també foren marcats en aquella època.
Desembre del 1954 fou un període important per a Iekibastuz, car les primeres càrregues de carbó foren transportades pel tren. En aquell moment començà el desenvolupament industrial de Iekibastuz. El 1995 s'arribà a un milió de tones de carbó produïdes.
La condició de ciutat fou atorgada a Iekibastuz el 12 de juliol del 1957 per un decret del Politburó de la República Socialista Soviètica del Kazakhstan. En aquell moment, la població de Iekibastuz era d'aproximadament 25.000 habitants. Avui en dia, la població és d'aproximadament 141.000 habitants.

## Indústria

Prop de Iekibastuz hi ha dues centrals termoelèctriques alimentades amb carbó: la GRES-1, amb una capacitat instal·lada de 4.000 MW, i la GRES-2, amb una capacitat instal·lada de 1.000 MW. La GRES-2 té la xemeneia més alta del món, amb una altitud de 419,7 metres.
La construcció de GRES-2 formava part d'un programa per al desenvolupament de les mines de Iekibastuz, preveient la construcció de quatre centrals termoelèctriques, cadascuna de 4.000 MW (8 unitats x 500 MW). Entre el 1991 i el 1993 tan sols s'inauguraren les unitats 1 i 2. La construcció de la unitat 3 fou iniciada el 1990 però interrompuda posteriorment.
De Iekibastuz fins a Kokxetau corre una línia de transmissió dissenyada per a la transmissió d'una tensió de 1.150 kV, la línia de transmissió Iekibastuz-Kokxetau.
Actualment, Iekibastuz és la major mina de carbó a cel obert i una de les regions amb millors perspectives d'extracció de carbó del món. Conté més de 13.000 milions de tones de carbó en una àrea de 62 km². En altres paraules, hi ha 74 milions de tones de carbó per quilòmetre quadrat.

## Gulag

Iekibastuz fou també el lloc on s'instal·là un gran camp de treballs forçats del sistema de gulags, mantinguts per la Unió Soviètica des de la dècada del 1920 fins a la del 1950. Aleksandr Soljenitsin hi estigué condemnat.

## Referències

* ↑ Comparació de les 25 xemeneies més altes del món
# Garazi Arrula Ruiz

Garazi Arrula Ruiz (Tafalla, 1987) és una traductora, editora i escriptora basca.

## Trajectòria

És llicenciada en Magisteri i en Traducció i Interpretació. Va presentar la seva tesi doctoral l'any 2018: Autoitzulpenaren teoria eta praktika Euskal Herrian. Actualment treballa, a l'Editorial Txalaparta.
Ha traduït diverses obres al basc, i ha publicat els llibres Bidean i Gu orduko hauek. També ha escrit columnes al diari Berria.

## Obra publicada
### Relats

* Gu orduko hauek (2017, Txalaparta, ISBN 9788417065171)

### Literatura infantil i juvenil

* Bidean (2018, ISBN 9788416791828). Il·lustració: Helena Azkarragaurizar.

### Traduccions
#### Narrativa

* Amélie Nothomb: Hodien metafisika (2017, Igela, ISBN 9788494620713).
* Francis Scott Fitzgerald: Plazeraren gau ilunekoak (2014, Elkar, ISBN 9788490272343). Traduït amb Iñigo Roquerekin.
* Anaïs Nin: Venusen delta (2013, Txalaparta, ISBN 9788415313465).

#### Poesia

* Idea Vilariño: Poesia kaiera (2019, Susa, ISBN 9788417051280).

#### Assaig

* Walter Benjamin: Literatura oharrak (2015, Sans Soleil, ISBN 9788494448416). Traduït amb Maialen Berasategi, Gaizko Urturi Aldama i Mikel Igartuarekin.

#### Literatura infantil i juvenil

* David Barrow: Ikusi duzu Elefante? (2020, Txalaparta, Txo! bilduma, ISBN 9788418252136).
* Oliver Jeffers: Hona gu hemen: Lur planetan bizitzeko oharrak (2020, Txalaparta, Txo! bilduma, ISBN 9788417065911).
* Tim Bowley: Jakes eta Herio (2019, Txalaparta; OQO, ISBN 9788417065706).
* Ruby Ann Phillips: Handia eta boteretsua (2015, Desclée de Brouwer, ISBN 9788433028150).
* Ruby Ann Phillips: Ametsetako urtebetetzea (2015, Desclée de Brouwer, ISBN 9788433028143).
* Linda Chapman i Lee Weatherly: Iratxoen erregea (2014, Desclée de Brouwer, ISBN 9788433027238).
* Linda Chapman i Lee Weatherly: Zingiretako gaizkinak (2014, Desclée de Brouwer, ISBN 9788433027245).

## Referències

* ↑ «Las propuestas culturales de la editora Garazi Arrula Ruiz» (en castellà). EiTB. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ «tesis_garaziarrula - Ingeles eta Aleman Filologia eta Itzulpengintza eta Interpretazioa Saila - UPV/EHU» (en basc). [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ «UDAN, NEGUKO LITERATURA UZTA ATONTZEN» (en basc), 08-08-2019. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ «Nor gara» (en basc). [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ «NorDaNor | EIZIE». [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ «Garazi Arrula Ruiz» (en basc). [Consulta: 30 octubre 2021].
# Blatonita

La blatonita és un mineral de la classe dels carbonats. Va rebre el seu nom l'any 1998 per R. Vochten i Michel Deliens en honor del Dr. Norbert Blaton (1945-), cristal·lògraf de la Universitat de Lovaina, Bèlgica, un especialista en l'estructura cristal·lina dels minerals d'urani.

## Característiques

La blatonita és un carbonat de fórmula química (UO₂)CO₃·H₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal en forma de cristalls aciculars distorsionats, normalment asbestiforme, d'aproximadament 1 mil·límetre. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la blatonita pertany a «05.EB - Uranil carbonats, amb proporció UO₂:CO₃ = 1:1» juntament amb els següents minerals: rutherfordina, joliotita i bijvoetita-(Y).

## Formació i jaciments

És un mineral secundari que es troba en dipòsits d'urani. Sol trobar-se associada a altres minerals com: guix, boltwoodita, coconinoïta, metazeunerita, rutherfordina, atzurita, brochantita, carbonatocianotriquita, malaquita, smithsonita mangànica. Va ser descoberta a la mina Jomac, al White Canyon, comtat de San Juan (Utah, Estats Units). També ha estat descrita a la mina Plavno (Bohèmia, República Txeca).

## Referències

* ↑ «Blatonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «Blatonite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 26 maig 2016].
# Auch

«Auch» té aquests significats:
* Auch (francès) o Aush (occità), municipi francès al departament de Gers (Gascunya)
* Auch Nord-Est, cantó al departament de Gers a França
* Auch Nord-Ouest
* Auch Sud-Est-Séissan, cantó al departament de Gers a França
* Auch Sud-Ouest, cantó al departament francès de Gers
* Bisbat d'Auch
* Districte d'Auch
* Football Club Auch Gers, club de rugbi a 15 de la ciutat occitana d'Aush que juga al Pro D2
# Karl Heinrich Gräffe

Karl Heinrich Gräffe (1799-1873) fou un matemàtic alemany.

## Vida i Obra

El pare de Gräffe va emigrar a Nord-amèrica, deixant el negoci familiar de joieria en les seves mans. Tot i així, Gräffe, va aconseguir, estudiant de nit, entrar al Carolineum de Brunsvic el 1821. A partir de 1823, va estudiar a la universitat de Göttingen amb els professors Gauss i Thibaut, doctorant-se el 1825.
El 1828 és nomenat professor del Institut Tecnològic de Zúric i, a partir de 1833, professor associat de la universitat de Zúric a partir de la data de la seva creació. Simultàniament, també va ser professor de la Obere Industrieschule.
Gräffe és conegut per haver estat dels primers en enunciar un mètode per aproximar les arrels d'un polinomi qualsevol, mètode conegut avui com el mètode de Dandelin-Gräffe.

## Referències

* ↑ Burckhardt, pàgina 713.
* ↑ Frei & Stammbach, pàgina 10.
* ↑ Ostrowski, pàgines 157 i ss.

## Bibliografia

* Burckhardt, Johann Jakob. «Gräffe, Karl Heinrich, mathematiker». A: Neue deutsche Biographie (en (alemany)). Berlin: Gaál - Grasmann, 1964.
* Frei, Günther; Stammbach, Urs. Die Mathematiker an den Zürcher Hochschulen (en (alemany)). Springer, 1994. ISBN 978-3-7643-5078-9.
* Ostrowski, Alexandre «Recherches sur la méthode de Graeffe et les zéros des polynomes et des séries de Laurent» (en (francès)). Acta Mathematica, Vol. 72, Num. 1, 1940, pàg. 157-257. DOI: 10.1007/BF02546330. ISSN: 0001-5962.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Karl Heinrich Gräffe» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Burckhardt, J.J. «Gräffe, Karl Heinrich». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 25 juliol 2016].
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 - llançament de pes de 25 kg masculí

El llançament de pes de 25 kg masculí va ser una de les proves del programa d'atletisme disputades durant els Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. La prova es va disputar entre el 20 i el 21 d'agost de 1920 i hi van prendre part 12 atletes de 4 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Patrick McDonald (USA) | Patrick Ryan (USA) | Carl Johan Lind (SWE) |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1920.
| Rècord del Món | | | | |
| Rècord Olímpic | 10m 46cm | Étienne Desmarteau | St. Louis (USA) | 1 setembre 1904 |
Patrick McDonald va establir un nou rècord olímpic en la qualificació amb un llançament d'11.00 metres. El superà en la final, on llençà el pes fins als 11m 265cm. En tant que la competició va ser la darrera vegada que es disputà, aquest rècord olímpic continua vigent.

## Resultats
### Qualificació

Els 12 atletes inscrits hi prenen part i disposen de tres llançaments. Els sis millors passaven a la final. Patrick McDonald és el millor amb un llançament d'11.00 metres.
| Pos. | Atleta | Nació | Distància |
| 1 | Patrick McDonald | Estats Units | 11,000 |
| 2 | Patrick Ryan | Estats Units | 10,925 |
| 3 | Carl Johan Lind | Suècia | 10,255 |
| 4 | Archie McDiarmid | Canadà | 9,475 |
| 5 | Malcolm Svensson | Suècia | 9,450 |
| 6 | Johan Pettersson | Finlàndia | 9,375 |
| 7 | Edward Roberts | Estats Units | 9,360 |
| 8 | Elmer Niklander | Finlàndia | 8,865 |
| 9 | Ville Pörhölä | Finlàndia | 8,850 |
| 10 | James McEachern | Estats Units | 8,840 |
| 11 | Nils Linde | Suècia | 8,635 |
| 12 | Robert Olsson | Suècia | 8,555 |

### Final

McDonald és el millor torna a batre el rècord olímpic.
| Pos. | Atleta | Nació | Distància |
| 1 | Patrick McDonald | Estats Units | 11,265 |
| 2 | Patrick Ryan | Estats Units | 10,965 |
| 3 | Carl Johan Lind | Suècia | 10,255 |
| 4 | Archie McDiarmid | Canadà | 10,120 |
| 5 | Malcolm Svensson | Suècia | 9,455 |
| 6 | Johan Pettersson | Finlàndia | 9,375 |

## Referències

* ↑ «Athletics at the 1920 Antwerpen Summer Games: Men's 56-pound Weight Throw». Sports Reference. Arxivat de l'original el 7 de desembre 2014. [Consulta: 9 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Belgium Olympic Committee. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2015. [Consulta: 23 agost 2007].
* (anglès) Atletisme - Anvers 1920 Arxivat 2008-04-17 a Wayback Machine.