OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lanbasar

Lanbasar (Lambasar, Lamasar o Lammasar) fou una de les fortaleses dels ismaïlites al nord-oest de Pèrsia, que fou arrabassada el 1102 al comandant local per Buzurg-Ummid, lloctinent i després successor de dai Hasan-i Sabbah. Les seves ruïnes encara es conserven; estava situada en un pendent molt fort (trenta graus) i fàcilment defensable, on la superfície semblava un tronc cònic mesurant 480 metres per 190. Estava al districte de Rudbar a la vora del Shah Rud, afluent del Sefid Rud, a 43 km al nord-oest de Qazvín. Fou assetjada sense èxit pel sultà seljúcida Muhammad I Tapar (1105–1118) el 1117. El 1257 el dai ismaïlita es va sotmetre als mongols amb 40 fortaleses, però Lanbasar va oferir resistència al general mongol Dayir Buka (1257-1258) igual que la fortalesa de Girdkuh (que encara va resistir més temps).
Les ruïnes foren descrites per Freya Stark el 1931 i per Ivanow el 1958.

## Bibliografia

* F. Stark, The valleys of the Assassins, Londres 1936
* W. Ivanow, Alamut and Lamasar, two medieval stringholds in Iram, Teheran, 1960.
* P. J. E. Willey, The castles of the Assassins, Londres 1963.
# Nicòstrat (autor tràgic)

Nicòstrat ('en grec Νικόστρατος Nikóstratos) va ser un actor tràgic grec, que va viure al segle V aC, i va florir als voltants de l'any 420 aC.
Suides el confon amb el Nicòstrat suposat fill d'Aristòfanes, però els modern autors consideren clarament que va ser un personatge diferent.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1211?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=NicostratusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1201. ]
# Nicòstrat de Macedònia

Nicòstrat de Macedònia és el nom dels següents personatges:
* Nicòstrat de Macedònia (escriptor), escriptor del segle ii dC
* Nicòstrat de Macedònia (militar), oficial macedoni de l'exèrcit d'Alexandre el Gran
# Mussol nínox

El mussol nínox (Athene superciliaris) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita boscos, sabanes, barrancs i pobles del nord i oest de Madagascar. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Inclòs tradicionalment al gènere Ninox alguns autors l'han canviat cap al gènere Athene.

## Referències

* ↑ «Mussol nínox». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 254. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-browed Owl. Athene superciliaris» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie, i E. de Juana (eds.). 2017. Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Nierembergia veitchii

Nierembergia veitchii és una espècie de planta verinosa del gènere Nierembergia dins la família solanàcia. És planta nativa de l'Argentina a les províncies de Jujuy, Salta, Catamarca, Tucumán i Santiago del Estero i parts adjacents del Brasil.
A Espanya figura dins la llista de plantes de venda regulada.

## Descripció

Nierembergia veitchii és una planta reptant que fa fins a 40 cm de llargada. Les seves fulles són el·líptiques. Les flors són blanques o blaves i tenen forma de campana. Viu en sòls humits

## Toxicitat

Nierembergia veitchii conté un glucòsid calcinogènic que pot provocar la calcinosi que provoca anomalies del fetus i de l'esquelet
Entre 2001 i 2006, aquesta planta va provocar l'enverinament d'ovelles per la calcionsi · .

## Referències

* ↑ João Roberto Braga de Mello Augusto Langeloh, Gerhard Habermehl, Hans Krebs, Fernanda Bastos, Fernanda Alvares - Efeitos de extratos de Nierembergia veitchii (Hook) Solanaceae sobre a fertilidade de ratas e morfologia óssea dos fetos - Universidade Federal de Santa Maria - Ciência Rural - Volume 30, n° 3 - 2000
* ↑ Daniel Ricardo RissiI; Raquel Rubia RechI; Felipe PierezanI; Glaucia Denise KommersII; Claudio Severo Lombardo de Barros - Intoxicação em ovinos por Nierembergia veitchii: observações em quatro surtos - Universidade Federal de Santa Maria - Ciência Rural - volume 37 n°.5, 2007
* ↑ Daniel R. Rissi, Corrie C. Brown, Claudio S.L. Barros - Chronic and acute clinical manifestations associated with systemic mineralization caused by ingestion of Nierembergia veitchii in sheep in southern Brazil - Small ruminant research (Elsevier) - Volume 87, n° 1 - 2009 - p. 102-104
# Leakesville

Leakesville és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 1.026 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Leakesville tenia 1.026 habitants, 390 habitatges, i 262 famílies. La densitat de població era de 250,7 habitants per km².
Dels 390 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 19,6% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 27,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 66 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.731 $ i la renda mediana per família de 33.618 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.208 $ mentre que les dones 19.167 $. La renda per capita de la població era de 14.674 $. Entorn del 17% de les famílies i el 21,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Leakesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Leakesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Litoria rubrops

Litoria rubrops és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Kraus, F. & Allison, A. 2004. Litoria rubrops. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 29 d'abril del 2008.
# Més ràpid que el vent

Més ràpid que el vent (títol original en anglès: Saddle the Wind) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Parrish, estrenada el 1958 i doblada al català.

## Argument

Pistoler retirat i antic soldat confederat, Steve Sinclair (Robert Taylor) està vivint com un granger en una petita comunitat. Col·labora amb el terratinent Dennis Deneen (Donald Crisp), a qui ha llogat el ranxo, per conservar l'estabilitat comunal. La seva vida silenciosa és interrompuda per l'arribada del seu emocionalment inestable germà petit Tony (John Cassavetes) i de Joan (Julie London), la seva guapa xicota. Un vell rival vell de Steve, el pistoler Larry Venables (Charles McGraw), també arriba a l'escena buscant Steve. Tony s'enfronta a Venables i el mata en un duel. El seu èxit se li puja al cap i s'emborratxa, ignorant Joan.
Un nou problema sorgeix amb l'arribada de Clay Ellison (Royal Dano), un granger que planeja llaurar un tros de terra actualment serveix de pastura pel bestiar. Tony intenta fer fora Ellison, però Steve intervé. Ellison crida Deneen, que accepta defensar els drets legals d'Ellison a la terra. Tanmateix Tony assassina Ellison quan intenta comprar provisions a la ciutat. Deneen trenca els seus lligams amb el Sinclair. Steve pretén marxar del ranxo, però Tony intenta ocupar el poder. Steve el fa fora, però Tony s'enfronta a Deneen i intenta matar-lo. Els dos queden ferits en el tiroteig. Els homes de Deneen recluten Steve per trobar Tony, que ha fugit als turons. Quan Steve el troba, Tony li dispara. Steve parla amb Deneen, que el persuadeix de quedar-se al ranxo amb Joan.

## Repartiment

* Robert Taylor: Steve Sinclair
* Julie London: Joan Blake
* John Cassavetes: Tony Sinclair
* Donald Crisp: Dennis Deneen
* Charles McGraw: Larry Venables
* Royal Dano: Clay Ellison
* Richard Erdman: Dallas Hanson
* Douglas Spencer: Hemp
* Ray Teal: Brick

## Referències

* 1 2 Títol en català a ésAdir
# Llista d'espècies de microstigmàtids

A continuació hi ha la llista d'espècies de microstigmàtids, família descrita per primera vegada per C. F. Roewer l'any 1942. La llista té la informació actualitzada fins al 29 d'agost de 2006.

## Gèneres i espècies
### Envia

Envia Ott & Höfer, 2003
* Envia garciai Ott & Höfer, 2003 (Brasil)

### Micromygale

Micromygale Platnick & Forster, 1982
* Micromygale diblemma Platnick & Forster, 1982 (Panamà)

### Microstigmata

Microstigmata Strand, 1932
* Microstigmata amatola Griswold, 1985 (Sud-àfrica)
* Microstigmata geophila (Hewitt, 1916) (Sud-àfrica)
* Microstigmata lawrencei Griswold, 1985 (Sud-àfrica)
* Microstigmata longipes (Lawrence, 1938) (Sud-àfrica)
* Microstigmata ukhahlamba Griswold, 1985 (Sud-àfrica)
* Microstigmata zuluensis (Lawrence, 1938) (Sud-àfrica)

### Ministigmata

Ministigmata Raven & Platnick, 1981
* Ministigmata minuta Raven & Platnick, 1981 (Brasil)

### Pseudonemesia

Pseudonemesia Caporiacco, 1955
* Pseudonemesia kochalkai Raven & Platnick, 1981 (Colòmbia)
* Pseudonemesia parva Caporiacco, 1955 (Veneçuela)

### Spelocteniza

Spelocteniza Gertsch, 1982
* Spelocteniza ashmolei Gertsch, 1982 (Ecuador)

### Xenonemesia

Xenonemesia Goloboff, 1989
* Xenonemesia platensis Goloboff, 1989 (Argentina, Uruguai)

## Referències

* ↑ Roewer, C. F. (1942a). Katalog der Araneae von 1758 bis 1940. 1. Band (Mesothelae, Orthognatha, Labidognatha: Dysderaeformia, Scytodiformia, Pholciformia, Zodariiformia, Hersiliaeformia, Argyopiformia). Natura, Buchhandlung für Naturkunde und exakte Wissenschaften Paul Budy, Bremen, 1040 pp.

## Enllaços externs

* The World Spider Catalog, V7.5

## Vegeu també

* Classificació de les aranyes
# N'hi ha que neixen estrellats

N'hi ha que neixen estrellats (títol original en anglès: Some Mothers Do 'Ave 'Em) fou una sèrie d'humor britànica de la BBC escrita per Raymond Allen i interpretada per Michael Crawford i Michele Dotrice. Va ser emesa originalment entre 1973 i 1978 i tracta de les desventures de Frank Spencer, molt ingenu i propens a patir accidents, i la seva comprensiva dona Betty. És coneguda pel seu humor slapstick i per les seves frases ganxo, que van esdevenir molt populars. A Catalunya va ser emesa per TV3 a partir de l'1 d'octubre de 1985 i reemesa en diverses ocasions.

## Referències

* ↑ N'hi ha que neixen estrellats a eldoblatge.com
* ↑ «Avui. 1/10/1985.». [Consulta: 5 maig 2020].

## Enllaços externs

* N'hi ha que neixen estrellats al lloc web de la BBC
* N'hi ha que neixen estrellats Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a TV3.cat
# N-1

La N-1 (anteriorment N-I ), coneguda popularment com a carretera de Madrid a Irunes una carretera radial que uneix Madrid amb Lasarte-Oria, travessant Aranda de Duero, Burgos, Miranda de Ebro, Vitòria i Altsasu.
Anteriorment continuava per Sant Sebastià i finalitzava en Behobia (Irun) a la vora de la frontera francesa. No obstant això, a 2010, la Diputació Foral de Guipúscoa —que administra el tram guipuscoà— va reordenar la denominació de la seva xarxa viària i "va tallar" l N-I (aquest nom continua vigent a Guipúscoa)* a Lasarte-Oria. Des del quilòmetre 454, la infraestructura continua sent la mateixa, però amb les denominacions GI-11 (anteriorment N-Ia ) i GI-20 (ambdues encara com autoven els voltants de Sant Sebastià) i GI-636 (carretera d'una sola calçada o 2/3 carrils entri a Pasaia, Errenteria, Irun i la Frontera francesa).
Actualment l'N-1 es troba desdoblegada en els trams Madrid-Rubena (Burgos) i Miranda de Ebro/Armiñon (límit de Burgos amb Àlaba)-Lasarte-Oria (Guipúscoa); conseqüència d'això ha estat canviada de nom com A-1 (Autovia del Nord) excepte en Guipúscoa, on encara es denomina N-1.
Per ella transcorren diversos eixos europeus en els trams desdoblegats (A-1) sense autopista de peatge paral·lela. En concret  E-5 des de Madrid a Burgos, i  E-5 /  E-80 des de Miranda de Ebro fins a Vitòria.
Els següents trams encara romanen com a carretera nacional com a alternativa a les autopistes de pagament:
* Rubena-Miranda de Ebro: encara roman com a carretera nacional com a alternativa a la  E-5 /  E-80 }/  AP-1 , encara que l'autopista està lliure de peatge per als recorreguts interns entre Burgos i Miranda de Ebro. Des de l'any 2002 han mort, en aquests 70 quilòmetres, 117 persones. La xifra augmenta a 226 si es comptabilitza des de 1993. Per aquest tram circulen una mitjana de 10.000 vehicles diaris, al voltant del 50% d'ells, transport pesat. Aquesta situació s'espera no creixi després de l'alliberament de peatge de l'autopista al novembre de 2018.
* Pasajes-Irun: canviat de nom a GI-636 al 2010, aquest últim tram de la N-I és l'alternativa gratuïta a l'autopista de peatge E-5/E-70/E-80/AP-1/AP-8.
D'altra banda, els trams que travessen poblacions ara envoltades per l'autovia mantenen la denominació N-1A o N-1R o bé han estat transferits als ajuntaments convertint-se en una via urbana més del municipi.

## Vegeu també

* Autovia del Nord
* Autopista del Nord
* Autopista del Cantàbric

## Referències

* ↑ BOE Ley 37/2015, de 29 de septiembre, de carreteras., 30-09-2015, pàg. 53.
* ↑ País, El «Unas 400 personas cortan la N-1 en protesta por el grave accidente de la semana pasada» (en castellà). El País [Madrid], 12-09-2017. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Un año sin lágrimas en la N-1» (en castellà), 08-08-2019. [Consulta: 9 agost 2020].
# N'dalatando

N'dalatando (fins 1975 Villa Salazar) és una ciutat d'Angola, capital de la província de Kwanza-Nord dins del municipi de Cazengo. Té una extensió de 1.793 km² i 46.606 habitants. Limita al nord amb el riu Luinha i a l'est, sud i oest amb el riu Lucala.

## Transport

És servida per una estació per la línia del nord del Caminho de Ferro de Luanda. La carretera nacional No. 230 enllaça N'dalatando amb Luanda a l'oest i amb Malanje a l'est.

## Curiositats

A la ciutat hi ha un jardí botànic únic d'Angola. El jardí va ser fundat com a part d'una estació d'investigació agrícola portuguesa i conté algunes mostres impressionants de bambú, arbres de cautxú, podocarpos i arbres fruiters. El jardí també conté una gran plantació de tlingera elatior herbàcies (roses de porcellana) per al comerç local.

## Història

N'dalatando fou anomenada Salazar per les autoritats colonials portugueses en 1936, en honor del dictador Salazar. Més tard fou modificada a Vila Salazar. El 28 de maig de 1956 va rebre l'estatut de ciutat (cidade). Després d'obtenir la independència l'11 de novembre de 1975, el govern angolès li canvià el nom a N'dalatando el 18 de juliol de 1976. Fou creada en la dècada del 1840.
La ciutat és seu de la diòcesi de Ndalatando, creada pel papa Joan Pau II en 1990, pel desmembrament de l'arquebisbat de Luanda. Aplega tot el territori de la província de Kwanza-Nord. El seu primer bisbe fou Pedro Luís Scarpa. En 2005, el papa Benet XVI nomenà l'actual bisbe, Almeida Kanda.

## Personatges

* Mascarenhas (1937–2015), futbolista

## Referències

* ↑ «Provinces of Angola». Statoids. [Consulta: 7 abril 2009].
* 1 2 Kátia Ramos (Ndalatando) «Ndalatando a caminho do desenvolvimento» (en portuguese). Jornal de Angola [Luanda, Angola], 04-06-2012 [Consulta: 3 juliol 2012]. Arxivat 14 de gener 2013 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-01-14. [Consulta: 30 març 2017].
* ↑ Dioecesis Ndalatandensis
* ↑ Renúncia do Bispo de Ndalatando e nomeação do successor - Agência Fides
# Noasaure

El noasaure (Noasaurus, "llangardaix del nord-oest argentí") és un gènere representat per una única espècie de dinosaure teròpode noasàurid, que va viure a la fi del període Cretaci, fa aproximadament 75 i 65 milions d'anys, entre el Campanià i el Maastrichtià, en allò que avui en dia és Sud-amèrica. El Noasaurus presentava unes dimensions relativament petites, amb una llargària d'aproximadament 3 metres i un pes estimat de 15 quilograms. L'espècie tipus, Noasaurus leali, va ser descrita el 1980. Els fòssils provenen de la formació El Lecho, a El Brete (província de Salta), al nord-est de l'Argentina.
Originalment es va creure que posseïa una arpa retràctil similar a la dels dromeosàurids però d'evolució independent. Aquesta asseveració es troba actualment en dubte. Més probablement, l'anomenada "arpa metatarsiana" estava situada a la mà. El descobriment a Madagascar del masiacasaure, un animal molt relacionat amb el noasaure, va proveir evidència en suport d'aquesta nova hipòtesi.
# Liberals per Åland

Els Liberals per Åland (suec: Liberalerna på Åland) són un partit liberal de les Illes Åland. El partit és membre observador de la Internacional Liberal. A les eleccions del 2003, el partit va obtenir el 24,1% dels vots populars i 7 dels 30 escons del Parlament d'Åland.

## Resultats electorals
### Parlament d'Åland

| Elecció | Vots | % | Escons | +/- | Lloc |
| 1979 | 2.763 | 29,6 | 9 / 30 | Nou | 2n |
| 1983 | 3.005 | 28,9 | 9 / 30 | = | 2n |
| 1987 | 2.530 | 23,7 | 8 / 30 | 1 | 2n |
| 1991 | 2.462 | 22,9 | 7 / 30 | 1 | 2n |
| 1995 | 2.981 | 26,6 | 8 / 30 | 1 | 2n |
| 1999 | 3.463 | 28,7 | 9 / 30 | 1 | 1r |
| 2003 | 2.970 | 24,1 | 7 / 30 | 2 | 2n |
| 2007 | 4.176 | 32,6 | 10 / 30 | 1 | 1r |
| 2011 | 2.630 | 20,3 | 6 / 30 | 4 | 2n |
| 2015 | 3.216 | 23,3 | 7 / 30 | 1 | 1r |
| 2019 | 2.788 | 19,6 | 6 / 30 | 1 | 2n |
| 2023 | | 30 | 9 / 30 | 3 | 1r |

## Referències

* ↑ Nordsieck, Wolfram. «Åland/Finland», 2019. [Consulta: 6 novembre 2019].
* ↑ «Liberalerna på Åland» (en suec). [Consulta: 4 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Liberals per Åland Arxivat 2006-01-14 a Wayback Machine. pàgina oficial (suec)
# Liberato Marcial Rojas

Liberato Marcial Rojas Cabral (Asunción, el 17 d'agost de 1870 - Montevideo, el 22 d'agost de 1922) va exercir la presidència provisional de la República del Paraguai entre el 5 de juliol de 1911 i el 28 de febrer de 1912.
Designat pel Congrés, va governar en un període de revoltes polítiques. Una revolta militar ho va obligar a renunciar, però va ser reposat tres dies després. La resta del seu govern va transcórrer enmig de convulsions polítiques, sent obligat novament a renunciar al febrer de 1912.
Durant el seu govern es va adquirir la casa Patri per a residència presidencial (actual Direcció general de Correus); es va crear la Junta Fiscalizadora per a l'emissió de bitllets, i va morir l'ex president Bernardino Caballero.
Casat amb Susana Dolores Silva, va tenir 3 fills. Va morir en Montevideo, Uruguai, el 22 d'agost de 1922.
# Liberato Firmino Sifonia

Liberato Firmino Sifonia (Ginebra, 6 de febrer de 1917 - Lanciano, 24 de desembre de 1995) va ser un compositor italià.
De pare italià, contrabaixista i mare francesa, va completar els seus estudis literaris i musicals al Principat de Mònaco; posteriorment, va assistir a classes magistrals a França amb Alfred Cortot, Lazare Lévy i Claude Delvincourt. També va ser estudiant de Goffredo Petrassi a l'Acadèmia Nacional de Santa Cecília a Roma, institució on va obtenir el seu diploma de composició. Els seus companys de curs inclouen Boris Porena, Ennio Morricone i Domenico Guaccero.
Entre el 1953 i el 1958 va ser el responsable de la programació musical del tercer canal de la RAI. Va ensenyar composició al Conservatori de Perusa des del 1958 fins al 1965, en el de Bolonya entre 1965 i 1969, per convertir-se llavors en director dels conservatoris de Pescara i Florència entre el 1977 i el 1987.
El 1962 va ser nomenat secretari del Comitè Nacional d'Itàlia de Música de la UNESCO.

## L'estil

Sifonia es va adherir a la tècnica serial als voltants dels anys cinquanta, sense inclinar-se, però, cap al radicalisme dels corrents de la Nova Música i va aconseguir amb èxit una comunicació efectiva i immediata. La seva interpretació personalitzada del serialisme li ha proporcionat pàgines suggeridores de meritori artístic indubtable, en les quals sorgeix una cura especial per a la instrumentació (sobretot en concerts en solitari). És autor de molts assajos d'anàlisi simfònica, vocal, coral i musical.

## Principals composicions

* Choeurs de Mallarmé per a un cor a cappella (1950)
* Obertura per a petita orquestra (1951)
* Música per a tres cors (1952)
* Blues per a clarinet i piano (1957)
* Paràfrasi per a 2 pianos (1959)
* Concert per a contrabaix, instruments de vent, percussió i piano (1961 al Teatro La Fenice de Venècia)
* Dos concerts per a violí i piano (1961)
* Cànons per a cinta magnètica (1961)
* Terra per a 3 arcs, 3 instruments de vent i piano (1962)
* Concert per a viola i orquestra (1964)
* Totems per 11 cordes (1969)
* Cantus for voice, 6 instruments de vent i piano (1974)
* Concertino per a viola, violí, violoncel, contrabaix i cordes (1976)
* Memòria per a 14 instruments de vent, piano, percussió i cinta magnètica (1976)
* Septuor per a 2 instruments de vent, quartet de corda i clavicèmbal (1984)
* Pròleg per a dues veus, corn i cinta magnètica (1987).
# Nevera del Pinar del Retor

La nevera del Pinar del Retor, en el municipi d'Aín, és un pou de glaç catalogat com Bé immoble de rellevància local (Espai etnològic d'interès local), amb segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi d'identificació: 12.06.002-007, i tipologia: Edificis industrials i preindustriales, pous de neu.
La gelera es troba en l'inici d'un petit barranc, situat el paratge conegut com a Coll de Barres. Per accedir a ell cal sortir del poble i dirigir-se, per la pista del Corralet direcció Eslida. També pot accedir-se a la nevera pel barranc de la Caritat, passant pel corral de l'horteta i el barranc de l'horteta a l' Ereta, i per la font de l'Ereta a el coll de Mosquera. Des d'aquest punt s'arriba al conegut com a Pinar del Retor, que és on pot veure's la gelera artificial.
L'estat de conservació és regular, ja que amb el pas del temps s'han produït despreniments en les seves parets i la vegetació ha anat envaint el lloc. La nevera és un cilindre de sis metres de profunditat i vuit metres de diàmetre, que té una capacitat d'uns 300 metres cúbics.

## Referències

* ↑ Nevera del Pinar del retor. Generalidad Valenciana Consulta 29 de març del 2017
* ↑ Nevera. Ahín Castellón Mediterráneo Arxivat 2017-03-30 a Wayback Machine. Consulta 29 de març del 2017