OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Domingo de Santo Tomás

Fra Domingo de Santo Tomás (1499 - 28 febrer de 1570) fou un gramàtic i dominic espanyol que va compilar la primera gramàtica del quítxua.
Va néixer a Sevilla. Va arribar al Perú en 1540 i va fundar el convent i la ciutat de Yungay el 4 d'agost de 1540. Als efectes d'evangelització, va aprendre el quítxua parlat al llarg de la costa prop de Lima. En 1545, va ser elegit prior del Convento del Santísimo Rosario a Lima. En 1549 va fer crear la "Tasa" de Lima, amb Fra Jerónimo de Loayza i Fra Tomás de San Martín. El 1560 va publicar la seva Grammatica o arte de la lengua general de los indios de los Reynos del Perú a Valladolid, el primer llibre imprès en quítxua. El mateix any va aparèixer el seu Lexicon, o Vocabulario de la lengua general del PERV. El dialecte costaner de quítxua era significativament diferent del de Cusco, que va ser descrit per Diego González Holguín al segle xvii.
Sant Tomàs va morir a La Plata, Bolívia.

## Obres

* Grammatica o Arte de la lengua general de los Indios de los Reynos del Peru (Valladolid, 1560.
* Lexicon o Vocabulario de la lengua general del PERV (1560).
* Plática para todos los Indios (1560)
# Corporación Deportiva Club Atlético Nacional

La Corporación Deportiva Club Atlético Nacional, o Atlético Nacional habitualment, és un club colombià de futbol de la ciutat de Medellín.

## Història

El club va ser fundat el 1946. Fou el primer club colombià en guanyar la Copa Libertadores de América, l'any 1989, essent finalista el 1995. Aquest triomf li donà l'apel·latiu de Puros Criollos.
També ha guanyat la lliga colombiana de futbol deu cops els anys 1954, 1973, 1976, 1981, 1991, 1994, 1999 (quan es disputava un campionat per any), 2005-I, 2007-I 2007-II, 2011-I, 2013-I, 2013-II, 2014-I, 2015-II, 2017-I i 2022-I
Al club han jugat grans jugadors com Faustino Asprilla, René Higuita, Víctor Aristizábal, Andres Escobar, Iván Córdoba, Leonel Alvarez, Alexis García, Albeiro Usuriaga, Aquivaldo Mosquera entre d'altres.
La seva mascota es diu Nacho, creada el 1998.
Comparteix l'Estadi Atanasio Girardot amb el Deportivo Independiente Medellin.

## Palmarès

* Copa Libertadores de América (2): 1989, 2016
* Copa Merconorte (2): 1998, 2000
* Copa Interamericana (2): 1990, 1997
* Recopa Sud-americana (1): 2017
* Copa Colombia (3): 2012, 2013, 2016
* Superliga Colombiana (2): 2012, 2016
* Fútbol Profesional Colombiano (17): 1954, 1973, 1976, 1981, 1991, 1994, 1999, 2005-I, 2007-I, 2007-II, 2011-I, 2013-I, 2013-II, 2014-I, 2015-II, 2017-I, 2022-I

## Jugadors destacats

| Rene Higuita Francisco Maturana Aquivaldo Mosquera Jairo Patiño Luis Carlos Perea Edixon Perea Luis Fernando Suarez Albeiro Usuriaga Aldo Ramirez | Leonel Alvarez Victor Aristizabal Faustino Asprilla Iván Córdoba Andres Escobar Alexis García Herman Gaviria Freddy Grisales | Jose Luis Brown Jorge Hugo Fernandez Nicolas Gianastasio Tito Manuel Gomez Hugo Londero Hugo Morales Raul Navarro Jorge Olmedo | Oswaldo Marcial Palavecino Atilio Miotti Oscar Rossi Miguel Zazzini Franco Armani Marcelo Ramos Fernando Martel Francisco Arrué Cesar Cueto |

## Entrenadors destacats

* Fernando Paternoster
* César López Fretes
* Osvaldo Zubeldía (1976-1981)
* Francisco Maturana (1987-1990)
* Hernan Dario Gomez (1991-1993)
* Juan José Pelaez (1994-1997)
* Reinaldo Merlo (1999)
* Luis Fernando Suárez (1999-2000)
* Carlos Navarrete (2000)
* José Hernández (2001)
* Luis Fernando Montoya (2001-2002)
* Alexis García (2002-2003)
* Juan José Pelaez (2003-2004)
* Santiago Escobar (2005-2006)
* Oscar Héctor Quintabani (2006-2008)
* Juan Carlos Osorio (2012-2015)
* Reinaldo Rueda (2015-2017)
* Juan Manuel Lillo (2017)
* Jorge Almirón (2018)

## Enllaços externs

* Corporación Deportiva Club Atlético Nacional - Lloc web oficial
* Atlético Nacional Arxivat 2007-04-23 a Wayback Machine.
# Pere Tomic

Pere Tomic o Tomich (Bagà, s. XV – abans de 1481) va ser un cavaller i historiador català, autor del llibre Histories e conquestes dels Reys de Arago e Comtes de Barcelona i castlà del castell d'Aristot (1446-1447). Historiogràficament se'l coneix per mossèn Pere Tomic, perquè «mossèn» era el tracte de dignitat dels cavallers als estats de la Corona d'Aragó. Era fill del batlle de Bagà i procurador de les baronies de Pinós i Mataplana. També va ser castellà del castell d'Aristot (Alt Urgell) els anys 1446-47.

## Obra

«Histories e conquestes dels Reys de Arago e Comtes de Barcelona» està dedicat a l'arquebisbe de Saragossa Dalmau de Mur. L'obra és un intent d'Història general, obra característica del segle xv, i que centrada a Catalunya, va des de la Creació, passa pels primers pobladors d'Espanya, i arriba fins a començaments del regnat d'Alfons IV "el Magnànim".
L'obra és una reivindicació del paper de l'aristocràcia militar davant de la monarquia absoluta. Són característiques i interessants les llargues llistes de la noblesa catalana, valenciana i aragonesa que participà en les empreses bèl·liques, sobretot marítimes, de la Corona d'Aragó. Així mateix les genealogies de llinatges nobles, en especial les referències al llinatge Pinós, i les precisions sobre Sicília entre els anys 1390 i 1416. Així mateix l'obra recull diverses llegendes de la Corona d'Aragó, com ara la de Galceran de Pinós i el rescat de les cent donzelles, miracle atribuït a sant Esteve.
«Histories e conquestes dels Reys de Arago e Comtes de Barcelona» fou acabada el 1438 a Bagà, però no fou editada fins al 1495. Aquesta primera edició es feu a Barcelona i du per títol «Històries e conquestes de Cathalunya». Posteriorment l'obra fou retocada i continuada, reeditada els anys 1519 i el 1534, amb el nom de «Histories e Conquestes del reyalme Darago e principat de Cathalunya» (en què arriba fins als temps de 1516); no tornà a ser editada fins al 1886, amb el nom de "Historias e Conquestas Dels Excellentissims e Catholics Reys De Arago".

## Referències

* 1 2 «Pere Tomic | enciclopèdia.cat». [Consulta: 29 setembre 2018].
* ↑ Pere Tomic. Conquestes e histories dels reys de Arago e comtes de Barcelona. per mestre Ioha[n] Rosembach, 1519, p. 105–.

## Vegeu també

* Chròniques d'Espanya fins ací no divulgades
* Berenguer de Puigpardines

## Bibliografia

* «Pere Tomic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 617 [Consulta: 5 novembre 2013].
# San Antonio Abad

San Antonio Abad és una església parroquial al municipi palmer de Fuencaliente de La Palma (Canàries, Espanya), presenta una construcció d'un sol cos d'estil canari de 22,65 m d'ample i 6,65 m d'alçada.
Aquesta església data de 1576, com a ermita annexa a la Parròquia de Mazo. Sobre 1603 es van fer els llenços de la paret que abans eren de taules, es va arreglar l'altar i es va cobrir i va emblanquinar l'ermita. En 1706 es col·loca sòl de taules sollar. Entre 1730 i 1734 es realitzen obres de reedificació, intervenint diversos picapedrers, entre ells, Domingo Crespo que va realitzar l'arc de la porta, aquesta obra de reedificació es va perllongar fins a 1745.
L'ermita es va erigir en església parroquial el 29 de juliol de 1832 i des d'aquesta data ha quedat independent de la seva matriu. El seu campanar, realitzat per Estanislao Duque, data de 1866. El presbiteri té forma rectangular i té un amidament de 10 m de llargària i 6,65 m d'ample i els frescos del seu sostre van ser realitzats per Ubaldo Bordanova Moreno en 1904. El sostre és de cànem emblanquinat, i per fora, cal destacar l'espadanya de pedreria sobre dependències annexes al temple.
Entre 1901 i 1904 és objecte d'ampliació en la qual s'augmenta des de la porta principal fins al cor.

## Referències

* ↑ Ministerio de Cultura, Patrimonio Histórico

## Bibliografia

* Aquesta pàgina conté informació d'un bé d'interès cultural publicada en el BOC Núm. 060 el 17 de mayo de 1996 (text), alliberat al domini públic de conformitat amb el dispost a l'article 13 de la Llei de Propietat Intel·lectual Espanyola.
# Un mundo raro

Un Mundo RaЯo (2001) és una pel·lícula mexicana, produït pel Consejo Nacional para la Cultura y las Artes (CONACULTA), Difusión Cultural UNAM, l'Instituto Mexicano de Cinematografía (IMCINE), el Centro Universitario de Estudios Cinematográficos (CUEC) i el Fondo para la Producción Cinematográfica de Calidad amb suport de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic de l'any 2001. És la opera prima del director Armando Casas.

## Sinopsi

Un mundo raro és una paròdia sobre el món de la televisió i el crim organitzat a Mèxic. El títol és una referència a una cançó del cantant mexicà José Alfredo Jiménez. La pel·lícula fa referències una miqueta burletes a la policia mexicana, la burocràcia, al crim i a les telenovel·las de l'actriu Thalía Sodi.
Aquesta pel·lícula relata la història d'Emilio, un jove mexicà que somia amb ser còmic. Ell, el seu germà i els seus amics es dediquen al segrest en taxis. Un dia segresten a Tolín, un conductor de televisió. La trobada d'Emilio i Tolín deslliga la trama, perquè Emilio veu aquest segrest com la seva oportunitat de saltar a la fama.

## Repartiment

* Víctor Hugo Arana.... Emilio
* Emilio Guerrero.... Salvador, Tolín
* Ana Serradilla.... Dianita
* Jorge Sepúlveda.... Pancho
* Juan Carlos Vives.... Tito
* Anilú Pardo.... Norma
* Jorge Zárate…. Cayubas
* Tomihuatzi Xelhuantzi….Oso
* Raúl Adalid …. Pollo
* Gastón Melo.... Óscar, el productor
* Manuel Sevilla…. Canito
* Amara Villafuente.... Pilar
* Hugo Álvarez…. taxista
* Teresa Lagunas…. Carmelita
* Adrián Lafán…. vestuarista
* Mónica Huerta.... maquillista
* Rhual Rogers…. Campillo
* Rafael Tonatiuh…. guionista
* Ernesto Godoy…. yuppie
* Antonio Monroy.... amic de la família
* Fello Eliel…. secretari del ministeri públic
* Mónica Dossetti.... actriu de televisió
* Carlos Monsiváis.... aparició especial

## Recepció

Va competir en els festivals de Nova York, Los Angeles, Sant Diego, San José i, a l'Argentina, en el Festival de Cinema de Mar del Plata. La seva estrena comercial va tenir lloc al gener de 2002, presentant-se en 60 sales. Va causar controvèrsia pel supòsit semblant amb la vida del presentador Paco Stanley, la qual cosa va ser negada pels creadors.

## Premis

* XLIV edició dels Premis Ariel: Premi Ariel a la millor coactuació masculina (Jorge Sepúlveda).
* Diosas de Plata 2001: Millor opera prima (Armando Casas) i Millor Actor (Emilio Guerrero).
* Festival Internacional de Cinema de Guadalajara: Premi de la Crítica

## Referències

* ↑ Un Mundo RaЯo al web del PECIME
* ↑ Un mundo raro irá el extranjero Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine., El Universal, 3 de marzo de 2002
* ↑ El estreno comercial será la prueba de fuego para Un mundo raro, La Jornada, 16 de enero de 2002.
* ↑ El Ariel a las manos de Solás, a granma.cu, 29 de maig de 2002
* ↑ Un mundo raro al web de PECIME
# Caturiges

Els caturiges (llatí Caturiges) foren un poble gal esmentat per Cèsar el 58 aC. Diu que en passar els Alps Cottis es va trobar amb els ceutrons, graiòcels i caturiges. La ciutat principal d'aquests era Caturigis entre Ambrun i Gap, avui Chorges. Queden algunes runes de l'antiga ciutat, inclòs un temple de Diana, avui església, i algunes columnes.
També Plini el Vell en parla quan transcriu les inscripcions del Trofeu dels Alps, i els fa vivint entre els ucens i els brigians. Es creu que van entrar a Itàlia vers el segle VI aC i dominaven la vall del Durance.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre I, X.4». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 87. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Juli Cèsar, Bello Gallico I 10,4
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 136-137
# Nucli històric de Barajas

El nucli històric de Barajas és un barri de Madrid integrat en el districte de Barajas. Té una superfície de 60,92 hectàrees i una població de 7.905 habitants (2009).

## Situació

Es troba envoltat pels barris d'Aeropuerto i Timón. Està delimitat a l'oest per l'Avinguda de Logroño, al sud pel carrer Ayerbe i a l'est per l'antic traçat de les vies del ferrocarril de l'Aeroport.

## Història

L'origen del barri del centre històric de Barajas se situa en l'antiga vila de Barajas. D'aquesta època conserva carrers estrets així com una plaça amb porxades i pilars de pedra. El seu creixement està associat a l'aeroport de Barajas, en incrementar-se notablement els seus residents personal treballador de l'aeroport.

## Transport

En el seu territori hi ha l'estació de Barajas de la línia 8 del metro de Madrid. També hi passen els autobusos de les línies 101, 105 i 115.

## Enllaços externs

* Estadística del districte Barajas
* Ortofoto de Barajas i mapes del districte i els seus barris, amb les seccions censals Arxivat 2012-03-24 a Wayback Machine.
* Barrio de Casco Histórico de Barajas Arxivat 2020-06-11 a Wayback Machine. a la Madripedia
# Ibaialde

Ibaialde és un nou barri de Vitòria en el Pla General d'Ordenació Urbana de 2000 que es troba dins el sector de Salburua. Limita amb Salburua al nord, amb Arkaiate a l'est, Santo Tomas a l'est i amb Larrein al sud.
El barri començà a construir-se el 2006 i s'entregaren les primeres cases el 2008, però amb la crisi econòmica s'aturà la construcció i fins al 2010 no es construí la resta del barri. S'ha construït alguns gratacels a Salburua Boulevard.

## Edificacions

En total s'ha construït al barri 1.679 edificis:
| Sector | Superfície | Total d'habitatges | Protecció oficial | Lliures |
| Ibaialde | 266.637 m² | 1.679 | 1.231 | 448 |
# Downtown Train

"Downtown Train" és una cançó de Tom Waits inclosa en el seu àlbum Rain Dogs de l'any 1985. El vídeo de promoció de la cançó va estar dirigit per Jean-Baptiste Mondino i presenta al boxejador Jake Lamotta. Rod Stewart va enregistrar una versió que va aconseguir enfilar-se a la posició número 3 de la llista Billboard Hot 100, després d'editar-se com a senzill a finals del 1989, i també va ser un número u de senzills a les llistes Hot Mainstream Rock Tracks i Hot Adult Contemporary Tracks. La cançó va aconseguir en número u al Canadà i va entrar en el top-10 de la UK Singles Chart el 1990. Stewart va rebre també una nominació de Grammy per la cançó en la categoria Best Male Pop Vocal performance. La versió de Stewart va comptar amb Jeff Beck a la guitarra, qui també va aparèixer al videoclip.
Altres artistes que han versionat Downtown Train inclouen a Mary Chapin Carpenter, que la va incloure al seu àlbum de debut Hometown Girl el 1987; i Patty Smith, que el mateix any va editar-ne una versió que va aconseguir la 95a posició a la llista Billboard Hot 100'. Everything but the Girl també va produir una versió de la cançó, en aquest cas, acústica. Bob seger també va enregistrar una versió de Downtown Train 1989, però va optar per no llançar-la perquè la versió de Stewart s'havia alliberat una mica més d'hora. El 28 de febrer de 2011, Seger finalment va editar la seva versió de la cançó com a single, que és també part de l'àlbum recopilatori Ultimate Hits: Rock and Roll Never Forgets. El grup alemany The Piano Has Been Drinking va incloure una versió de Downtown Train (Rude Jolf) al seu àlbum de 1990 The Piano Has Been Drinking que només consta de versions de cançons Tom Waits en el dialecte Kölsch.
L'artista sueca Moneybrother va editar una versió sueca de la cançó; s'inclou al seu àlbum Pengabrorsan. Rentokill, un grup de hardcore/punk austríac va enregistrar una versió de la pista per al seu Ep de 2009 The O.S.E.

## Versions
### Versió de Patty Smyth

| Llista d'èxits (1987) | Màxima posició |
| US Billboard Hot 100 | 95 |
| US Billboard Hot Mainstream Rock Tracks | 40 |

### Versió de Rod Stewart

| Llista d'èxits (1989-1990) | Màxima posició |
| Llista canadenca de singles | 1 |
| Llista alemanya de singles | 39 |
| Llista irlandesa de singles | 13 |
| Llista holandesa de singles | 42 |
| Llista neozelandesa de singles | 30 |
| UK Singles Chart | 10 |
| US Billboard Hot 100 | 3 |
| US Billboard Adult Contemporary | 1 |
| US Billboard Hot Mainstream Rock Tracks | 1 |

### Versió de Bob Seger

| Llista d'èxits (2011) | Màxima posició |
| Billboard Adult Contemporary | 17 |

## Referències

* ↑ Whitburn, Joel (2004). The Billboard Book of Top 40 Hits, 8th Edition (Billboard Publications), page 605.
* ↑ Hyatt, Wesley (1999). The Billboard Book of #1 Adult Contemporary Hits (Billboard Publications), page 355.
# Corporación Club Deportivo Arturo Fernández Vial

El Corporación Club Deportivo Arturo Fernández Vial és un club de futbol xile de la ciutat de Concepción.
Els orígens del club es troben en el Club Deportivo Ferroviario Internacional nascut el desembre de 1897. El club adoptà el nom de Club Deportivo Ferroviario Almirante Arturo Fernández Vial el 3 de juny de 1903, en honor de l'almirall Arturo Fernández Vial.
El club va patir una dramàtica separació l'any 2011 en dues institucions paral·leles: el Club de Deportes Arturo Fernández Vial S.A.D.P., club reconegut per l'ANFP, més tard des afiliat per deutes milionaris; i la Corporación Club DeportivoArturo Fernández Vial, que tenia el suport de l'afició ferroviària. L'any 2015, els dos clubs es van fusionar per intentar tornar al professionalisme.

## Palmarès

* Segona divisió xilena de futbol:
** 1982
* Tercera divisió xilena de futbol:
** 1981
* Quarta divisió xilena de futbol:
** 2013

## Referències

* 1 2 Marín Méndez, Edgardo (1995). Centenario historia total del fútbol chileno: 1895-1995. Santiago de Chile: Editores y Consultores REI. p. 355.
* ↑ Historia Arxivat 2018-03-14 a Wayback Machine. a fernandezvial.cl

## Enllaços externs

* Web Oficial Arxivat 2015-09-27 a Wayback Machine. (castellà)
* Web no Oficial (castellà)
# Physostigma

Physostigma és un gènere de planta de flors amb cinc espècies pertanyent a la família Fabaceae.

## Taxonomia

* Physostigma coriaceum
* Physostigma cylindrospermum
* Physostigma laxius
* Physostigma mesoponticum
* Physostigma venenosum
# V (sèrie de televisió de 2009)

V, titulada en català Els visitants, és una sèrie de televisió estatunidenca de ciència-ficció que es va estrenar a la cadena ABC el 3 de novembre de 2009. Es tracta d'una versió actual de la minisèrie V emesa entre 1984 i 1985 i creada per Kenneth Johnson. La nova sèrie narra l'arribada a la Terra d'una espècie alienígena tecnològicament avançada que aparentment arriba en pau, però que en realitat té motius sinistres. Els productors executius són Scott Peters (creador d'Els 4400), Jace Hall, Steve Pearlman i Jeffrey Bell.
Els quatre primers episodis de V es van emetre el novembre de 2009 i la segona part a partir de març de 2010 als Estats Units.[1]
La sèrie ha estat doblada al català i emesa per Televisió de Catalunya. La primera temporada de la sèrie fou emesa per primera vegada per TV3 l'any 2010, i la segona temporada va ser emesa l'any 2011 pel canal 3XL.

## Argument
### Primera temporada

Unes naus espacials gegantines apareixen sobre les grans ciutats del món i l'Anna, l'atractiva i carismàtica líder dels visitants extraterrestres, proclama que venen en to de pau. Mentre un petit nombre d'humans comença a dubtar de la sinceritat dels aparentment benvolents Visitants, l'agent Erica Evans de la unitat antiterrorista de l'FBI descobreix que els alienígenes en realitat són rèptils i han estat, durant anys, infiltrant-se en la societat, tant en governs, com en la medicina o empreses de negocis i ara estan en l'última etapa del seu pla per apoderar-se del planeta.

### Segona temporada

El 4 de gener de 2011 es va estrenar la segona temporada de la sèrie. En el segon episodi es va poder veure la nova incorporació estel·lar: Jane Badler-Diana a la sèrie V dels anys 80-, qui interpreta a Diana, la mare de l'Anna.

## Repartiment

* Elizabeth Mitchell com a Erica Evans, agent de l'FBI.
* Morris Chestnut com a Ryan Nichols, un visitant que viu amb els
* Joel Gretsch com el pare Jack Landry, capellà catòlic
* Logan Huffman com a Tyler Evans, fill d'Erica Evans
* Lourdes Benedicto com a Valerie Stevens, nòvia de Ryan
* Laura Vandervoort com a Lisa, filla de l'Anna
* Charles Mesure com a Kyle Hobbes, un mercenari
* Morena Baccarin com a Anna, la líder dels visitants.
* Scott Wolf com a Chad Decker, un reporter de televisió

## Referències

* ↑ Rice, Lynette (July 26, 2009). «V: ABC's alien series invades Comic-Con—but does it come in peace?». Entertainment Weekly.
* ↑ Sullivan, Brian Ford. «ABC Books V for November 3». The Futon Critic, August 8, 2009. [Consulta: August 8, 2009].
* ↑ Garron, Barry. «Aliens target Earth again in "V" revival». Reuters, November 1, 2009. [Consulta: December 26, 2010].
* ↑ Abrams, Natalie «V Switches Showrunner». TVGuide.com, November 3, 2009.
* ↑ Pàgina oficial d'Els Visitants a Televisió de Catalunya Arxivat 2012-05-06 a Wayback Machine.
* ↑ Abrams, Natalie «V Switches Showrunner». TVGuide.com, November 3, 2009.
* ↑ Abrams, Natalie «V Switches Showrunner». TVGuide.com, November 3, 2009.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial d'Els Visitants a Televisió de Catalunya Arxivat 2012-05-06 a Wayback Machine.
Viccionari
# Centrisme radical

El centrisme radical és una filosofia política que va sorgir als països occidentals, especialment als Estats Units i la Gran Bretanya, en l'últim terç del segle xx. Al principi es va definir de moltes maneres però al començament del segle XXI van aparèixer una sèrie de textos i organitzacions d'investigació (think tanks) que li van donar a aquesta filosofia una forma més desenvolupada.
El terme "radical" es refereix a la bona disposició de la major part dels centristes radicals per a exigir una reforma profunda de les institucions.

## Referències

* ↑ Olson, Robert (January–February 2005). "The Rise of 'Radical Middle' Politics Arxivat 2015-09-15 a Wayback Machine.". The Futurist, vol. 39, no. 1, pp. 45–47. Publication of the World Future Society. Retrieved 7 February 2013.
* ↑ Tanenhaus, Sam (14 April 2010). "The Radical Center: The History of an Idea". The New York Times Book Review. Retrieved 7 February 2013.
* ↑ Halstead i Lind, 2002, p. 16.

## Bibliografia

* Halstead, Ted; Lind, Michael. The Radical Center: The Future of American Politics (en anglès). Knopf Doubleday Publishing Group, 2002, p. 272. ISBN 978-0-385-72029-8.
# Noisy-le-Sec

Noisy-le-Sec és un municipi francès, situat al departament de Sena Saint-Denis i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 37.312 habitants.
Forma part del cantó de Bobigny i del districte de Bobigny. I des del 2016, de la divisió Est Ensemble de la Metròpoli del Gran París.
# Hewlett Harbor

Hewlett Harbor és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.271 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hewlett Harbor tenia 1.271 habitants, 429 habitatges, i 380 famílies. La densitat de població era de 681,6 habitants/km².
Dels 429 habitatges en un 39,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 84,4% hi vivien parelles casades, en un 2,8% dones solteres, i en un 11,4% no eren unitats familiars. En el 10% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 19,8% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 159.682 $ i la renda mediana per família de 185.962 $. Els homes tenien una renda mediana de 100.000 $ mentre que les dones 40.000 $. La renda per capita de la població era de 82.069 $. Cap de les famílies i el 0,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hewlett Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hewlett Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.