OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eteoxipriota

L'eteoxipriota és una llengua extingida, no grega, pre-indouropea, de la qual s'han trobat inscripcions escrites amb el sil·labari xipriota a Xipre. El sil·labari xipriota seria un derivat de l'escriptura Lineal A, via la variant xipro-minoica anomenada Lineal C.
Aquesta llengua es devia parlar a Xipre durant l'edat del bronze, i es devia trobar sota pressió del grec arcadoxipriota des del segle X aC. Finalment es devia extingir cap al segle iv aC. Davant del misteri de les poques inscripcions conegudes, no hi ha cap certesa en l'atribució d'aquesta llengua a cap grup de llengües conegut, encara que diverses hipòtesis especulen sobre la possible relació amb l'eteocretenc, l'etrusc o el semític.
El nom eteoxipriota (‘xipriota original') és una nom creat i usat pels acadèmics moderns per a denominar les llengües anteriors al grec a l'illa de Xipre, anàleg a eteocretenc, que sí que és un nom clàssic, en relació a les llengües anteriors al grec a Creta.

## Inscripció bilingüe d'Amathus

La inscripció eteoxipriota més coneguda és un text bilingüe epigrafiat sobre una placa de marbre negre trobada a l'acròpolis d'Amathus cap a 1913, i datada cap a finals del segle IV aC. El text està escrit tant en dialecte àtic com en eteoxipriota. El text eteoxipriota en sil·labari xipriota va de dreta a esquerra, mentre que el text grec escrit en majúscules gregues, va d'esquerra a dreta. Les línies següents reprodueixen el text eteoxipriota (de dreta a esquerra) al costat del text grec (d'esquerra a dreta):
    Eteoxipriota:
       1: a-na ma-to-ri u-mi-e-s[a]-i mu-ku-la-i la-sa-na a-ri-si-to-no-se a-ra-to-wa-na-ka-so-ko-o-se
       2: ke-ra-ke-re-tu-lo-se ta-ka-na-[?-?]-so-ti a-lo ka-i-li-po-ti
    Grec:
       3: Η ПΟΛΙΣ Η АΜАΘΟΥΣΙΩΝ ΑΡΙΣΤΩΝΑ
       4: ΑΡΙΣΤΩΝΑΚΤΟΣ ΕΥΠΑΤΡΙΔΗΝ
    que correspon a l'ortografia del grec clàssic:
       3: Ἡ πόλις ἡ Ἀμαθουσίων Ἀριστῶνα
       4: 'Ἀριστώνακτος, εὐπατρίδην.
    i la traducció aproximada del qual és:
       La ciutat dels amatusians (honra) al noble Ariston (fill) d'Aristonax.

## Referències

* ↑ Sotiriou, María. Integración de culturas en las ciudades y territorios chipriotas durante la época helenística (tesi) (en castellà). Madrid: Universidad Complutense de Madrid, Servicio de Publicaciones. Madrid: Universidad Complutense de Madrid, 15-03-2010. ISBN ISBN 978-84-693-1276-6. Arxivat 2017-12-12 a Wayback Machine.
* ↑ La inscripció es reprodueix a Gordon, Evidence, p. 5., els trencaments a la pedra i les síl·labes dubtoses s'indiquen mitjançant parèntesis.
* ↑ Cyrus Gordon, Forgotten Scripts, p. 120.
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
# Resolució 340 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 340 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou aprovada per unanimitat el 25 d'octubre de 1973 durant la Guerra del Yom Kippur després que el Consell de Seguretat va ser informat de l'aparent fracàs de la resolució 238 i de la resolució 239 per acabar amb els combats.
A la resolució 340, el Consell va exigir que les parts bel·ligerants cessessin el foc de manera immediata i completa, i tornessin a les posicions ocupades per ells a les 16:50 GMT del 22 d'octubre de 1973. El Consell també:
* Demana al Secretari General de les Nacions Unides que incrementi el nombre d'observadors militars de les Nacions Unides a banda i banda de les línies d'alto el foc.
* Estableix una Força d'Emergència de les Nacions Unides per estar integrada per personal extret d'estats membres de l'ONU excepte membres permanents del Consell de Seguretat.
* Demana al Secretari General que informi en un termini de 24 hores sobre aquestes dues disposicions.
* Demana al Secretari General que informi contínuament sobre l'aplicació d'aquesta resolució, així com de les 338 i 339, i demana a tots els Estats membres que cooperin plenament en l'aplicació d'aquestes resolucions.
La resolució va ser aprovada amb 14 vots contra cap. La República Popular de la Xina no va votar ni es va abstenir formalment.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Cándida López Cano

Càndida López Cano, va néixer en Socuéllamos, Ciudad Real, Castella-la Manxa l'any 1936 i mor a Alacant, Comunitat Valenciana el 25 de setembre de l'any 2013.
Va treballar com a model professional, àmbit laboral en el qual emprava el pseudònim de Ita de l'Olmo. Més tard va passar a treballar d'actriu, i aquesta vegada va utilitzar com a nom professional Candice Kay. Mentre és actriu coneix al que es convertiria en el seu espòs (en 1964), el també actor, Aldo Sambrell, per qui acabaria treballant com a representant, i amb qui va tenir un fill, Alfredo Xavier Sánchez Cavaleiro.

## Filmografia

* Río Seco (Curt) (amb el pseudònim de Candice Kay) en 2006
* Al oeste de Río Grandes (com Candice Kay) en 1983
* La doctora, el alcalde y su señora, en el papel de Bella (com Candice Kay) en 1982
* Matar para vivir (com Candice Kay) en 1980
* Los tres supermanes contra el padrino (no surt en els títols de crèdit) en 1979
* La última jugada en el papel de Helen Carstairs (com Candice Kay) en 1975
* El otro Fu-Man-Chúen 1946

## Referències

* 1 2 http://conlavozrota.blogspot.com.es/2013/12/la-foto-descubierta-candida-lopez-cano.html.
* 1 2 «http://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GRid=125094977.». Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ http://westernboothill.blogspot.com.es/2013/09/rip.htmlConsultado%5BEnllaç+no+actiu%5D el 21 de febrero de 2016
* ↑ Fitxa a IMDb
# Mussol de les Bermudes

El mussol de les Bermudes (Aegolius gradyi) fou una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae) que habitava les Bermudes. El seu estat de conservació es considera extint.
Els fòssils estudiats mostren una espècie semblant al mussol d'Acàdia, amb les potes més robustes i cap més petit. Potser es va extingir ja en època històrica per causes poc aclarades.

## Referències

* ↑ «Mussol de les Bermudes». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 845. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «Bermuda Saw-whet Owl. Aegolius gradyi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2022. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ Storrs L. Olson. A new species of small owl of the genus Aegolius (Aves: Strigidae) from Quaternary deposits on Bermuda. Biological Society of Washington 125(2):97-105. 2012
# Oleksandr Polivoda

Oleksandr Polivoda (en ucrainès Олександр Поливода; Khàrkiv, 31 de març de 1987) és un ciclista ucraïnès, professional des del 2013 i que actualment milita a l'equip Kolss Cycling Team. Del seu palmarès destaquen curses com la Volta a Eslovàquia, els Cinc anells de Moscou o el Tour de Mersin. El 2016 aconseguí el Campionat nacional en ruta. i el 2017 el de contrarellotge.

## Palmarès en pista

* 2004
** Campió d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Sergiy Minashkin, Igor Malikov i Vitali Sxèdov)

## Palmarès en ruta

* 2007
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi de Donetsk
* 2009
** 1r al Gran Premi Somma
* 2010
** 1r al Trofeu Raffaele Marcoli
* 2012
** 1r al Gran Premi Somma
** 1r al Gran Premi Colli Rovescalesi
* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Qinghai
* 2014
** 1r a la Volta a Eslovàquia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Qinghai
* 2015
** 1r als Cinc anells de Moscou i vencedor d'una etapa
** 1r al Horizon Park-Race Maidan
** 1r al Tour de Mersin i vencedor d'una etapa
** 1r a l'Odessa Grand Prix 1
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Qinghai
* 2016
** Campió d'Ucraïna en ruta
** 1r a la Szlakiem Grodów Piastowskich i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
* 2017
** Campió d'Ucraïna en contrarellotge
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al llac Qinghai
** Vencedor d'una etapa al Tour de Xingtai
* 2018
** Campió d'Ucraïna en ruta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Fins al límit (pel·lícula de 1995)

Fins al límit (títol original: To the Limit) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Raymond Martino el 1995.Ha estat doblada al català. Continuació de Da Vinci's War, del mateix director. Però la presència d'Anna Nicole Smith al repartiment fa passar l'episodi al gènere erotic.

## Argument

Franck Da Vinci es casa amb Lupe, però el dia del matrimoni es produeix un bany de sang, en el qual la CIA està implicada. Tot remunta a històries de vells combatents del Vietnam; intervenen llavors els amics mafiosos de Franck, i també un agent molt femení de la CIA, Colette, companya de China Smith, un aliat de Franck...

## Repartiment

* Anna Nicole Smith: Colette Dubois / Vickie Lynn
* Joey Travolta: Frank DaVinci
* John Aprea: Philly Bambino
* David Proval: Joey Bambino
* Branscombe Richmond: Don Williams
* Michael Nouri: Thomas 'China' Smith
* Jack Bannon: Arthur Jameson
* Lydie Denier: Frannie
* Floyd Levine: Father Rich
* Gino Dentie: Elvis
* Melissa Martino: Mary Bany
* Alexander Marshall: Keith
* Rebecca Ferratti: Lupe
* Kathy Shower: Vinnie
* George Simonelli: Benny

## Referències

* ↑ «Fins al límit». esadir.cat.
* ↑ «To the Limit». IMDb.
# Font de Fontielles

La Font de Fontielles és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme ribagorçà de Sapeira, en territori del poble d'Escarlà.
Està situada a 749 m d'altitud, al nord-est d'Escarlà, a l'esquerra del barranc de les Sargues, anomenat en aquest lloc barranc de Fontielles. És a migdia de lo Tossal.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Teresa Alabèrnia i Domènech

Teresa Alabèrnia i Domènech (Palamós, 1948) fou tècnica de Serveis Personals del Districte de Sant Martí (Barcelona). Militant històrica del PSAN, és mare de Núria Cadenas i Alabèrnia, militant de Maulets que fou empresonada sota l'acusació pertànyer a Terra Lliure. Fou una de les fundadores de l'Assemblea Unitària per l'Autodeterminació i membre del Consell Escolar Municipal de Barcelona en representació de l'Ajuntament. També és afiliada a la Lliga per la Laïcitat.
Fou escollida Gran Cancellera de la Gran Lògia Femenina d'Espanya el juliol de 2012.

## Referències

* ↑ Escur, Núria «Teresa Alabèrnia i Domènech, gran maestra de la Gran Logia Femenina». La Vanguardia, 12-11-2012 [Consulta: 30 gener 2014].
* ↑ «“No somos ni un club ni una secta”» (en castellà). La Vanguardia, 30-05-2010. [Consulta: 23 novembre 2012].
# Dechen Shak-Dagsay

Dechen Shak-Dagsay és una cantant suïssa de mantres tibetans, nascuda a Katmandú, Nepal el 1959, filla del Venerable Dagsay Tulku. Des de 1963, resideix a Suïssa. Durant la seva infància i adolescència va estudiar la música i la dansa del Tibet, però va acabar graduant-se a l'Escola de Comerç de Suïssa el 1979 i exercint d'executiva de màrqueting a Zúric, ja que més tard deixaria el 2001 per dedicar-se completament a la música. Està casada amb el Dr. Kalsang Thutop Shak, amb qui té dos fills. El 2002, va signar un contracte amb PolyglobeMusic Àustria i amb New Earth Records per a la difusió dels seus discos a Amèrica del Nord. El maig de 2006, Dechen va acompanyar a la televisió pública suïssa en un projecte humanitari al Tibet.

## Discografia

* 1999 - Dewa Che: The Universal Healing Power of Tibetan Mantras.
* 2002 - Shi De: A Call For World Peace.
* 2004 - Dcham Sem. Inner peace through the power of compassion. CD Polyglobe Music 10405
* 2006 – Tara Devi. Inner journey toward ultimate happyness. CD Polyglobe Music 10601
* 2007 – Spirit of Compassion. The power of tibetan mantras – The Best of. CD Polyglobe Music 10821
* 2009 – A Call for Worldpeace. A Two Track Live Recording
* 2009 – Dechen Shak-Dagsay & Andreas Vollenweider, simple
* 2009 – Bodhicitta. Single
* 2009 – Beyond. Buddhist and Christian Prayers. Tina Turner amb l'autora i Regula Curti
* 2010 – Jewel
* 2011 – Children Beyond. Amb Tina Turner
* 2014 – Love Within – Beyond. Amb Tina Turner, Regula Curti i Sawani Shende-Sathaye
* 2015 – Day Tomorrow

### DVDs

    pràctica de la meditació tibetana amb l'autora
* Die Elemente. DVD 1. Polyglobe Music&Media 40510
* Lebensqualität. DVD 2. Polyglobe Music&Media 40511
* Innerer Frieden. DVD 3. Polyglobe Music&Media 40512

### Documental

* Daheim in zwei Welten. SFR-3sat. Polyglobe Music&Media 40710

## Referències

* ↑ «Concert announcement» (en alemany). Staatsschauspiel Dresden, 2011. Arxivat de l'original el 2011-06-04.
* 1 2 Dechen Shak-Dagsay: biography Arxivat 2012-04-06 a Wayback Machine. at New Earth Records
* ↑ Dechen Shak-Dagsay: biografía Arxivat 2012-04-06 a Wayback Machine. en New Earth Records
* ↑ Dagsay Tulku Rinpoche. «Introduction». A: The practice of Tibetan meditation: exercises, visualizations, and mantras for health and well-being (en anglès). Rochester VT: Inner Traditions, 2002, p. 2. ISBN 0-89281-903-0.
* ↑ Biografia

## Enllaços externs

* http://www.dechen-shak.com/
# Eugeni de Roma

Eugeni de Roma fou un màrtir romà del segle ii que va patir el martiri a Roma en un data indeterminada. La seva memòria es commemora el 23 de juliol.

## Referències

* ↑ Santoral, 23 de juliol
* ↑ San Eugenio a euroresidentes.com
* ↑ Santoral 23 de julio a vidas-santas.blogspot
# Resolució 342 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 342 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, va ser aprovada per unanimitat l'11 de desembre de 1973, observant amb agraïment un informe del Secretari General de les Nacions Unides, el Consell va decidir suspendre nous esforços sobre la base de la resolució 309 i va demanar al Secretari General que els mantingués informats de qualsevol novetat relacionada amb la qüestió de Namíbia.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Refugi Wallon

El refugi Wallon o refugi Wallon Marcadau és un refugi de muntanya del Pirineu a 1.865 metres, que ofereix 120 places d'allotjament quan està guardat i 30 quan és lliure, accessible des de Pont d'Espanya, a Cautarés. La primera pedra data de 1909. El nom és en memòria d'Edouard Wallon, un pirineista francès del segle xix.

## Característiques i informacions

El refugi és guardat de l'15 de maig al 31 de setembre també els caps de setmana d'octubre. Està equipat amb tres dipòsits de gas per a la calefacció. L'electricitat és d'origen solar, la qual permet fer avisos d'auxili, ja que la zona no és pas coberta per la xarxa de telefonia mòbil.
* Una sala a menjar.
* Una peça.
* Un punt d'aigua potable.
* El telèfon d'urgència.

## Accés

El refugi és accessible des de Cautarés seguint un sender. És a 2:30 hores a peu des del Pont d'Espanya.

## Referències

* 1 2 3 David. «Refugio Wallon-Marcadau 1865 m. Ordesa - Gavarnie - Vignemale < Pirineo Central < Pirineos en Madteam.net» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-09-29. [Consulta: 29 setembre 2017].
* 1 2 K.U.Kroketa. «Refugio de Wallon (Marcadau) - Reseña» (en espanyol europeu). [Consulta: 29 setembre 2017].
* 1 2 3 Marcadau, Refuge Wallon «Le refuge Wallon Marcadau» (en francès). Le nom du site.
# Refugi antiaeri

Un refugi antiaeri és una estructura de protecció per a la població civil i el personal militar contra possibles atacs enemics (bombardeigs) des de l'aire. Són similars en alguns aspectes als búnquers, encara que no estan dissenyats per protegir d'atacs terrestres.

## Segona Guerra Mundial

Durant la Segona Guerra Mundial, aquests refugis van ser construïts per protegir la població contra incursions aèries enemigues; no obstant això altres estructures existents i amb altres funcions eren aptes per salvaguardar a la gent durant els atacs, com ara estacions subterrànies, túnels, soterranis de grans establiments i ponts.

## Vegeu també

* Búnquer
* Merkhav Mugan
* Refugis antiaeris de la Guerra Civil a Barcelona
* Refugi antiaeri de Santa Eulàlia (L'Hospitalet)

## Enllaços externs

* Refugis antiaeris de Barcelona
* La inquietante belleza de un refugio antiaéreo (castellà)
* Museu Clifford Road Arxivat 2018-03-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Refugi antiaeri de Bombas Gens

El refugi antiaeri de Bombas Gens és un refugi antiaeri construït vora el 1938 durant la Guerra Civil espanyola, que donava servei als treballadors de la factoria Bombas Gens perquè es protegiren dels bombardejos, que s'intensificaren després què fora confiscada per elaborar armament com ara bombes de morter.

## Característiques

L'interior és una sala rectangular voltada de 21,64 metres quadrats i 2,78 metres d'altura molt ben conservada. Les seues parets estan pintades i tenen un sòcol de color gris sobre el qual discorre una banda decorativa de línies alternes de color blanc i groc. Als seus murs s'aprecien un conjunt de rètols amb pintura blava, escrit amb lletres majúscules amb indicacions de tipus higiènic i organitzatiu per a la conservació i el bon ús del lloc.
També s'han conservat restes del sistema d'il·luminació del refugi i dels orificis del sistema de ventilació.
Les parets de formigó són grosses. Entre l'escala i la sala hi ha un espai de 2,3 metres d'ample que tenia la funció de ser un escut per protegir els treballadors de la fàbrica de les fortes explosions. En l'eixida es col·locaren dos elements amb la mateixa funció de barrera: una forta columna octogonal d'1,10 metres d'espessor i una placa de metall que s'encaixava en la paret.
Actualment, en l'interior s'exposa una de les bombes de morter fabricades a l'antiga fàbrica de Bombas Gens. El refugi ha estat restaurat i condicionat perquè puga ser visitable dins de les activitats del Centre d'Art.

## Referències

* ↑ «Refugi». Bombas Gens. [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ «Així és el refugi de la Guerra Civil que Bombas Gens amaga al seu interior». Fundació Per Amor a l'Art. [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ «Bombas Gens desvela su secreto». Levante EMV, 23-12-2017. [Consulta: 23 setembre 2019].
# Rhinebeck

Rhinebeck és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 3.007 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rhinebeck tenia 3.077 habitants, 1.376 habitatges, i 690 famílies. La densitat de població era de 733,4 habitants per km².
Dels 1.376 habitatges en un 19,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,7% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 49,8% no eren unitats familiars. En el 43,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,9% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 28,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 70,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.639 $ i la renda mediana per família de 57.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.653 $ mentre que les dones 40.058 $. La renda per capita de la població era de 28.773 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rhinebeck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rhinebeck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rhinau

Rhinau (en alsacià Rhinài) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 2.348 habitants.
Forma part del cantó d'Erstein, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del cantó d'Erstein.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.681 | 1.770 | 2.216 | 2.331 | 2.286 | 2.348 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Danièle Meyer | UDF-MoDem |

## Agermanament

* Bèlmont de Perigòrd
# Myotis vivesi

Myotis vivesi és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de Mèxic, on viu al voltant del Golf de Califòrnia i a part de la costa pacífica de la Baixa Califòrnia, principalment en illes petites. El seu hàbitat natural són les zones amb despreniments de terra que tinguin forats on pugui niar, tot i que també pot viure en coves. Està amenaçat per la destrucció d'hàbitat i les espècies invasores.

## Referències

* ↑ Arroyo-Cabrales, J.; Ticul Álvarez Castañeda, S. Myotis vivesi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 agost 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# D3 Publisher

D3 Publisher és una empresa japonesa desenvolupadora de videojocs, establerta el 2 de juliol de 1992 per Yuji Ito, i actualment és una subsidiària de Fields Corporation.
Una de les sagues de videojocs més conegudes és la Simple, la que inclou jocs fàcils d'entendre a un baix preu. S'han llançat videojocs d'aquesta saga en Game Boy Advance, Nintendo DS, PlayStation 2, PlayStation 3, Nintendo GameCube i Xbox 360.
El nom D3 prové de "Domain 3" i se refereix als 3 negocis en què l'empresa volia entrar en un principi - videojocs, música i llibres -, encara que actualment publica exclusivament videojocs.

## Subsidiàries

L'empresa actualment té subsidiàries als Estats Units (D3 Publisher of America) i el Regne Unit (D3 Publisher of Europe), a més d'una aliança amb l'empresa italiana Digital Bros., D3DB Srl. Les divisions nord-americana i anglesa publiquen principalment jocs propis o llicenciats d'altres empreses japoneses a part de D3, encara que Digital Bros i D3DB han llançat diversos videojocs de la sèrie Simple sota l'etiqueta 505 GameStreet. Abans que s'establís una subsidiària als Estats Units, els jocs de D3 eren publicats per l'empresa Agetec.

## Llançaments

* Primavera 2007 - Dead Head Fred (PSP)
* Octubre 2006 - Dreamwork's Flushed Away (GameBoy Advance, Nintendo DS, PlayStation 2 i Nintendo GameCube)
* Octubre 2006 - Naruto: Ninja Council 2 (GameBoy Advance)
* Setembre 2006 - Naruto: Clash of Ninja 2 (Nintendo GameCube)
* Juny 2006 - Hi Hi Puffy Ami Yumi: The Genie and the Amp (Nintendo DS)
* Juny 2006 - Break Em All (Nintendo DS)
* Abril 2006 - Cabbage Patch Kids: Patch Puppy Rescue (GameBoy Advance)
* Març 2006 - Naruto: Ninja Council (GameBoy Advance)
* Gener 2006 - PQ: Practical Intelligent Quotient (PSP)
* Novembre 2005 - Naruto: Clash of Ninja (Nintendo GameCube)

## Enllaços externs

* (japonès) Lloc oficial de D3 Publisher (Japó)
* (anglès) Lloc oficial de D3 Publisher of America
# Teresa Aguilar Vila

Teresa Aguilar Vila (Castellserà, 22 de febrer de 1962) és una pedagoga i escriptora catalana. Ha publicat Homes i nens (1993, narrativa) i les novel·les Hotel Mar (1993) i Les hores bruixes (1993). Ha rebut els premis Joanot Martorell de narrativa de Gandia, 1993 per Les hores bruixes; L'Encobert, 1993 per Homes i nens; i el Ciutat de Badalona - Països Catalans Solstici d'Estiu, 1993 per Hotel Mar.

## Referències

* ↑ Teresa Aguilar Vila al Qui és Qui de les Lletres Catalanes