OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selecció sud-coreana de corfbol

La selecció sud-coreana de corfbol és dirigida per la Korea Korfball Federation (KKF) i representa Corea del Sud a les competicions internacionals de corfbol. La Federació Coreana, fundada l'any 2006, té la seu a Seul i forma part de la Federació Internacional de manera provisional des de l'any 2006, i com a membre de ple dret des del 2007.
El seu debut en competició internacional va ser l'any 2006 en un torneig a la Xina Taipei.

## Història

Campionat d'Àsia i Oceania :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2010 | 8è Campionat d'Àsia i Oceania | Xina | 7a plaça |
Campionat d'Àsia :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2008 | 2n Campionat d'Àsia | Jaipur (Índia) | 6a plaça |

## Referències

* ↑ «Korea Korfball Federation founded» (en anglès). IKF, 11-04-2006.
* ↑ «Federació Coreana de Korfbal a l'IKF» (en anglès). IKF.
* ↑ «Korea becomes the 46th member of the IKF» (en anglès). IKF, 15-05-2006.
* ↑ «Chinese Taipei wins 1st International Capital Cup Tournament» (en anglès). IKF, 01-07-2006.
* ↑ «Asian Championship: 1 Chinese Taipei» (en anglès). IKF, 08-06-2008. Arxivat de l'original el 2012-08-03. [Consulta: 23 novembre 2011].
* ↑ «Jaipur to host Asian Korfball Championship» (en anglès). The Economic Times, 18-05-2008.
# Platja de la Nova Mar Bella

La platja de la Nova Mar Bella és una platja situada a Barcelona al districte de Sant Martí. Juntament amb la platja de la Mar Bella, es va crear al recuperar la façana litoral de Barcelona amb motiu dels Jocs Olímpics de Barcelona (1992). És una platja força més tranquil·la que algunes altres de la ciutat.
Limita pel seu extrem nord-est amb l'espigó que la separa de la platja de Llevant i pel seu extrem sud-oest amb l'espigó de Bac de Roda, que la separa de la platja de la Mar Bella. Té una longitud de 265 m i una amplada mitjana de 45 m, de sorra de gra gruixut i un pendent d'entrada a l'aigua molt fort.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. Està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis. A la platja hi oneja la bandera d'"Ecoplayas"

## Referències

* 1 2 «Platja de la Nova Mar Bella». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 28 octubre 2018].
* 1 2 «Platja de la Nova Mar Bella». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023». Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
# Polypedates macrotis

Polypedates macrotis és una espècie de granota de la família dels racofòrids. Es troba a la part peninsular de Malàisia i Tailàndia, a Sumatra (incloent Mentawai i Natunas), a gran part de Borneo (també a Brunei) i al sud-oest de les Filipines. S'ha detectat fins als 1.200 metres d'altitud. És localment abundant en l'hàbitat adient.
Viu en boscos primaris i zones limítrofes. Es reprodueix en bassals provocats per la pluja i rases; construeix nius d'espuma.

## Referències

* 1 2 «Polypedates macrotis» (en anglès). IUCN Red List. Arvin Diesmos, Angel Alcala, Rafe Brown, Leticia Afuang, Genevieve Gee, Jeet Sukumaran, Norsham Yaakob, Leong Tzi Ming, Yodchaiy Chuaynkern, Kumthorn Thirakhupt, Indraneil Das, Djoko Iskandar, Mumpuni, Robert Inger, Robert Stuebing, Paul Yambun, Maklarin Lakim. 2004. [Consulta: 29 agost 2014].
# Portada/article juny 22
## Púlpits de San Lorenzo

Els púlpits de San Lorenzo o trones de San Lorenzo van ser les obres escultòriques que van concloure l'activitat artística de Donatello. Estan fets, en bronze, per a la basílica de San Lorenzo (Florència). Les obres es van iniciar el 1460 i Donatello es va fer càrrec de la planificació i el disseny, mentre que el treball, el va realitzar amb l'ajut de nombrosos ajudants, entre els quals van destacar Bartolomeo Bellano i Bertoldo di Giovanni.
# Portada/article juny 18
## Lleó

El lleó (Panthera leo) és un mamífer carnívor de la família dels fèlids i una de les quatre feres del gènere Panthera. Els mascles excepcionalment grans arriben a 250 kg de pes, de manera que és el segon fèlid vivent més gran, després del tigre. Els lleons salvatges viuen a l'Àfrica subsahariana i a Àsia, amb una població en perill greu al nord-oest de l'Índia; han desaparegut del nord d'Àfrica, el Pròxim Orient i l'oest d'Àsia en temps històrics. Fins a finals del Plistocè, el lleó fou el mamífer terrestre gran més estès després dels humans. La seva distribució cobria la majoria d'Àfrica, gran part d'Euràsia, des de l'oest d'Europa fins a l'Índia i a Amèrica, des del Yukon fins al Perú.
# Scutachne

Scutachne és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* S. amphistemon (C.Wright) Hitchc. y Chase
* S. dura (Griseb.) Hitchc. y Chase
# Scutiger

Scutiger és un gènere d'amfibis anurs de la família Megophrydae. Es distribueixen pel sud-oest de la Xina, el nord de Myanmar, el Nepal, el Bhutan i el nord de l'Índia.

## Taxonomia

* Scutiger adungensis
* Scutiger bhutanensis
* Scutiger brevipes
* Scutiger chintingensis
* Scutiger glandulatus
* Scutiger jiulongensis
* Scutiger liupanensis
* Scutiger maculatus
* Scutiger mammatus
* Scutiger muliensis
* Scutiger nepalensis
* Scutiger ningshanensis
* Scutiger pingwuensis
* Scutiger ruginosus
* Scutiger tuberculatus
* Scutiger boulengeri
* Scutiger gongshanensis
* Scutiger nyingchiensis
* Scutiger sikimmensis

## Referències

* Informació sobre aquest gènere de granotes. (anglès)
# Sent Vauric

Sent Vauric (en francès Saint-Vaury) és un municipi de la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.970 | 2.359 | 2.322 | 2.265 | 2.059 | 1.829 | 1.861 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Philippe Bayol | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Seoni

Seoni és una ciutat i municipalitat de Madhya Pradesh, capital del districte de Seoni. La ciutat és famosa com escenari (amb el nom de Seeonee) de les aventures de Mowgli en el llibre de la Jungla de Rudyard Kipling (1894 - 1895), però la zona fa molt de temps que ja no és jungla. Està situada a 22° 05′ N, 79° 32′ E﻿ / ﻿22.08°N,79.53°E﻿ / 22.08; 79.53. Consta al cens del 2001 amb una població de 89.799 habitants i va superar el cents mil el 2004. Un segle abans, el 1901, tenia 11.864 habitants.

## Història

Fou fundada el 1774 pel governador paixtu de Chhapara, que hi va traslladar la seva residència en un fort construït a l'efecte que encara es conserva. La municipalitat es va crear el 1867.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Sent Saupise de Dun

Sent Sepise (en francès Saint-Sulpice-le-Dunois) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 634 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Pays Dunois.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 913 | 795 | 750 | 698 | 634 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1942-1967 | Marcel Jeanrot | |
| 1967-1975 | Raymond Brunaud | |
| 1975-1983 | Raymond Pacaud | |
| 1983-2001 | Simone Theillou | |
| 2001- | Gérard Delafont | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Sent Saupise de las Chams

Sent Soupise las Chams (en francès, Saint-Sulpice-les-Champs) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. És la capçalera i la població més gran del cantó del seu nom.
La seva població, al cens de 1999, era de 366 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Pays Cruesa Thaurion Gartempe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 469 | 446 | 406 | 395 | 366 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Monique Depeige | UMP |
| 2008- | Jacqueline Larpin | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Sent Saupise de Garait

Sent Sepise (en francès Saint-Sulpice-le-Guérétois) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. És la població més gran del cantó.
La seva població al cens de 1999 era de 1.843 habitants. Està integrada a la Communauté de communes de Guéret-Saint-Vaury.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.320 | 1.239 | 1.738 | 1.879 | 1.843 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Claude Guerrier | PCF |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Serrat de les Pletes

El Serrat de les Pletes és una serra situada entre els municipis d'Alòs de Balaguer i Camarasa a la comarca del Noguera, amb una elevació màxima de 1.022 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serrat de les Planes (Sarroca de Bellera)

El Serrat de les Planes és un serrat que de la part central del terme municipal de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Comença al mesclant de dos barrancs (el de les Llèmpies, a llevant, i el de de la Llobera, a ponent.
S'enfila amb força pendent fins a assolir el cim de lo Tossal, a 1.306,8 metres d'altitud, on aquest serrat enllaça amb la serra de la Bastida.
Es troba a llevant del poble de Sarroca de Bellera, al sud i sud-est del d'Erdo, i a ponent de la Bastida de Bellera.
# Serrat de les Puces

El Serrat de les Puces és una formació muntanyosa del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situat en el sector central-oriental del terme, a llevant de la carretera BV-1245 en el seu punt quilomètric 8,5. És un serrat pla en la seva part superior, que s'abat a llevant damunt del torrent de la Riera.

## Enllaços externs

* El Serrat de les Puces en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serj Sargsian

Serj Sargsian (Stepanakert, RSS de l'Azerbaidjan, Unió Soviètica. 30 de juny de 1954), va ser president d'Armènia durant 2008-2018. Anteriorment, també va ser primer ministre del país, entre el 2007 i el 2008.

## Biografia

Serj Sargsian va néixer el 30 de juny de 1954 a Va ingressar a la Universitat Estatal d'Erevan el 1971, va servir a les Forces Armades Soviètiques de 1971 a 1972, i es va graduar de la Facultat de Psicologia de la Universitat Estatal d'Erevan el 1979. El 1983, es va casar amb la seva actual esposa, Rita, amb qui va tenir dos fills, Anuix i Satenik. És el president de la Federació d'Escacs d'Armènia.
El 23 d'abril de 2018, en el marc de les protestes no violentes que assolaven el país, Sargsian va decidir dimitir del seu càrrec de primer ministre, assegurant que "estava equivocat, mentre que Nikol Paixinian tenia raó". El 8 de maig següent, Paixinian el va substituir al càrrec.

## Referències

* ↑ «Премьер-министр Армении Саргсян подал в отставку». [Consulta: 23 abril 2018].
* ↑ Hairenik «Breaking: Serge Sarkisian Resigns as Prime Minister» (en anglès). The Armenian Weekly, 23-04-2018 [Consulta: 23 abril 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Lloc web oficial del Partit Republicà d'Armènia Arxivat 2012-02-19 a Wayback Machine.
# Planificació regional

La planificació regional o Regional planning tracta sobre l'ús eficient de les activitats de la terra, infraestructura i creixement dels assentaments humans en una zona més extensa que la ciutat o el poble. N'està relacionada la planificació urbana (urban planning) la qual es refereix només a una població. Els dos termes estan encapsulats dins la planificació espacial (spatial planning) segons la pràctica europea.

## Nomenclatura

Les zones cobertes per aquest terme als Estats Units poden cobrir més d'un estat (com RPA) o una gran conurbació o xarxa d'assentaments. A Anglaterra les zones cobertes per la planificació regional són menys extenses que als Estats Units.

## Introducció

Les regions requireixen diversos usos de la terra; protecció d'explotacions agràries, ciutats, espai industrial, transport, infraestructua, bases militars i vida silvestre.
Una ‘regió’ en termes de planificació pot ser una regió administrativa o com a mínim funcional parcialment i probablement inclourà una xarxa de poblacions.

## Bibliografia

* Jonathan Barnett, Planning for a New Century: The Regional Agenda, ISBN 1-55963-806-0
* Patricia E. Salkin, Supersizing Small Town America: Using Regionalism to Right-Size Big Box Retail, 6 Vermont Journal of Environmental Law 9 (2005) Arxivat 2006-08-19 a Wayback Machine.
* Peter Calthorpe & William Fulton, The Regional City: Planning for the End of Sprawl, ISBN 1-55963-784-6

## Enllaços externs

* US National Association of Regional Councils
* Spatial Decision Support Knowledge Portal Arxivat 2009-05-30 a Wayback Machine.
# Segimon Morey i Andreu

Segimon Morey i Andreu (Palma, Mallorca, 23 de setembre del 1794 - Manacor, Mallorca, 15 d'octubre del 1864) fou un militar espanyol.
Era el segon fill dels Senyors Jaime Morey i Pizà (de la família dels Morey de Sant Martí) capità de milícies provincials i Maria Andreu Odé de la Tour, ambdós considerats de noble ascendència. El 1807 va ingressar a l'Escola d'Artilleria, de Segòvia. Va lluitar contra els francesos a Conca, a Cadis i a Portugal on va ser capturat i dut a França (1812), d'on va poder fugir cap a Londres, llavors aliat dels espanyols.
Amb la derrota de Napoleó fou promocionat a coronel (1815). Fou nomenat governador del castell de Roses (1832-1839), governador d'Eivissa (1839-1840) i cap del quarter general de l'exèrcit de Catalunya.
És distingit en les bullangues de Barcelona i fou ascendit a general (1843).
En possessió de la Placa de San Hermenegildo, passa a la reserva l'any 1857 y torna definitivament a Mallorca fins a morir a l'edat de 70 anys (1864).

## Enllaços externs

* El brigadier Segimon Morey Andreu Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Servei d'Informació de la Presidència del Govern

El Servei d'Informació de la Presidència del Govern (SIPG) va ser un servei d'intel·ligència que va existir durant la Dictadura franquista.

## Història

Va ser creat en l'època de la presidència de Luis Carrero Blanco, amb la missió original de vigilar les universitats encara que més tard també es van afegir a les seves tasques l'espionatge de sacerdots i el moviment obrer. Després de produir-se la "Revolució dels Clavells" a Portugal, el SIPG també es va dedicar a l'espionatge dins de les Forces armades franquistes. També es va veure implicat en el suport de grups d'extrema dreta i en atemptats o actes de "guerra bruta" contra grups de l'oposició antifranquista. Va ser per això que als seus agents se'ls va arribar a conèixer com els "homes de Carrero". El SIPG va desaparèixer el 2 de novembre de 1977 en integrar-se en el Centre Superior d'Informació de la Defensa (CESID).
Des de la seva creació fins a 1974 va estar dirigit pel coronel José Ignacio San Martín.

## Referències

* 1 2 Paul Preston (2005); The Triumph of Democracy in Spain, pág. 96
* 1 2 Paul Preston (2005); The Triumph of Democracy in Spain, pàg. 97

## Vegeu també

* Organització Contrasubversiva Nacional (OCN)
* Servei Central de Documentació (SECED)
* Servei d'Informació de l'Alt Estat Major (SIAEM)
# Setmana Ciclista Valenciana

La Setmana Ciclista Valenciana és una competició ciclista per etapes femenina que es disputa al País Valencià des del 2017. Organitzada pel Club Ciclista Escapada forma part del calendari de l'UCI en la categoria 2.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2017 | Cecilie Uttrup Ludwig | Arlenis Sierra Cañadilla | Ashleigh Moolman |
| 2018 | Hannah Barnes | Ashleigh Moolman | Alicia González Blanco |
| 2019 | Clara Koppenburg | Soraya Paladin | Ashleigh Moolman |
| 2020 | Anna van der Breggen | Clara Koppenburg | Demi Vollering |
| 2021 | Annemiek van Vleuten | Margarita Victoria García Cañellas | Katrine Aalerud |
| 2022 | Annemiek van Vleuten | Cecilie Uttrup Ludwig | Marta Cavalli |
| 2023 | Justine Ghekiere | Ashleigh Moolman | Amanda Spratt |
| 2024 | Marlen Reusser | Katarzyna Niewiadoma | Niamh Fisher-Black |

## Referències

* ↑ «Concluye la VI Setmana Ciclista Valenciana con la neerlandesa Annemiek Van Vleuten (Movistar) como ganadora final». Nostresport.com, 20-02-2022. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Setmana Ciclista Valenciana». deportevalencia.com [Consulta: 2 abril 2017]. Arxivat 3 April 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-04-03. [Consulta: 2 abril 2017].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Pont-Saint-Martin

Pont-Saint-Martin (arpità Pon-Sèn-Marteun) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 3.945 habitants. Limita amb els municipis de Carema (TO), Donnas i Perloz.
Deu el seu nom al pont romà construït en època augustal a la via de les Gàl·lies que comunicava la plana padana amb Aosta (Augusta Pretoria) i la Gàl·lia mitjançant el coll del Gran Sant Bernat i el coll del Petit Sant Bernat. El pont, amb un únic gran arc de 31m de llum, encara es manté dempeus, essent l'únic d'aquestes dimensions que ha perviscut de l'època romana.
La dedicació a Sant Martí de Tours prové d'una tradició segons la qual el sant hauria fet construir el pont al dimoni amb un engany.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Guido Yeuillaz | Llista cívica |

## Agermanament

* Pont-Saint-Martin (Loira Atlàntic), Bretanya
* Bétera, País Valencià
# Pont antic de Jorba

El Pont antic de Jorba és una obra de Jorba (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un pont format per dos arcs de la mateixa mida i forma que medeixen 3'25 m de radi i que tenen una alçada, sobre el nivell de la riera, de 6'58 m. Són integrats per pilars quadrats. S'hi ha trobat dues pedres amb les dates de 1787 i 1789. A la part de dalt el pont forma barana als dos costats.

## Història

Va ésser fet en època de Carles III, tal com consta a les pedres trobades formant part de l'estructura del pont, però es desconeix el projectista i l'any en concret. Hi passava el camí Ral de Barcelona a Lleida.

## Referències

* 1 2 «Pont antic de Jorba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Província de l'Alt Alentejo

L'Alt Alentejo és una província tradicional de Portugal que va ser instituïda formalment mitjançant una reforma administrativa de 1936. No obstant això, les províncies mai no tingueren cap mena d'atribució pràctica, i van desaparèixer de la terminologia administrativa (si bé no del vocabulari col·loquial dels portuguesos) amb l'entrada en vigor de la Constitució de 1976. Delimitava pel nord amb la Beira Baixa, al nord-est amb el Ribatejo, a l'oest amb l'Estremadura, al sud amb el Baix Alentejo i a l'est amb l'Extremadura espanyola. Estava constituïda per 27 concelhos, comprenent tot el districte d'Évora i gairebé tot el districte de Portalegre (tan sols el concelho de Ponte de Sor no hi formava part, atès que formava part de Ribatejo). Tenia la seua capital a la ciutat d'Évora.
* Districte d'Évora: Alandroal, Arraiolos, Borba, Estremoz, Évora, Montemor-o-Novo, Mora, Mourão, Portel, Redondo, Reguengos de Monsaraz, Viana do Alentejo, Vila Viçosa.
* Districte de Portalegre: Alter do Chão, Arronches, Avis, Campo Maior, Castelo de Vide, Crato, Elvas, Fronteira, Gavião, Marvão, Monforte, Nisa, Portalegre, Sousel.
# Província de Yozgat

Yozgat és una província situada a la part central de Turquia. Les seves províncies adjacents són Çorum al nord-oest, Kirikkale a l'oest, Kırşehir al sud-oest, Nevşehir al sud, Kayseri al southeast, Sivas a l'est, Tokat al nord-est, i Amasya al nord. La capital provincial és Yozgat.

## Districtes

La província de Yozgat es divideix en 14 districtes (el districte de la capital apareix en negreta):
* Akdağmadeni
* Aydıncık
* Boğazlıyan
* Çandır
* Çayıralan
* Çekerek
* Kadışehri
* Saraykent
* Sarıkaya
* Şefaatli
* Sorgun
* Yenifakılı
* Yerköy
* Yozgat

## Enllaços externs

* (turc) Web oficial del governador de Yozgat
* (turc) Web oficial del municipi de Yozgat Arxivat 2013-02-15 a Wayback Machine.
* (anglès) Informació sobre el pronòstic del temps a Yozgat Arxivat 2011-08-24 a Wayback Machine.
# Portal del Motxo

El Portal del Motxo és una obra de Miravet (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat al sud del nucli urbà de la població de Miravet, a la banda de llevant del nucli antic i donant accés a aquest.

## Descripció

Es tracta de l'antic portal d'accés a l'interior del Cap de la Vila, situat al carrer del Forn i actualment recuperat com a passadís cobert. Consta de dos trams separats pel carrer de la Palla, disposat en transversal al traçat del carrer del Forn. Interiorment, els dos trams de passadís estan coberts per sostres embigats de fusta. El passadís està obert a tramuntana mitjançant un arc de mig punt bastit en maons, mentre que a migdia l'obertura és rectangular.

## Referències

* 1 2 «Portal del Motxo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Portal del Motxo». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Portal de la rectoria de Vilanova

El Portal de la rectoria de Vilanova és una obra de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un dels pocs portals que queden dempeus en l'antiga rectoria de Vilanova o de les Escales. Es troba orientat a ponent. És de forma rectangular i la llinda és decorada: al centre s'inscriu una creu llatina travessada per sagetes. Està datada al 1686 i duu la inscripció següent: "PAV VICES". És de pedra i el relleu baix. L'estat de conservació de la pedra és bo, per bé que l'entorn està totalment enderrocat.

## Història

Aquest portal pertany a l'antiga rectoria de Vilanova o de les Escales. La rectoria fou construïda al segle xvii al costat de la capella que data del segle xvi. En aquesta rectoria hi van viure els rectors els quals celebraven culta a Santa Maria de Vilanova, adoptant d'aquesta manera les funcions de parròquia encara que depengués de Sant Martí Sescorts. La rectoria va romandre activa fins al 1936 en que s'incendià i es va enderrocar, restant només dempeus alguns portals.

## Referències

* 1 2 «Portal de la rectoria de Vilanova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].