OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre d’Alcalfar

La Torre d'Alcalfar o Torre de Alcaufar és una torre defensiva en el Cap de la Punta del Morro d'Alcalfar, en el municipi de Sant Lluís, a l'illa Balear de Menorca. Juntament amb la Torre de Punta Prima, també construïda el 1787, va servir de model per a les onze torres d'estil Martello, construïdes entre 1798 i 1802, a la costa de l'illa.

## Descripció

La torre va ser construïda, entre 1786 i 1787, segons els plans de l'enginyer militar Ramón Santander, amb l'objectiu de protegir la plana del litoral del sud-est de Menorca contra les incursions dels pirates algerians. La torre, rodona i robusta, és gairebé cilíndrica i lleugerament cònica en la part superior. És feta de pedra natural, el marès típic de les Illes Balears, i l'exterior està recobert amb grans blocs de pedra. La paret està reforçada en el costat de mar per resistir el bombardeig dels canons dels vaixells. La torre consta de tres nivells, que es poden observar des de l'exterior per les pedres que hi sobresurten.
L'accés era originalment a través d'una porta que donava accés al nivell del mig, a què es podia accedir a través d'una escala retràctil. Va poder ser defensada en el parapet de la plataforma del sostre per mitjà de la lladronera. El passatge que duia a l'interior també va ser protegit a través d'un forat, que també s'utilitzava per al transport de municions cap a la plataforma superior. La planta baixa es va dividir en tres cambres, on s'emmagatzemaven la munició, la pólvora i les provisions. En la planta del mig hi havia l'allotjament dels soldats. Una escala de cargol comunica la planta del mig amb la plataforma superior, que és on es trobaven els canons.
Els enginyosos principis de disseny de la torre van convèncer els britànics de construir més torres costaneres a l'illa. Les torres Martello es construirien també a Irlanda a partir de l'any 1804.

## La torre avui dia

La torre va ser extensament restaurada l'any 1994, tot i que actualment no s'utilitza. Ara s'hi accedeix per la planta baixa.
Des de l'any 1985, la Torre d'Alcalfar ha estat declarada monument històric. Està, a més, registrada amb el codi R-I-51-0008583 del Ministeri de Cultura d'Espanya.

## Referències

* 1 2 Torre d'Alcalfar im Denkmalschutz-Katalog der Gemeinde Sant Lluís.
* ↑ Francisco Fornals Villalonga: Torres de Defensa del Consorcio del Museo Lilitar de Menorca (PDF; 16,8 MB). In: Ejercito de tierra español 71, Nr. 834, 2010, S. 54–59.
* 1 2 Mónica Fernández de la Fuente: Torres Martello en la isla de Menorca (PDF; 1,19 MB), 4. Congreso de Castellología, Madrid, 7.–9. März 2012.
* 1 2 Jason Bolton: Martello Towers Research Project (PDF; 1,7 MB), 2008, S. 23 ff.
* ↑ Torre de Alcaufar auf der Website Arquitectura defensivo-militar de Menorca
# Manchester University Press

Manchester University Press (MUP) és l'editorial universitària de la Universitat de Manchester (Regne Unit). Es dedica a la publicació de llibres i revistes acadèmiques.

## Publicació

Manchester University Press publica monografies i llibres per a l'ensenyament acadèmic universitari. Publica uns 140 llibres nous a l'any i 6 revistes.
Els llibres de MUP són comercialitzats i distribuïts per Oxford University Press als Estats Units i el Canadà i Footprint Books a Austràlia. Tots els altres territoris globals estan coberts des de Manchester mateix. Alguns dels seus llibres foren publicats anteriorment als Estats Units per Barnes & Noble, de Nova York. Més tard, establí una oficina a Nou Hampshire.

### Accés obert

Manchester University Press ha participat activament en publicacions d'accés obert durant anys. És una de les tretze editorials que participaren en el pilot Knowledge Unlatched, un enfocament de consorci bibliotecari global per a finançar llibres d'accés obert.

## Història

Manchester University Press fou fundada el 1904 per James Tait (com a Comitè de Publicacions de la Universitat), inicialment per publicar investigacions acadèmiques que es duien a terme a la Universitat Victòria de Manchester. L'oficina estava allotjada en una casa de Lime Grove.
Les oficines de la MUP han estat ubicades, a partir del 1951, a Grove House, Oxford Road, després a l'antic Hospital Dental Universitari de Manchester i, avui en dia, a l'Escola de Medicina de Manchester, a Coupland Street.

## Referències

* ↑ «About - Manchester University Press» (en anglès). Arxivat de l'original el 29 abril 2015.
* ↑ Knoop, Douglas & Jones, G. P. (1967) The Mediæval Mason; pàg. III-IV
* ↑ Messinger, Gary S. Manchester in the Victorian Age: the half-known city. Manchester University Press, 1985; pàg. IV ISBN 0719018439
* ↑ «Open Access Books» (en anglès). Manchester University Press, 2021. Arxivat de l'original el 15 febrer 2021.
* ↑ «Open Access Journals» (en anglès). Manchester University Press, 2021. Arxivat de l'original el 1 març 2021.
* ↑ «Good for publishers» (en anglès).
* ↑ Victoria University of Manchester; Calendar 1933-1934; Internet Archive
* ↑ Charlton, H. B. (1951) Portrait of a University. Manchester: U. P.; pàg. 94, 95 i 169.
* ↑ «CONTACT US» (en anglès). Manchester University Press. Arxivat de l'original el 22 d’abril 2021. [Consulta: 31 març 2021].
# Manchita

Manchita és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Manching

Manching és un municipi de Baviera, Alemanya, dins del districte de Pfaffenhofen. Es troba a la riba del riu Paar, 7 km al sud-oest d'Ingolstadt. A finals de l'Edat del Ferro hi va haver un assentament celta, l'Oppidum de Manching. Té uns 11.000 habitants.
Compta amb l'Aeroport de Manching
El Barthelmarkt, és un conegut festival de la cervesa que hi té lloc al darrer cap de setmana d'agost de tots els anys.
# Marcel Adalbert Laurent

Marcel Adalbert Laurent (Lapoutroie, 6 de juny de 1913 - Colmar, 9 d'agost de 1994) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1937 i 1946.
Durant la seva carrera aconseguí 5 victòries, entre elles dues Bordeus-París.

## Palmarès

* 1937
** 1r a la París-Contres
** 1r a St.Junien
* 1938
** 1r a la Bordeus-París
* 1939
** 1r a la Bordeus-París
* 1942
** 1r al Gran Premi d'Espéraza

## Enllaços externs

* Fitxa de Marcel Laurent
# Mariemont (Ohio)

Mariemont és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.408 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mariemont tenia 3.408 habitants, 1.463 habitatges, i 886 famílies. La densitat de població era de 1.548 habitants/km².
Dels 1.463 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 39,4% no eren unitats familiars. En el 35,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 70,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.614 $ i la renda mediana per família de 81.358 $. Els homes tenien una renda mediana de 59.400 $ mentre que les dones 38.938 $. La renda per capita de la població era de 32.897 $. Aproximadament el 3,6% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mariemont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mariemont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Marienkirche (Berlín)

La Marienkirche o Església de Santa Maria és una església evangèlica situada a Berlín, Alemanya. Es troba en Karl-Liebknecht-Straße (anteriorment Kaiser-Wilhelm-Straße) en el centre de Berlín, prop d'Alexanderplatz. L'antiguitat exacta del lloc original de l'església i l'estructura no es coneix amb precisió, però va ser esmentada per primera vegada en les cròniques alemanyes en 1292 i probablement data de principis d'aquest segle. En l'arquitectura de l'edifici destaquen els treballs de restauració relativament moderns, que van tenir lloc a la fi del segle xix i en el període posterior a la Segona Guerra Mundial.
L'església va ser originalment una església catòlica, d'ençà la Reforma protestant ha sigut sempre una església protestant luterana. Actualment és la residència del bisbe de l'Església Evangèlica de Berlín-Brandenburg-Silèsia Alta Lusàcia.

## Història

Junt a la Nikolaikirche, la Marienkirche és l'església més antiga de Berlín. Les parts més antigues de l'església estan fetes de granit, però la major part es van construir amb maons, la qual cosa li proporciona el seu color roig brillant característic. Això va ser copiat deliberadament en la construcció del proper Ajuntament de Berlín, el Rotes Rathaus. Durant la Segona Guerra Mundial l'església va patir greus danys per les bombes aliades. Després de la guerra va ser l'església més important de l'est de Berlín, i en la dècada de 1950 va ser restaurada per les autoritats de la República Democràtica d'Alemanya
Abans de la Segona Guerra Mundial, la Marienkirche estava en mig d'una part densament poblada del districte de Mitte, i s'utilitzava regularment com a parròquia. Després de la guerra, aquesta zona va ser buidada d'edificis en ruïnes i en l'actualitat l'església se situa en els espais oberts al voltant d'Alexanderplatz i la Fernsehturm (la torre de televisió de Berlín Oriental).
Fora de l'església hi ha una estàtua de Martí Luter. L'església també conté la tomba del mariscal de camp Otto Christoph von Sparr. Carl von Hildebrand Freiherr Canstein, el fundador de la societat de la Bíblia més antiga del món, la Cansteinsche Bibelanstalt, va ser soterrat en la Marienkirche en 1719.

## Referències

* ↑ «Marienkirche, Berlin» (en anglés). Aviewoncities.com.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'església (alemany)
# Marienplatz

La Marienplatz (en català, «plaça de Maria») és la plaça central de Múnic, Baviera, des de la fundació de la ciutat el 1158. La Marienplatz és avui dia el centre neuràlgic de la vida de la ciutat, al voltant de la qual s'estenen els principals carrers comercials amb tot tipus de comerços i restaurants.

## Arquitectura

Durant l'edat mitjana va acollir mercats i tornejos. El nom de Marienplatz prové de la Mariensäule (literalment pilar o columna de Maria), que ocupa el centre de la plaça i va ser erigit el 1638 per celebrar la fi de l'ocupació sueca. Actualment, la Marienplatz està flanquejada pel Nou Ajuntament (Neues Rathaus en alemany) al nord i el Vell Ajuntament (Altes Rathaus) a l'est.
Un altre element significatiu de la plaça és la popularment coneguda com a Font del Peix, una modesta font situada en el costat est, que antigament servia als peixaters del mercat per mantenir fresc el peix i que avui dia és punt de referència per a les cites.

## Transport

La Marienplatz, com a centre de la ciutat, està ben comunicada amb la resta de la ciutat i voltants. L'estació disposa de diverses sortides a la plaça. METRO (O-Bahn): La travessen les línies 3 i 6. TREN DE RODALIES (S-Bahn): La travessen les línies 1, 2, 3, 4, 6, 7 i 8.

## Enllaços externs

* Panoràmica 360° de la Marienplatz
* Què veure a Múnic Arxivat 2019-08-20 a Wayback Machine.
# MIT Press

MIT Press és una editorial universitària afiliada a l'Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT). L'editorial es centra en llibres i revistes de ciència i tecnologia.
MIT Press es va crear en 1932 com Technology Press, i es va convertir en una editorial independent, prenent el nom actual el 1962. Ha publicat més de 7000 llibres al llarg de la seva història, i publica prop de 200 llibres i 40 revistes cada any.

## Història

El 1926 Max Born va visitar el MIT per a realitzar una sèrie de lectures de problemes de la dinàmica atòmica. L'institut va publicar les lectures imprimint-les ell mateix. Aquest llibre és el número 1 als arxius de MIT Press.
El 1932, James R. Killian Jr. va ajudar a crear Technology Press que publicaria vuit títols en els següents cinc anys.
El 1937, John Wiley & Sons es van fer càrrec de l'editorial i el màrqueting de la impremta, durant els 25 següents anys va publicar 125 títols.
El 1962, MIT es va separar de Wiley i va millorar la seva impremta per crear l'editorial independent MIT Press. Des del 2004, Wiley és l'encarregada de distribuir els llibres de MIT Press a Europa. El 1968 va afegir una divisió de revistes periòdiques.
El 1969 va obrir una oficina de màrqueting a Europa. Al juliol de l'any 2003 MIT Press arribà als 7000 llibres publicats.

## Temàtiques

* Arquitectura
* Arts
* Bioètica
* Biologia i medicina
* Cognició, cervell i comportament
* Ciència de la computació i sistemes intel·ligents
* Economia, finances i negocis
* Enginyeria
* Estudis ambientals i naturalesa
* Humanitats
* Lleis
* Biblioteques i ciència de la informació
* Lingüística
* Neurociència
* Nous Mitjans
* Filosofia
* Fotografia
* Ciències físiques i de la terra
* Ciències polítiques
* Regional
* Ciència, tecnologia i societat

## Referències

* ↑ «The MIT Press». [Consulta: 8 desembre 2023]. (anglès)
# MIT Technology Review

MIT Technology Review és una revista bimensual propietat total de l'Institut Tecnològic de Massachusetts, i editorialment independent de la universitat. Va ser fundada el 1899 com a The Technology Review, i es va tornar a llançar sense The en el seu nom el 23 d'abril de 1998, sota la direcció de l'editor R. Bruce Journey. El setembre de 2005, es va canviar, sota el seu llavors editor en cap, Jason Pontin, a una forma semblant a la revista històrica.

## Referències

* ↑ (July 19, 2021). "MIT Technology Review names Mat Honan its new editor in chief" (en en). Nota de premsa. “Honan starts at MIT Technology Review on August 17.”
* ↑ «Our coverage is independent of any influence, including our ownership by MIT.». [Consulta: 10 novembre 2018].
* ↑ «AAM: Total Circ for Consumer Magazines». Accessabc.com. Arxivat de l'original el 2012-06-04. [Consulta: 30 març 2015].
* ↑ «MIT Technology Review». [Consulta: 5 novembre 2021].
# MJAA

L'Aliança Jueva Messiànica d'Amèrica (en anglès: Messianic Jewish Alliance of America) (MJAA), va ser fundada en 1915 amb el nom d'Aliança Hebrea Cristiana d'Amèrica.

## Història

L'Aliança Hebrea Cristiana d'Amèrica va començar a principis del segle xix com una missió cristiana per als jueus. L'organització era patrocinada pel reverend reformista Philip Milledoler, de l'Església Reformada Holandesa.
Els seus esforços notables van portar a la formació en desembre de 1816, de la primera missió cristiana americana per als jueus. La missió religiosa va ser incorporada el dia 14 d'abril de 1820, amb el nom de Societat Americana per la Millora de la Condició dels Jueus. Tanmateix, hi havia pocs jueus als Estats Units d'Amèrica en aquella època, i l'organització era dirigida per líders de diverses denominacions cristianes.
l'Aliança Hebrea Cristiana de la Gran Bretanya, era una organització fundada pel reverend protestant Carl Schwartz en 1866. Diversos grups cristians independents, es van aplegar per formar l'Aliança Hebrea Cristiana dels Estats Units en 1905. L'Aliança Cristiana Internacional Hebrea, fundada en 1925, va ser establerta com el resultat d'una iniciativa conjunta de l'Aliança Hebrea Cristiana d'Amèrica, i de l'Aliança Cristiana Hebrea de la Gran Bretanya.

## Organització juvenil

La Jove Aliança Jueva Messiànica (en anglès: Young Messianic Jewish Alliance) (YMJA) es una organització nacional de joves jueus messiànics, per a joves d'entre 13 i 30 anys. La YMJA és la secció juvenil de l'Aliança Jueva Messiànica d'Amèrica.

## Altres organitzacions

* Ministeri de l'Església Entre el Poble Jueu (en anglès: Christian Ministry Among Jewish People), és una organització de l'Església Anglicana, anteriorment el seu nom era: Societat dels Jueus de Londres, (en anglès: London Jew's Society).
* Moviment Hebreu Cristià, és un nom que serveix per definir a diverses organitzacions hebrees cristianes independents que es van formar durant el segle xix.

## Referències

* ↑ «www.mjaa.org/». Arxivat de l'original el 2018-02-27. [Consulta: 26 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Aliança Messiànica Jueva d'Amèrica (MJAA). (anglès)
* Jove Aliança Jueva Messiànica. (YMJAA). (anglès)
# Panionios BC

El Panionios BC (grec: Πανιώνιος) és la secció de bàsquet de la societat poliesportiva grega Panionios, que té la seua seu a Nea Smirni (Atenes). Participa a l'A1 Ethniki, la primera divisió grega.
El Panionios NFC va ser fundat el 1890, mentre que la secció de bàsquet data de 1919. El seu major èxit ha sigut guanyar la Copa de Grècia el 1991, derrotant el PAOK Salònica per 73-70. El 2008 va competir també a la Copa ULEB.
La secció femenina es va crear al 1947.

## Palmarés masculí

* Lligues gregues:
** Finalistes (1): 1986–87
* Copes gregues
** Campions (1): 1990–91
** Finalistes (2): 1976–77, 1994–95

## Palmarés femení

* Lligues gregues:
** Campiones (1): 2006–07
** Finalistes (1): 2007–08
* Copes gregues
** Finalistes (1): 2016–17

## Jugadors destacats

| Theódoros Papalukàs Panagiotis Giannakis Fanis Christodoulou Panayiotis Kafkis Nikos Hatzis Stratos Perpéroglu Vassilis Kikilias | Aggelos Koronios Christos Tapoutos Nikos Linardos Thurl Bailey Byron Dinkins PJ Brown | Henry Turner Gerry McNamara Žarko Paspalj Boban Janković Stephen Arigbabu Ender Arslan |

## Enllaços externs

* Web de la Lliga grega
* Pàgina de l'equip a la web de la ULEB Cup
* Pàgina del Panaionios a la web de l'Eurobasket
# Panir

El panir (en hindi: पनीर; en farsi: پنير) és un formatge tradicional de l'Índia, l'Iran i l'Afganistan. Fabricat a partir de la llet de vaca, té un gust proper a la mozzarella i una textura similar a la del tofu. Aquest formatge és un producte important de la gastronomia d'aquells països i es consumeix sol o pot entrar en la composició d'un gran nombre de plats calents.

## Referències

* ↑ Raghavan, Aditya «Paneer and the origin of cheese in India» (en Indian English). The Hindu, 30-07-2016. ISSN: 0971-751X.
* ↑ «Queso Paneer – QUESOS: Información, origen, elaboración, sabor y recetas» (en castellà). [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Queso Paneer | Características, Procedencia, Recetas» (en castellà). Arxivat de l'original el 2021-04-17. [Consulta: 18 abril 2021].

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre el panir Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (francès)
# Pastora Imperio

Pastora Rojas Monje, més coneguda pel seu nom artístic Pastora Imperio (Sevilla, 1885 / 1888 / 1889 - Madrid, 1979) va ser una bailaora gitana de folklore flamenco. Les seves actuacions incloïen estils diversos com les jotes, el vito, la farruca, soleares, el garrotín, entre d'altres.
Va gravar una important quantitat de discs, a més a més de participar en algunes pel·lícules. Va gravar nombroses cançons entre les quals destaquen La nieta de Carmen, Trianerías i Mis ojos son verdes.
Formà part de la gernació artística en què també brillaren, en les primeres dècades del segle xx, Antonia Mercé i Luque (La Argentina), Tórtola Valencia, Amalia Molina, Encarnación López (La Argentinita), i altres figures de la dansa i la cançó espanyola.

## Biografia

Pastora va néixer en el si d'una família lligada al món del flamenc i començà de ben jove a rebre classes de ball. Debutà als 13 anys al Saló Japonès de Madrid; després va començar a actuar a l'Actualidades. Va recórrer diverses capitals de l'estat fins que el 1914 va començar gires per França, Cuba, Argentina, Mèxic, d'entre d'altres.
L'abril de 1915 va estrenar El amor brujo de Manuel de Falla, obra que el compositor va escriure en el seu honor. No només va ser el compositor gadità qui va escriure inspirant-se en aquesta artista, també ho van fer poetes com els germans Álvarez Quintero, Jacinto Benavente, Antonio Machado, Ramón María del Valle-Inclán, Ramón Pérez de Ayala, Francisco Villaespesa o Emilio Carrere.
El 1929 es retira de la vida artística fins al 1934 en què reapareix oferint uns recitals de cançons i danses gitanes. Durant aquests anys treballa al teatre Coliseum i a la companyia de Pilar López. El 1958 es retirà definitivament. La seva vellesa va transcórrer allunyada del món de l'espectacle i va morir a l'edat de 90 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Soler i Samsot, Iscle». Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2011. [Consulta: 21 juny 2012].
* ↑ Diccionario de la Música y los Músicos, pàg. 180,
* ↑ Protagonistas del siglo XX, pàg. 1917.
* ↑ Espada, Rocío. La danza española: Su estudio y conservación (en castellà). Lib Deportivas Esteban Sanz, 1997, p.345. ISBN 8485977653.
* ↑ Pineda Novo, Daniel. Las Folklóricas (en castellà). J. Rodríguez Castillejo, 1990, p.99. ISBN 8487041396.

## Bibliografia

* Pérez, Mariano. Diccionario de la Música y los Músicos. Madrid: Ediciones ISTMO, 1985. ISBN 84-7090-141-9.
* Protagonistas del siglo XX. El País, S.A., 2000.
# Pedro de Felipe

Pedro de Felipe és el nom dels següents personatges:
* Pedro de Felipe del Rey (Orche, Guadalajara, 1931), escriptor espanyol.
* Pedro Eugenio de Felipe Cortés (Madrid, 1944), futbolista espanyol.
# Mantidactylus ulcerosus

Mantidactylus ulcerosus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus ulcerosus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mantidactylus zolitschka

Mantidactylus zolitschka és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Es troba als rius i als boscos humits tropicals i subtropicals.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus zolitschka. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)