OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Carasses

* No s'ha de confondre amb Carasses.
Les Carasses és una antiga masia de Sant Andreu de Palomar (Barcelona), catalogada com a bé cultural d'interès local. Actualment acull l'Escola Municipal Ignasi Iglésias.

## Descripció

És una masia de tres plantes. Els cossos laterals se li afegiren posteriorment i formen galeries amb porxos i terrassa a dalt. Presenta grans balconades i un portal dovellat. La façana està molt ben decorada, amb unes figures de terracota a la part alta, que donaren nom a l'edifici.
Es pot pujar a les terrasses per unes escales. La masia està envoltada d'una tanca i jardins i s'hi accedeix per una reixa de ferro.

## Història

En entrar al vestíbul de la casa es pot llegir una inscripció que diu que es començà a construir l'any 1650 i s'acabà el 1651.
El 1825, va ser reformada per Jaume Oliveras, que va afegir els cossos laterals i li va donar l'aspecte actual. L'any 1931 es va modificar l'interior i l'entorn per adaptar-lo a la instal·lació de l'Escola Ignasi Iglésias.

## Referències

* 1 2 3 4 «Les Carasses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 3 «LES CARASSES (GRUP ESCOLAR IGNASI IGLÉSIAS)». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.

## Enllaços externs

* «Les Carasses (Escola Ignasi Iglesias)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Les Carants (Gurp)

Les Arnés és un indret del terme municipal de Tremp, a l'antic terme de Gurp de la Conca, al Pallars Jussà.
Està situat al nord-oest del poble de Gurp, a la carena que des de la Serra de Gurp baixa cap al poble, entre els barrancs de les Carants i el de Comes. És al nord-oest de les Arnés.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Heyerdahlita

La heyerdahlita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al supergrup de l'astrofil·lita. Rep el nom per l'aventurer i etnògraf noruec Thor Heyerdal (Larvik, Noruega, 6 d'octubre de 1914 - Colla Micheri, Itàlia, 18 d'abril de 2002) notable per les seves expedicions al Kon-Tiki el 1947 i les seves expedicions a Ra al 1969 i 1970.

## Característiques

La heyerdahlita és un inosilicat de fórmula química Na₃Mn₇Ti₂(Si₄O₁₂)₂O₂(OH)₄F(H₂O)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016, sent publicada per primera vegada el 2018. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del departament d'història natural del Museu Reial d'Ontario, a Ontario (Canadà), amb el número de catàleg: m57516.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Bratthagen 1, a la localitat de Lågendalen, a Larvik (Vestfold, Noruega). També ha estat descrita a la pedrera Poudrette, situada al mont Saint-Hilaire, dins el municipi regional de comtat de La Vallée-du-Richelieu, a Montérégie (Quebec, Canadà). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Heyerdahlite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 juny 2020].
# Haplochromis longirostris

Haplochromis longirostris és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 14,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hienghène

Hienghène és un municipi francès, situat a la col·lectivitat d'ultramar de Nova Caledònia. El 2009 tenia 2.399 habitants. El punt és alt és el Mont Panié (1.626 m).

## Evolució demogràfica

Població de Hienghène (1956-2009) :
| Població | 1.940 | 2.109 | 1.846 | 1.932 | 1.729 | 2.122 | 2.208 | 2.627 | 2.399 |
| Any | 1956 | 1963 | 1969 | 1976 | 1983 | 1989 | 1996 | 2004 | 2009 |

## Composició ètnica

* Europeus 2,6%
* Canacs 96,6%
* Polinèsics 0%
* Altres, 0,8%

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1961-1977 | Yves de Villelongue | gaullista |
| 1977-1989 | Jean-Marie Tjibaou | FI, després FLNKS-UC |
| 1989-1995 | Joseph Karié Bwarhat | FLNKS-UC |
| 1995- | Daniel Fisdiepas | FLNKS-UC |

## Referències

* Divisió administrativa de Nova Caledònia
Belep • Canala • Hienghène • Houaïlou • Kaala-Gomen • Koné • Kouaoua • Koumac • Ouégoa • Poindimié • Ponérihouen • Pouébo • Pouembout • Poum • Poya • Touho • Voh •
Boulouparis • Bourail • Dumbéa • Farino • La Foa • L'Île des Pins • Moindou• Mont-Dore • Nouméa • Païta • Poya • Sarraméa • Thio • Yaté •
Ouvéa • Lifou • Maré •
# Hiera

A la mitologia grega, Hiera (Ἱέρα) és la muller de Tèlef, el fundador de la ciutat de Pèrgam. La seva imatge es troba al fris a l'interior de l'Altar de Pèrgam.
Durant la Guerra Troiana els grecs van atacar Pèrgam, ja sigui perquè la van prendre per error per Troia, o per una aliança entre Troia i Pèrgam. Hiera aparentment va ser una Amazona, i les Amazones es van unir amb el defensors de Pèrgam per repel·lir l'atac. Tanmateix, en la batalla Hiera va ser morta pel guerrer grec Nireu. Tèlef estava tant trist que va demanar un alto el foc per poder celebrar el funeral per Hiera, abans de reprendre la batalla i fer fora els invasors.
És possible que l'antiga ciutat de Hieràpolis (actualment Pamukkale, Turquia) fos anomenada en el seu honor, tot i que el nom també pot ser llegit com 'ciutat sagrada'. Va tenir dos fills amb Tèlef, Tarcont i Tirsé.

## Referències

* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Boston: C.C. Little and J. Brown, 1849, p. 990, 1196.
* ↑ Schraudolph, edited by Renée Dreyfus, Ellen. Pergamon : the Telephos frieze from the Great Altar. San Francisco, Calif.: Fine Arts Museums of San Francisco, 1996, p. 17,74. ISBN 0884010899.
* ↑ Brenk, Frederick E. Relighting the souls : studies in Plutarch, in Greek literature, religion, and philosophy, and in the New Testament background. Stuttgart: Steiner, 1998, p. 381. ISBN 351507158X.
# Lliga per l'Autonomia - Aliança Llombarda

Lliga per l'Autonomia - Aliança Llombarda és un moviment regionalista italià de la Llombardia fundat per a les eleccions legislatives italianes de 2001 per iniciativa del senador Elidio de Paoli, fundador de la Lliga Alpina Llombarda.
L'origen del moviment, però, està en l'associació del mateix nom fundada per a les eleccions legislatives de 1996 per Pierangelo Brivio i la seva esposa Angela Bossi, germana d'Umberto Bossi. Va obtenir només 100.000 vots i el càrrec de senador per a Elidio de Paoli. Això encoratjà de Paoli a presentar-se a les legislatives de 2001 amb el nom Lliga per l'Autonomia Aliança Llombarga Lliga Pensionistes, fora dels pols, i obté 3l 5,4% dels vots i un senador, ell mateix, que va al grup mixt, gràcies al sistema de vot proporcional. Després va obtenir un conseller provincial a Brescia i un altre a Bergamo. A les eleccions europees de 2004 formà part d'una llista comuna amb PSd'Az, Union für Südtirol, Lliga Front Vèneto, Llibertat Emiliana-Aliança Lliure Emiliana, Front Julià, amb un 0,5% a nivell nacional (1,5% a Llombardia).
Per a les legislatives de 2006 es presentà amb l'Unione. Al Senat treu l'1,5%, insuficient per a treure senador, i a la Cambra l'1,6% a nivell circumscripcional (2% a Bèrgam). Malgrat no obtenir càrrecs, De Paoli és nomenat secretari d'esports del govern de Romano Prodi.
Per a les eleccions legislatives italianes de 2008 es va presentar al marge de les coalicions, i el fracàs fou absolut, un 0,5% a la Cambra dels Diputats i el 0,8% al Senat (sobre base regional).

## Resultats electorals

| | Vots | % | Escons |
| Legislatives 1996 | Senat | 106.313 | 0,33 | 0 |
| Legislatives 2001 | Senat | 308.559 | 0,91 | 1 |
| Europees 2004 | | 159.098 | 0,49 | 0 |
| Legislatives 2006 | Cambra | 44.589 | 0,12 | 0 |
| Senat | 90.855 | 0,27 | 0 |
| Legislatives 2008 | Cambra | 13.997 | 0,04 | 0 |
| Senat | 45.622 | 0,14 | 0 |

## Enllaços externs

* La pàgina d'Elidio De Paoli al web del govern
# Linguamón – Casa de les Llengües

Linguamón – Casa de les Llengües fou un consorci format el 2005 per la Generalitat de Catalunya, el Centre UNESCO de Catalunya i la Fundació Fòrum Universal de les Cultures (Ajuntament de Barcelona), que tenia encomanada la tasca d'acostar el món de les llengües als ciutadans, fer viure la riquesa lingüística de manera positiva a la societat, crear consciència per a la sostenibilitat de la diversitat lingüística i difondre les grans possibilitats que ofereixen les llengües i les seves comunitats.

## Història

El 2005 la Generalitat de Catalunya, el Centre UNESCO de Catalunya i la Fundació Fòrum Universal de les Cultures van crear un consorci per gestionar la Casa de les Llengües. La creació de la Casa de les Llengües fou encarregada pel Govern català al filòleg mallorquí Antoni Mir Fullana.
El desembre de 2011 l'Ajuntament va haver de dissoldre el consorci després que la Generalitat s'hagués retirat del projecte.
El 2013 es preveia que la seu definitiva de Linguamón – Casa de les Llengües s'ubiqués a Can Ricart (districte de Sant Martí), que fou una de les primeres fàbriques d'estampació mecànica de teixits de cotó de Catalunya i un referent històric de la industrialització a Barcelona.

## Tasques

D'altra banda, per mitjà de serveis especialitzats, a Linguamón - Casa de les llengües s'hi duien a terme iniciatives al voltant de les llengües per contribuir a la millora del desenvolupament social i econòmic de la societat. Es treballava sota la premissa que els models de gestió del multilingüisme han d'incidir positivament en la cohesió social, la competitivitat i l'economia de Catalunya, així com en el desenvolupament social i laboral de la ciutadania. Es volia contribuir a fer de Catalunya un referent internacional en la gestió del multilingüisme de les societats i les noves tecnologies.
Les accions concretes en què treballava aquest organisme s'estructuraren en tres gran línies d'actuació:
* Multilingüisme i societat: promoció del coneixement de llengües i de l'actitud de respecte de la diversitat lingüística del món entre els ciutadans i les ciutadanes.
* Multilingüisme i serveis especialitzats: creació de serveis, actuacions i recursos que s'adreçaven a especialistes, organismes i empreses, per a la gestió del multilingüisme.
* Multilingüisme i relacions internacionals: creació i promoció de xarxes de treball i col·laboració amb altres organitzacions d'arreu del món dedicades a la difusió de la diversitat lingüística, les llengües i la gestió del multilingüisme.

## Referències

* ↑ «Els catalans i el plurilingüisme mundial». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: agost 2013].
* ↑ «Can Ricard es queda sense la Casa de les Llengües». El Punt Avui, 13-12-2011. [Consulta: 18 desembre 2011].
* ↑ «La Casa de les Llengües ni tan sols obrirà les portes a Can Ricart». El Punt Avui, 14-12-2011. [Consulta: 18 desembre 2011].
* ↑ «Linguamón – Casa de les Llengües». Arxivat de l'original el 2015-05-09. [Consulta: 29 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Linguamón – Casa de les Llengües Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine.
# Lleó IV

«Lleó IV» té aquests significats:
* Lleó IV d'Armènia Menor (1289-1307) rei d'Armènia Menor
* Lleó IV el Khàzar (Constantinoble, 750 - 780) emperador romà d'Orient del 775 al 780
* Papa Lleó IV (Roma, ? – 855), Papa de l'Església Catòlica del 847 al 855
* Lleó IV és una galàxia nana esferoïdal situada a la constel·lació del Lleó.
# Himantura astra

Himantura astra és una espècie de peix pertanyent a la família dels dasiàtids.

## Descripció

* Fa 17-19 cm en el moment de néixer i pot assolir els 180 com a adult.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical que viu entre 1 i 141 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des d'Austràlia fins a Papua Occidental, incloent-hi el mar de Timor.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Müller J. & Henle F. G. J., 1837. Ueber die Gattungen der Plagiostomen. Arch. Naturgeschichte v. 3. 394-401, 434 (Nachträliche Bemerkung).
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R., Manjaji-Matsumoto, B.M. & Pogonoski, J.J., 2008.
# Història de l'animació coreana

Els productes animats d'origen coreà tenen l'origen al segle xx, abans de la dècada del 1960.
La primera obra d'animació coreana fou, segons els registres, una pel·lícula del 1936 titulada Gae Koom, produïda pels artistes Yong-Wun Kim i Seok-Ki Im. Una de les primeres mostres d'animació coreana fou un anunci comercial anunciant el producte Lucky Toothpaste publicat el 1956.
Durant l'ocupació japonesa de Corea es projectaven animacions japoneses i de Walt Disney en territori coreà. Durant la Campanya de l'Oceà Pacífic el control dels militars sobre tota la indústria de l'animació implicà més dificultats per als coreans, a causa de l'accentuada discriminació social, per a participar i cobrar en ella. Excepcionalment l'animador coreà Yong-Hwan Kim treballà a la pel·lícula d'animació feixista Momotaro, Umi-no Shinpei el 1945.
La primera pel·lícula d'animació en color coreana fou Hong Gil-Dong, produïda i dirigida per Dong-Hun Shin el 1967. Aquesta està basada en una novel·la homònima del segle xvii.
Durant les dècades del 1980 i 1990 el treball d'animació a Corea del Sud fou abundant amb la característica principal de ser el territori que alberga els estudis d'animació estrangers i no els natius. A la vegada fou un període de decadència per a l'animació pròpia. Aquesta situació canvià amb la substitució de Corea del Sud per altres països com Filipines, Xina i Índia.
Des del 2003 les empreses d'animació coreanes han treballat junt a les xineses per a aconseguir l'emissió en horaris de màxima audiència: sent Space Hip Hop Duck el primer exemple amb la col·laboració entre Sunwoo Entertainment i Shanghai Animation Entertainment Studio.
A la dècada del 2010 el llargmetratge The King of Pigs de Sang-ho Yeon fou la primera pel·lícula coreana animada en participar en el Festival de Cannes.

## Referències

* 1 2 Kim, 2006, p. 63.
* ↑ Kim, 2006, p. 64.
* 1 2 Kim, 2006, p. 65.
* ↑ Kim, 2006, p. 65-66.
* ↑ Gómez Gurpegui, 2015, p. 128.
* ↑ Gómez Gurpegui, 2015, p. 129.
* ↑ Shim, 2009, p. 305.
* ↑ Gómez Gurpegui, 2015, p. 130.

## Bibliografia

* Kim, Joon-Yang «Critique of the new historical landscape of South Korean animation». Animation, 1, 1, 2006, pàg. 61-81. DOI: 10.1177/17468477065065842.
* Shim, Ae Gyung «From the center of different peripheries: constructing cultural content in a new age of diversity». Proceedings of the Korean Studies Association for Australasia Conference 2009, 2009, pàg. 301-310. Arxivat de l'original el 2017-01-16 [Consulta: 13 gener 2017].
* Gómez Gurpegui, Carlos «El realismo animado de Sang-ho Yeon». Con A de animación, 5, 2015, pàg. 126-139. DOI: 10.4995/caa.2015.3548.
# Llista d'aerolínies d'Eslovènia

La següent és una llista de les aerolínies que actualment operen a Eslovènia:
| AEROLÍNIA | IATA | OACI | Indicatiu | Fundació |
| Adria Airways | JP | ADR | ADRIA | 1961 |
| Aurora Airlines | | URR | AIR AURORA | 2005 |
| Linxair | | 8EF | | 1999 |
| Solinair | | SOP | SOLINAIR | 1991 |
# Les Comes (Cellers)

Les Comes és una coma del terme municipal de Castell de Mur, en terres de l'antic municipi de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà, a l'àmbit del poble de Cellers.
És a prop i al nord-oest de Cellers, a ponent de la Coma Llarga d'Agustí i a llevant de la Plana de Carrió. Queda al sud-oest del Serrat de la Via i de la Via de Corçà. A l'extrem sud-oriental de les Comes hi ha el cementiri del poble de Cellers.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Ofensiva sobre Al-Shaddadi

L'ofensiva sobre Al-Shaddadi (2016), també coneguda com a Operació Wrath de Khabur, va ser una ofensiva realitzada per les Forces Democràtiques de Síria (SDF) durant la Guerra Civil siriana, durant el febrer 2016. L'objectiu principal d'aquesta ofensiva era capturar la ciutat estratègica d'Al-Shaddadi i la resta del territori al sud de la Governació d'Al-Hasakah, en mans d'Estat Islàmic (EI) o Daeix. Durant l'ofensiva, la coalició internacional comandada per Estats Units va realitzar més de 86 bombardejos dins Al-Shaddadi donant suport als avenços de les SDF.

## Antecedents

El 31 d'octubre de 2015, les SDF van llançar una ofensiva a la ciutat d'Al-Hawl i a les zones rurals dels voltants. El 13 de novembre, les SDF van capturar Al-Hawl i el camp de refugiats de la mateixa població, juntament a les àrees a l'est i al sud de la ciutat. El 16 de novembre, les forces kurdo-àrabs van alliberar part del territori nord-oest d'Al-Hawl. El 22 de novembre, les SDF van capturar la ciutat de Kama'il, la base del Regiment 121, així com l'àrea circumdant. Als voltants del 30 de novembre, les SDF ja havien alliberat la presa del sud de Hasakah i la població de Qana. Durant l'ofensiva, les SDF van alliberar 1.400 quilòmetres quadrats de territori, incloent-hi més de 240 ciutats i pobles. El 23 desembre, les SDF van capturar la ciutat d'Al-Arishah i van aconseguir repel·lir un atac d'una milicia pro-governamental a les seves posicions dins la ciutat.

## Referències

* 1 2 «حملة غضب الخابور لتحرير منطقة الشدادي - قوات سوريا الديمقراطية». www.qsdmedia.org. Arxivat de l'original el 2019-05-01. [Consulta: 27 agost 2016].
* ↑ «私は小さなクルド人です on Twitter». [Consulta: 27 agost 2016].
* ↑ «Syrian Democratic Forces to extend anti-ISIS operations». Arxivat de l'original el 2016-04-15. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ 27 (Feb. 13–19) + 59 (Feb. 20–26) = 86 airstrikes (Feb. 13–26)
* ↑ «الصفحة الرئيسية - وكالة قاسيون للأنباء». Arxivat de l'original el 2015-11-18. [Consulta: 27 agost 2016].
* ↑ «U.S.-led coalition bombs ISIS main bastion in Syria's Hasakah - ARA News» (en anglès), 01-02-2016. Arxivat de l'original el 2016-10-04. [Consulta: 27 agost 2016].
* ↑ «Pro-Assad militias attack positions of western-backed Syrian Democratic Forces in Hasakah - ARA News» (en anglès), 23-12-2015. Arxivat de l'original el 2017-10-19. [Consulta: 27 agost 2016].
# Club Polideportivo Almería

El Club Polideportivo Almería és un club de futbol de la ciutat d'Almeria a Andalusia.

## Història

El Club Polideportivo Almería es fundà l'any 1983. Debutà a la Regional Preferent andalusa i en una sola temporada aconseguí l'ascens a Tercera Divisió. Dues temporades més tard puja a Segona B. Tornà a Tercera el 1989 patint una greu crisi econòmica que quasi el porta a la desaparició. No serà fins al 1994 que aconsegueix retornar a la Segona Divisió B i on romandrà durant 7 temporades.
La temporada 1990-91 es produeix un canvi important en el futbol de la ciutat. El Polideportivo abandona la competició de Segona B, mentre l'altre club de la ciutat, l'Almeria CF, canvia de nom per convertir-se en el primer club de la ciutat com a Unión Deportiva Almería. El Polideportivo continuà la seva existència a les categories més baixes del futbol andalús, fins a la temporada 2007/2008 en la qual el club no es va inscriure a la competició.

## Estadi

El Club Polideportivo Almería juga els seus partits a l'Estadi Juan Rojas (antigament anomenat Franco Navarro), inaugurat el 1976 i amb una capacitat per a 13.648 espectadors.

## Dades del club

* Temporades a Primera divisió: 0
* Temporades a Segona divisió: 0
* Temporades a Segona divisió B: 10
* Temporades a Tercera divisió: 10
* Millor posició històrica: 4t a Segona B, temporada 1998-1999

## Referències

* ↑ «Video cronològic dels equips de la ciutat a youtube». youtube. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «UD Almería». lafutbolteca. [Consulta: 9 abril 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa a www.lapreferente.com
# Esteve Bassols Montserrat

Esteve Bassols Montserrat (Barcelona, 1923 - 27 de juny de 1986) fou un locutor de ràdio i polític català.
Llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona va començar com a locutor a Radio Nacional de España fent els programes de cinema Cine forum i El espectador sincero amb Jordi Torras i Comamala. El 1951 fou nomenat delegat de Serveis de Règim Interior i Relacions Públiques de l'ajuntament de Barcelona, i de 1961 a 1969 fou delegat de serveis de Relacions Públiques i Turisme de Barcelona. Aprofità el seu càrrec per liderar l'obertura de la ciutat a l'exterior i popularitzar l'eslògan Barcelona, ciudad de ferias y congresos. Molt vinculat a la Fira de Barcelona, fou un dels promotors de Sonimag. El 1965 fou nomenat "Barcelonés del año" i el 1969 va rebre un dels Premis Ondas 1969,
El 8 de novembre de 1969 va ser cridat a Madrid pel ministre Alfredo Sánchez Bella per convertir-se en director general de Promoció Turística, càrrec que va ocupar fins al 28 de juny de 1973. Posteriorment fou secretari general de la Federació Espanyola de Centres d'Iniciatives i Turisme, gerent del Centre d'Iniciatives i Turisme de Barcelona, president de l'Agrupació Espanyola de Relacions Públiques, professor de l'Escola Superior de Relacions Públiques i president del comitè directiu d'aquesta, així com president de la Federació Europea de Ciutats de Congressos. Els darrers anys fou vicepresident de l'Institut Català de Cooperació Iberoamericana.

## Referències

* ↑ Fallece Esteve Bassols, La Vanguardia, 28 de juny de 1986
* ↑ De la Societat d'Atracció de Forasters a Turisme de Barcelona: un segle d'història, per Miquel Ribas i Comas
* ↑ Don Esteban Bassols Montserrat, ABC, 8 de novembre de 1969
* ↑ DECRETO 1401/1973, de 28 de junio, por el que cesa en el cargo de Director general de Promoción del Turismo don Esteban Bassols Montserrat