OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dinòmac

Dinomac (grec antic: Δεινόμαχος, llatí: Deinomachus) va ser un filòsof grec del segle iii aC que considerava com a màxima la unió de la virtut i el plaer corporal, cosa que Ciceró anomenarà com la unió entre l'home i la bèstia. Sovint apareix amb el seu company Cal·lifó defensant aquesta doctrina. Aquest pensament és explicat en profunditat per Climent d'Alexandria.

## Referències

* ↑ Lucian. Selected Dialogues. OUP Oxford, 8 juny 2006, p. 166–. ISBN 978-0-19-153960-2.
* ↑ Trevor Curnow. The Philosophers of the Ancient World: An A-Z Guide. A&C Black, 22 juny 2006, p. 92–. ISBN 978-0-7156-3497-4.
* ↑ Smith, William: Deinomachus a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Dinòmenes

Dinòmenes és el nom dels següents personatges:
* Dinòmenes de Gela noble grec de Sicília
* Dinòmenes de Siracusa, guàrdia personal de Jerònim de Siracusa
* Dinòmenes, escultor grec
# Dinòmenes de Gela

Dinòmenes de Gela (grec antic: Δεινομένης, llatí: Deinomenes) fou un noble de l'antiga Grècia natural de Gela (Sicília), que fou el pare de Geló II, Hieró I i Trasibul, successius tirans de Siracusa. En donen el seu nom Heròdot i Píndar.

## Referències

* ↑ Ortolani, Giuseppe Emanuele. Biografia degli uomini illustri della Sicilia, ornata de' loro rispettivi ritratti. N. Gervasi, 1819.
# Dinòmenes (escultor)

Dinòmenes (en llatí Deinomenes, en grec antic Δεινομένης) fou un escultor que va esculpir estàtues d'Io, filla d'Ínac, i de Cal·listo, filla de Licàon, que eren a l'Acròpoli d'Atenes en temps de Pausànies.
Plini el Vell diu que va florir a la 95 olimpíada (400 aC) i que va fer estàtues de Protesilau i del lluitador Pitodem. Tacià esmenta una estàtua de Besantis, reina dels peonis. El seu nom és a la base d'una estàtua, però aquesta s'ha perdut.

## Referències

* ↑ Deinomenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 952
# Pindaris

Els Pindaris foren grups militars irregulars generalment d'afganesos al servei dels generals marathes a l'Índia central al segle XVIII; els grups s'organitzaven sota caps elegits i cada gran grup o banda estava al servei d'algun cap maratha. No rebien pagament sinó el dret de saqueig i pillatge pels territoris pels que passaven o ocupaven. Quan els marathes foren derrotats a la segona Guerra Anglo-maratha de 1802-1804 per Sir Arthur Wellesley, duc de Wellington i Lord Gerard Lake, primer vescomte Lake, els pindaris es van reagrupar a Malwa sota protecció dels Sindhia i Holkar i cada any a començaments de novembre es reunien i marxaven a saquejar territoris, quasi sempre sota control britànic. La seva activitat depredadora fou molt important i va augmentar progressivament; algunes zones van quedar assolades i quasi despoblades, i altres almenys arruïnades. El 1814 es creia que eren uns 25.000 homes a cavall. La Companyia Britànica de les Índies Orientals va decidir la seva eliminació el 1816 i en una guerra que va durar del 1817 al 1818 van quedar aniquilats o pacificats.
Vegeu: Guerra Pindari

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Pindari Campaign on the Family History of India website
* Pindari Society and the Estabilishment of British Paramountcy in India Arxivat 2012-05-15 a Wayback Machine.
* Pindaris
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Diaphus dehaveni

Diaphus dehaveni és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 247 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1890. Additions to the fauna of San Diego. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 3. 1-24.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI; París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Paxton, J.R., 1979. Nominal genera and species of lanternfishes (Family Myctophidae). Contrib. Sci. Natur. Hist. Mus. Los Angeles County, 322:1-28.
* Paxton, J.R. i P.A. Hulley, 1999. Myctophidae. Lanternfishes. p. 1957-1964. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Poecilodryas

Poecilodryas és un gènere d'ocells de la família dels petròicids (Petroicidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per 4 espècies:
* Poecilodryas brachyura - petroica de barbeta negra.
* Poecilodryas cerviniventris - petroica de ventre canyella.
* Poecilodryas hypoleuca - petroica de flancs negres.
* Poecilodryas superciliosa - petroica celluda.
# Poema de Fernán González

El Poema de Fernán González narra diferents fets històrics de la vida d'aquest personatge històric i rellevant en la història de Castella.
Es creu que l'autor del Poema devia ser un monjo del monestir de San Pedro de Arlanza, i que la va compondre entre els anys 1250 i 1266.

## Contingut

Les seves reiterades campanyes contra els andalusins en defensa del territori castellà, les seves guerres contra el rei de Navarra, els seus debats amb el rei de Lleó, i la seva protecció al monestir de San Pedro de Arlanza (on finalment van reposar les seves restes), creen una trama apassionant on es reflecteix clarament el paper que el comte Ferran González va ocupar a mantenir la Castella primitiva la seva legítima sobirania sobre tot Espanya, al mantenir-se des del principi fora de l'abast de la invasió àrab.

## Estructura

L'autor de l'obra, anònim, cal situar-lo dins el marc de les obres del Mester de Clerecia, en estrofes en quaderna via i vers alexandrí dividit en hemistiquis de set síl·labes.
Sembla que no coneix molts detalls dels fets històrics en si, ja que no van quedar escrits per cap historiador de l'època de Ferran González ni posteriors a ell, sinó que la seva transmissió va ser oral.
Així doncs, el text tracta d'explicar i desenvolupar els fets conforme a la mentalitat i la lingüística del segle xiii, acudint de vegades a la imaginació i altres a les distintes fonts populars que circulaven (la cançó de gesta, tradicions, llegendes…).

## Fonts

Entre les fonts que se li atribueixen cal tenir en compte la Història Turpini inclosa al Codex Calixtinus compostel·là, la Història gothorum de Sant Isidor, el Chronicon mundi de Lluc de Tuy, el De rebus Hispaniae del Toledà, el Liber regum.També s'adverteix la influència de la llegenda de Sant Eustaqui, que inspira el cèlebre episodi de la profecia, i la tradició oral. El 1960 va ser trobada una teula amb versos del poema en castellà antic a la localitat de Villamartín de Sotoscueva (Merindad de Sotoscueva) al nord de la província de Burgos. La teula està datada del segle xiv i, per tant, anterior a la còpia del segle xv.

## Referències

* ↑ Puértolas, Julio Rodríguez. Poema de Mio Cid (en castellà). Ediciones AKAL, 1996-09-19, p. 8. ISBN 978-84-460-0462-2.
* ↑ González Álvarez, Jaime «Un nuevo planteamiento: el "mester de clerecía", los 'epígonos' y las "obras de nueva clerecía"». Actas del XI Congreso Internacional de la Asociación Hispánica de Literatura Medieval: (universidad de León, 20 al 24 de septiembre de 2005. Servicio de Publicaciones, 2007, pàg. 619–630.
* ↑ Fuentes, Marcelo «El "Poema de Fernán González" y el imperialismo castellano del siglo XIII». eHumanista: Journal of Iberian Studies, 35, 2017, pàg. 439–453. ISSN: 1540-5877.
* ↑ Moreno Hernández, Carlos «Raíces medievales del nacional catolicismo: el "poema de Fernán González"». Anuario de estudios medievales, 30, 2000, pàg. 451–472. ISSN: 0066-5061.
# Peter Schnittger

Peter Schnittger (nascut el 22 de maig de 1941) és un entrenador de futbol alemany que ha dirigit diverses seleccions nacionals d'Àfrica i Àsia, com ara Costa d'Ivori, Camerun, Etiòpia, Tailàndia, Madagascar, Benín i Senegal. El 2006 va rebutjar una proposta de la Federació Algeriana de Futbol per entrenar la seva selecció.
Mentre entrenava la selecció del Camerun, també va entrenar al club local Léopard Douala.

## Referències

* ↑ «Schnittger snubs Algeria». , 16-04-2006.
* ↑ Ian Hawkey. Feet of the Chameleon: The Story of African Football. Portico, 2010, p. 154.

## Enllaços externs

* Entrevista a Peter Schnittger
# Divalia

La Divalia o Angeronàlia era una festa que se celebrava a l'antiga Roma cada any el dia 21 de desembre en honor de la deessa Angerona.
El dia de la festa, que coincidia amb el solstici d'hivern, els pontífexs celebraven sacrificis a Angerona al temple de Volúpia, segons diu Varró, la deessa del plaer sensual, on Angerona tenia una estàtua que la representava amb un dit davant de la boca per demanar silenci.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Angerona». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 13 maig 2022].
* ↑ Marc Terenci Varró, De lingua latina, VI, 23
# Divan (moble)

Un divan és una peça del mobiliari semblant a un sofà. Originalment, a l'orient (especialment a l'Imperi Otomà), un divan era un seient llarg format per un matalàs posat contra la paret, sobre el terra o sobre una estructura o marc, amb coixins per recolzar-se.
El divans deuen el seu nom a què generalment es trobaven al llarg de les parets de les cambres del consell d'un departament anomenat divan o diwan (del persa, amb el significat de consell de govern o oficina, de les piles de papers que tractaven, i després les seves cambres del consell). Els divans són un moble comú del liwan, una habitació estreta i llarga típica de les llars del llevant mediterrani. El significat de sofà va ser adoptar per l'anglès el 1702.
El divan en el sentit de sofà, és conegut a Europa des de mitjan segle xviii. Estava de moda, en termes generals, entre 1820 i 1850, època en què el romanticisme va penetrar a la literatura. Tots els boudoirs (mena de despatx privat d'una dama – equivalent al gabinet masculí) d'aquesta generació estaven guarnits amb divans. Fins i tot es va estendre als salons de cafè, els quals de vegades eres coneguts com a divans o divans turcs, i fins i tot divans de cigars com a expressió familiar.

## Referències

* ↑ «divan». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* EtymologyOnLine (anglès)
# Pic d'Eixe

El Pic d'Eixe és un cim pirinenc que té una altitud de 2.657 metres, i està situat al terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà. De forma piramidal amb tres cares laterals, el seu vessant occidental rep el nom de Canals de la Font del Llop, és molt escarpat i forma part de la carena que marca el límit oriental de la vall de Peguera. Les altres dues cares del pic, més suaus, són la pala d'Eixe, orientada a l'est, i la Coma dels Estanyets, també orientada a l'est i separada de l'anterior per la Muntanya dels Estanyets.
A la part superior de la Pala d'Eixe s'hi van instal·lar unes estructures de formigó com a defenses antiallaus, per evitar que la neu acumulada es precipiti sobre les pistes de l'estació d'Espot Esquí.
Forma part del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2023.

## Bibliografia

* «Pala d'Eixe» (HTML). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
# Pokémon brillant

Els Pokémon brillants (Pokémon brillantes a Hispanoamèrica per l'anime, Shiny Pokémon en anglès, い ろ ち が い ポ ケ モ ン en japonès) són mutacions de Pokémon que presenten un color especial i únic. En si és una alteració genètica extremadament rara. La denominació varicolor o brillant prové dels jocs de Pokémon: quan són enviats a un combat l'animació d'una aureola d'estrelles cobrint el pokémon fa l'efecte de que brillen (aquesta animació pot variar segons la versió del joc). Aquests Pokémon no són més que una versió d'un mateix pokémon de color diferent al normal.

## Referències

* ↑ «Introducció», 26-10-2016. [Consulta: 26 octubre 2016].

## Bibliografia

* Pokémon USA. «Shiny Pokémon and the mysterious Pokérus». A: Pokémon Platinum: Prima's Official Game Guide (en anglès). Prima Games, 2009. ISBN 978-0-7615-6208-5.
* The Pokémon Company. «Shiny Pokémon and the Mysterious Pokérus». A: Pokémon Black Version & Pokémon White Version Volume 2: The Official Unova Pokédex & Guide (en anglès). Piggyback Interactive, 2011. ISBN 978-1-906064-90-7.
# Dmitri Filipov

Dmitri Nikolàievitx Filipov (en rus: Дмитрий Николаевич Филиппов; 1 d'agost de 1944, Jurga, regió de Kémerovo, República Socialista Federada Soviètica de Rússia, URSS - 13 d'octubre de 1998, Sant Petersburg, Rússia)
Fou un estadista soviètic, una figura política, pública i industrial, que des de l'any 1974 va ser un secretari del Comitè Central de Komsomol, membre del Consell de Ministres de l'URSS, cap de personal de la construcció del ferrocarril de Baikal-Amur, cap de personal per desenvolupar el petroli de Sibèria Occidental i la indústria del gas; i des de 1978 també va ser membre del Presidium del Consell Central de Sindicats. Entre 1986 i 1990 va ser el secretari i supervisor de la indústria de Leningrad i la regió de Leningrad en el Comitè Regional de Leningrad del Partit Comunista. Entre 1990 i 1993 va ser el cap de la inspecció tributària de l'estat de Sant Petersburg i a partir de 1993 va ser el gran i reputat cap de grups financers i industrials i de les organitzacions públiques de Rússia. Va morir de resultes d'una explosió de dinamita a l'entrada del seu apartament a Sant Petersburg.

## Referències

* ↑ Об обращении к губернатору Санкт-Петербурга (en rus). Assemblea Legislativa de Sant Petersburg. Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine.
* ↑ «Crime and no punishment, again» (en anglès). washington post, 24-11-1998. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Districte de Zumbo

El districte de Zumbo és un districte de Moçambic, situat a la província de Tete. Té una superfície de 12.040 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 57.084 habitants. Limita al nord i oest amb Zàmbia, al sud amb el districte de Magoé i a l'est amb el districte de Marávia.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en dos postos administrativos (Muze, Zambue i Zumbo), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Muze:
** Mazamba
** Minga
** Muze
* Posto Administrativo de Zambue:
** Chawalo
** Kasenga
** Zambue
* Posto Administrativo de Zumbo:
** Mirula
** Mukangadzi
** Zumbo

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Districte de la Broye

El Districte de Broye (en alemany Broyebezirk) és un dels set districtes del Cantó de Friburg a Suïssa. Té 22438 habitants (cens de 2003) i una superfície de 173,88 km². Està format per 31 municipis i el cap del districte és Estavayer-le-Lac. Es tracta d'un districte amb el francès com a llengua oficial.

## Municipis

| Nom | Habitants (2003) | Superfície en ha |
| Bussy | 271 | 360 |
| Châbles | 533 | 480 |
| Châtillon | 288 | 130 |
| Cheiry | 277 | 443 |
| Cheyres | 810 | 516 |
| Cugy | 896 | 657 |
| Delley-Portalban | 441 | 440 |
| Domdidier | 2266 | 896 |
| Dompierre | 616 | 445 |
| Estavayer-le-Lac | 4656 | 641 |
| Fétigny | 651 | 408 |
| Font | 264 | 252 |
| Gletterens | 611 | 302 |
| Léchelles | 538 | 875 |
| Les Montets | 1143 | 1035 |
| Lully | 703 | 544 |
| Ménières | 286 | 433 |
| Montagny | 1856 | 1752 |
| Morens | 140 | 258 |
| Murist | 438 | 820 |
| Nuvilly | 311 | 397 |
| Prévondavaux | 66 | 180 |
| Rueyres-les-Prés | 244 | 318 |
| Russy | 198 | 372 |
| Saint-Aubin | 1285 | 790 |
| Sévaz | 172 | 246 |
| Surpierre | 242 | 254 |
| Vallon | 290 | 351 |
| Vernay | 851 | 832 |
| Villeneuve | 258 | 354 |
| Vuissens | 164 | 562 |
# Districte de la Glâne

El Districte de Glâne (en alemany Glânebezirk) és un dels set districtes del Cantó de Friburg a Suïssa. Té 18975 habitants (cens de 2005) i una superfície de 168,84 km². Està format per 20 municipis i el cap del districte és Romont. Es tracta d'un districte amb el francès com a llengua oficial.

## Municipis

| Nom | Habitants (2005) | Superficie en ha |
| Auboranges | 239 | 191 |
| Billens-Hennens | 649 | 489 |
| Chapelle | 229 | 203 |
| Châtonnaye | 584 | 636 |
| Ecublens | 274 | 487 |
| Grangettes | 143 | 336 |
| La Folliaz | 885 | 991 |
| Le Châtelard | 343 | 748 |
| Massonnens | 431 | 424 |
| Mézières | 933 | 895 |
| Montet (Glâne) | 268 | 220 |
| Romont | 4185 | 1090 |
| Rue | 1090 | 1120 |
| Siviriez | 1917 | 2027 |
| Torny | 700 | 1020 |
| Ursy | 1583 | 892 |
| Villaz-Saint-Pierre | 950 | 553 |
| Villorsonnens | 1163 | 1550 |
| Vuarmarens | 362 | 375 |
| Vuisternens-devant-Romont | 1861 | 2409 |
# Pine Ridge (Carolina del Sud)

Pine Ridge és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.593 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine Ridge tenia 1.593 habitants, 606 habitatges i 458 famílies. La densitat de població era de 165,8 habitants/km².
Dels 606 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,7% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 24,4% no eren unitats familiars. En el 19,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 28,4% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.750 $ i la renda mediana per família de 54.514 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.243 $ mentre que les dones 28.846 $. La renda per capita de la població era de 18.534 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 30 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Circí

Circí (en llatí Circinus) era un compàs usat per escultors, paletes, arquitectes, i fusters a l'antiga Roma, per traslladar mesures a la peça de treball.
Hi havia dos tipus de circí, l'habitual, que s'usava per fer cercles i mesurar distàncies i un de corbat, probablement destinat a mesurar el gruix de les columnes, peces cilíndriques de fusta o objectes similars. S'atribueix el seu invent a Pèrdix, nebot de Dèdal.

## Referències

* ↑ Roger Bradley Ulrich (en anglès). Yale University Press, 2007, p.275. ISBN 0300103417.
* ↑ Smith, William (ed.). «Circinus». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 17 març 2022].
# Eureka (Carolina del Nord)

Eureka és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2006 tenia 241 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eureka tenia 244 habitants, 108 habitatges i 72 famílies. La densitat de població era de 261,7 habitants per km².
Dels 108 habitatges en un 21,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,3% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 24,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.545 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.500 $ mentre que les dones 31.875 $. La renda per capita de la població era de 14.396 $. Entorn del 9,1% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
Viccionari
# Shabbat

Xabbat (en hebreu: שבת) és el primer tractat de l'ordre Moed de la Mixnà i el Talmud. Xabbat té 24 capítols, i tracta principalment sobre les lleis relacionades amb el Shabat, el dia de descans setmanal, i les 39 activitats prohibides durant el sàbat anomenades melakhot. El tractat Shabbat fa una distinció entre les prohibicions d'origen bíblic, i les prohibicions rabíniques, i tracta sobre els decrets rabínics que van ser creats per reforçar el concepte de descans del sàbat, i per mantenir la seva santedat especial. El tractat esmenta els articles que no es poden usar ni ser moguts durant el descans sabàtic. El tractat també tracta sobre temes com la prohibició de fer negocis o de discutir sobre afers prohibits durant el Shabat, i sobre les activitats que normalment es duen a terme durant la setmana, i que estan prohibides durant el descans sabàtic.

## Referències

* ↑ «www.es.chabad.org/». Arxivat de l'original el 2018-05-28. [Consulta: 28 maig 2018].
Moed (סדר מועד)
Shabbat
Eruvin
Pesahim
Shekalim
Yoma
Sucà
Beitzà
Roix ha-Xanà
Taanit
Meguilà
Moed Katan
Haguigà :