OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Índex de Rand

L'Índex de Rand és una mesura de semblança entre dues particions d'objectes (per exemple, entre les categories resultants d'aplicar dos mètodes de categorització).

## Definició

Sigui un conjunt de $n$ objectes $O=\{o_{1},\ldots ,o_{n}\}$, i dues particions $\Pi =\{\pi _{1},\ldots ,\pi _{r}\}$ i $\Pi '=\{\pi '_{1},\ldots ,\pi '_{r}\}$ del conjunt d'objectes.
Aleshores, si definim
r': correspon al nombre de parells (a,b) on a i b es troben en un mateix grup tant a la partició $\Pi$ com a la partició $\Pi '$.
s: correspon al nombre de parells (a,b) on a i b es troben en un mateix grup de $\Pi$ però no de $\Pi '$.
t: correspon al nombre de parells (a,b) on a i b es troben en grups diferents de $\Pi$ però en canvi es troben en el mateix grup de $\Pi '$.
u: correspon al nombre de parells (a,b) on a i b es troben en grups diferents tant de $\Pi$ com de $\Pi '$.
l'índex Rand correspon al quocient:
    ${\frac {(r+u)}{n(n-1)/2}}$

## L'índex de Rand ajustat

L'índex de Rand ajustat correspon a una modificació de l'índex de Rand per tal que l'esperança de l'índex sigui zero quan considerem particions aleatòries on totes les categories de la partició tenen el mateix nombre d'objectes.
Per definir-lo, tal com hem fet abans, considerem dues particions $\Pi$ i $\Pi '$ sobre el conjunt d'objectes $O$. Aleshores, l'índex de Rand ajustat correspon a:
    ${\frac {r-Esp}{Max-Esp}}$
on $Esp$ correspon al valor esperat de l'índex de Rand i $Max$ el valor màxim. Aquests valors es defineixen com segueix:
    $Esp={\frac {np(\Pi )np(\Pi ')}{n(n-1)/2}}$
    $Max=(np(\Pi )+np(\Pi '))/2$
amb $np(\Pi )$ definit com:
    $np(\Pi )=\sum _{i=1}^{r}no_{i}(no_{i}-1)/2$
on, com s'ha dit, n és el nombre d'objectes i on $no_{i}$ és el nombre d'objectes que hi ha a la partició $\pi _{i}$.
A diferència de l'índex de Rand que sempre dona valors positius, l'ajustat pot prendre valors negatius.
# Come Out and Play (pel·lícula)

Come Out and Play és una pel·lícula de terror mexicana del 2012 produïda, rodada, editada, escrita i dirigida per Makinov. La pel·lícula és protagonitzada per Vinessa Shaw i Ebon Moss-Bachrach. El guió està basat en El juego de los niños de Juan José Plans. Va participar en la selecció oficial al XLV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.

## Argument

Beth (Vinessa Shaw) i Francis (Ebon Moss-Bachrach), una jove parella casada, estan de vacances quan s'aventuren a una illa preciosa, però molt remota. Beth està embarassada i els dos esperen gaudir de les seves últimes vacances abans que neixi el seu bebè. Quan arriben, noten que, tot i que hi ha molts nens presents, sembla que falten tots els adults. Atribuint-ho inicialment als efectes posteriors d'un festival recent, s'adonen ràpidament d'alguna cosa molt més sinistra. Els dos s'enfrontaran al terror i a decisions difícils i inquietants en la seva recerca de sortir vius de l'illa.
És un remake de "¿Quién puede matar a un niño?", una pel·lícula de terror espanyola del 1976 dirigida per Narciso Ibáñez Serrador.

## Repartiment

* Vinessa Shaw - Beth
* Ebon Moss-Bachrach - Francis
* Daniel Giménez Cacho
* Gerardo Taracena
* Alejandra Álvarez

## Referències

* ↑ «COME OUT AND PLAY (18)». Metrodome Distribution. British Board of Film Classification, 11-04-2013. [Consulta: 17 octubre 2013].
* ↑ Juego de niños al web del Festival de Sitges
* ↑ «Trailer for Who Can Kill a Child? remake, Come Out and Play!», 13-02-2013. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2017. [Consulta: 25 setembre 2017].
# Galmaarden

Galmaarden és un municipi belga de la província de Brabant Flamenc a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Galmaarden, Tollembeek i Vollezele.
# Enriqueta Baca i Reixach

Enriqueta Baca i Reixach (Vilanova i la Geltrú, 1915 - Terrassa, 2008) fou una pianista i directora de cors femenins terrassenca.
Cresqué en un ambient musical familiar i a l'edat de vuit anys va ingressar a l'Escola Municipal de Música, on ja feia uns quants anys que hi estudiaven les seves germanes Mercè, Montserrat i Carme. Seguint els seus passos, va continuar els seus estudis musicals al Conservatori de Música, quan aquest es fundà l'any 1925. Allà començà a estudiar piano i es vinculà amb la música coral l'any 1939 quan li va sẻ encomanada la direcció dels cors d'Educación y Descanso amb els que guanyà merescuts guardons en certàmens diferents.
Paral·lelament a la direcció de cors, exercí el seu mestratge a l'Escola Municipal de Música de Terrassa fins a acabar traslladant-se a Madrid per a dirigir la Sección Femenina on residí sis anys. Finalment, tornà a Terrassa per enyorança a la seva terra a l'any 1967 i començà a exercir com a professora a l'institut Egara i institut Blanxart. També recobrà la plaça de professora de piano a l'escola municipal.
Al 1977 va demanar una jubilació anticipada després d'haver exercit també com a directora de cor d'homes on hi participà com a solista el prestigiós arquitecte Joan Baca.
Als darrers anys, patí una pèrdua d'oïda que la obligà, paulatinament, a abandonar el seguit de projectes i agrupacions en les que participava. Es casà amb un company cantaire de la Massa Coral que havia enviudat i que ja coneixia des de feia temps fins a la seva mort a l'any 2008.

## Referències

* ↑ Freixas i Vivó, Josep. Musiquer Terrassenc. Novembre, 2011. Catalunya: Fundació Torre del Palau, Novembre, 2011, p. 196-197-198. ISBN 978-84-939105-1-8.
# Nasser Hejazi

Nasser Hejazi (Teheran, 19 de desembre de 1949 - Teheran, 23 de maig de 2011) fou un futbolista iranià de la década de 1970 i entrenador de futbol.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iran, amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1978. Pel que fa a clubs destacà a Taj / Esteghlal i Shahbaz. Fou escollit segon millor porter asiàtic del segle xx. Va morir l'any 2011 després de ser-li diagnosticat un càncer.

## Referències

* ↑ «Iran says farewell to ‘The Legend’». Arxivat de l'original el 2016-04-01. [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ Hejazi second best Goalkeeper in Asia
* ↑ Nasser Hejazi passed away...
* ↑ Nasser dies Arxivat 26 January 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Good-Bye with number 1 of Iran's football
# Un caso d'incoscienza

Un caso d'incoscienza és un telefilm italià del 1985 dirigida per Emidio Greco.

## Trama

Erik Sander, un ric industrial suec de començaments de la dècada del 1930, desapareix misteriosament després d'un creuer. Anderson, un periodista, comença a investigar l'esdeveniment.

## Repartiment

* Erland Josephson: Erik Sander
* Brigitte Fossey: Elisabeth
* Rüdiger Vogler: Anderson
* John Steiner: Milton Tennyson
* Claudio Cassinelli: Manlio Crivelli
* Margaret Mazzantini: Helga
* Graziano Giusti: Gentiluomo
* Roberto Bisacco: George
* William Berger: Stover
* Giuliana Calandra: Colette

## Referències

* ↑ Un caso d'incoscienza a TV Guide
* ↑ Un caso d'incoscienza al davinotti.com

## Enllaços externs

* Banda sonora de Bacalov a YouTube
# Jennifer Keller

Jennifer Keller és un personatge de ficció de la sèrie Stargate Atlantis, interpretada per l'actriu Jewel Staite.

## Història

Cap mèdic de l'expedició Atlantis en la galàxia de Pegasus. Després de la mort del doctor Carson Beckett, la doctora Elizabeth Weir va designar a Keller com a principal oficial mèdic de forma interina fins que un reemplaçament convenient pogués arribar de la Terra.
Jennifer és una noia de la petita ciutat de Chippewa Falls, Wisconsin. L'única família que va deixar a la Terra és el seu pare; la seva mare va morir fa uns anys. Jennifer segueix dubtant de les seves habilitats, tot i que és excepcionalment dotada del que fa. La seva nova posició a l'Atlàntida i les seves oportunitats per viatjar fora del món la continuen desafiant a empènyer els seus límits i esbrinar de què és capaç.
L'esperança d'Elizabeth Weir era que la doctora Keller pogués fer-se càrrec per si mateixa de la seva nova posició en l'expedició i que no hagués de portar un doctor nou des de la Terra. No obstant això Keller sentia que era inadequada per a omplir el buit que havia deixat el doctor, ja que sentia que el càrrec podia amb ella.
Durant un atac dels Asurans contra la ciutat, totes les reserves i dubtes de Keller es van esfumar de sobte quan es va veure forçada a entrar en acció, ja que havia de salvar a la dona que hores abans li havia donat tota la seva confiança - la doctora Weir.
Així, el seu primer pacient va ser la mateixa Weir, a qui es va veure obligada a realitzar un procediment radical per estabilitzar-la i, amb l'ajuda de Rodney McKay, el científic investigador principal de l'Atlàntida, finalment va salvar-li vida amb la tecnologia nanite Replicator.
Mentre continuava guanyant experiència i confiança, Keller va ser la responsable de trobar una cura a la malaltia terminal que patia el clon de Carson Beckett. També va continuar el treball pioner original de Beckett en la genètica de Wraith però quan es va implementar el tractament va tenir resultats desastrosos, cosa que va demostrar que encara calia fer molta més feina.
Jennifer va mantenir una relació romàntica amb Rodney McKay.
Va aparèixer per primera vegada a l'episodi First Strike, número 320, emès per primera vegada al juny de 2007.

## Referències

* ↑ «Jewel Staite» (en anglès). IMDb. [Consulta: 29 gener 2020].
* ↑ «Characters. Jennifer Keller» (en anglès). Gateworld. [Consulta: 29 gener 2020].
* ↑ «First Strike» (en anglès). Gateworld. [Consulta: 29 gener 2020].

## Enllaços externs

* Jennifer Keller en GateWorld Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine.
* Jennifer Keller en Metro-Goldwyn-Mayer Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine.
# Roz-sur-Couesnon

Roz-sur-Couesnon (en bretó Roz-an-Arvor) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.159 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.029 | 1.120 | 1.006 | 953 | 921 | 952 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Alain Trompette | |
| 2008- | Christophe Fambon | |
# Coronae Montes

Coronae Montes és una serralada del planeta Mart, situada entorn de les coordenades 34.3º S 86.1º E, al quadrangle Hellas. Té uns 236 km de diàmetre.
Va ser identificat per primera vegada a partir del contrast de lluentor/foscor dels senyals d'albedo fotografiades per Eugène Antoniadi i va rebre el seu nom segons la nomenclatura planetària estàndard per als accidents geogràfics de Mart.

## Referències

* ↑ "Coronae Montes". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Bibliografia

* Antoniadi, E.M.; Hermann et Cie.. Librairie Scientifique. Map of albedo features of Mars (plates 2-5), in La Planéte Mars, 1930.
# Fraubrunnen

Fraubrunnen és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), cap del districte de Burgdorf.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Entre lladres (pel·lícula de 1999)

Entre lladres (títol original: Thick as Thieves) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Scott Sanders, estrenada l'any 1999. Ha estat doblada al català.

## Argument

Frank Riles, l'hereu d'una cadena de supermercats, li encarrega a Mackin, lladre professional de talent, robar una cambra amb milions de dòlars en bons a Detroit. Després de ser traït pel seu contacte, Mackin aconsegueix escapar del cèrcol de la policia i decideix venjar-se.

## Repartiment

* Alec Baldwin: Mackin
* Khandi Alexander: Janet
* Erich Anderson: Tenesco
* Andre Braugher: Dink
* Lisette Bross: Patrona del restaurant
* Julia Sweeney: Lisa
* Rebecca de Mornay: Petrone
* Richard Edson: Danny
* Terrence Evans: xofer de bus
* Tom Everett: Bethune
* Bruce Greenwood: Bo
* Janeane Garofalo: Anne
* Michael Hitchcock: Maloney
* Michael Jai White: Pointy

## Crítica

"Avorrida, llarga i mal explicada pel·lícula en la qual regna la confusió narrativa"

## Referències

* ↑ «Entre lladres». esadir.cat.
* ↑ «Thick as Thieves». Allociné.
* ↑ «Thick as Thieves». IMDb.
* ↑ Torres, Augusto M. «Thick as Thieves». El País.
# Joan de Lidda

Joan de Lidda fou un bisbe de Lidda (Lydda) que exercia el càrrec vers el 1194.
Va deixar escrita una carta dirigida a Miquel, patriarca electe de Jerusalem, que fou publicada per l'historiador Étienne Baluze a la seva Miscellanea, en versió llatina.

## Referències

* ↑ 81.Joannes of Lydda a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 600
# Índex de Pearl

L'índex de Pearl és l'índex estadístic més comú per a mesurar l'eficàcia de mètodes anticonceptius en estudis clínics.

## Descripció

L'índex d'error del mètode anticonceptiu s'expressa amb l'índex de Pearl (IP)

## Càlcul

El càlcul de l'IP està basat en el nombre d'embarassos no planificats per cada 100 dones/any (100 dones-any), és a dir, el nombre d'embarassos que succeirien en un grup de 100 dones utilitzant el mètode durant un any.

## Fórmula

Calen tres dades per obtenir l'Índex de Pearl d'un estudi particular:
* El nombre total de mesos o cicles d'exposició de les dones en l'estudi,
* El nombre de gestacions observades, i
* La raó per la qual s'abandona l'estudi (gestació o altra raó).
Hi ha dos mètodes per calcular l'Índex de Pearl:
* Primer mètode: es divideix el nombre de gestacions entre els mesos d'exposició, i el resultat del quocient es multiplica per 1.200.
* Segon mètode: es divideix el nombre de gestacions entre els cicles menstruals experimentats per les dones de l'estudi, i després es multiplica per 1.300. En aquest mètode, al contrari que en l'anterior, es fa servir 1.300 en comptes de 1.200, ja que la durada del cicle menstrual és de 28 dies aproximadament, el que equival a 13 cicles l'any.
# Fakhr al-Dihn (desambiguació)

«Fakhr al-Dihn» té aquests significats:
* Fakhr al-Dihn Utman al-Nasirí, ustadar d'Egipte en el sultanat d'al-Nàsir Muhàmmad
* Emir Fakhr al-Dihn, ambaixador del soldà al-Kàmil que va negociar amb Frederic II el lliurament de Jerusalem en 1229.
* Emir Fakhr al-Dihn ibn al-Sheikh, cap militar del soldà al-Shalih
* Fakhr-ad-Din I, emir libanès 1516-1544
* Fakhr-ad-Din II (1572–1635), emir libanès
* Fakhr al-Din Mubarakxah, sobirà de Bengala
* Fakhr al-Din (aiubites), emir del soldà aiubita Al-Kàmil ibn al-Àdil que va negociar amb Frederic II el lliurament pacífic de Jerusalem en 1229
* Fakhr al-Din Masud, príncep gúrida
* Fakhr-ad-Din Màjid, visir mameluc d'Egipte
* Fakhr-ad-Din ar-Razí, filòsof i científic persa
# Criòfor

Criòfor (en grec antic: κριοφόρος) és un epítet que rebia Hermes en la cultura de l'antiga Grècia, el significat del qual és 'portador del marrà'. També designa una representació iconogràfica del sacrifici d'una ovella.
Pausànias esmenta l'advocació d'Hermes Criòfor a la ciutat de Tànagra, així com una estàtua del déu duent una ovella a les espatlles, obra de Calamis. El geògraf explica que la tradició deia que Hermes havia lliurat la ciutat d'una pesta en envoltar les muralles quan duia una ovella a les espatlles. A més, se celebrava una festivitat en honor d'Hermes en què l'efeb més bell envoltava la ciutat portant un carner sobre les espatlles. D'altra banda, també esmenta una altra estàtua d'Hermes Criòfor en un bosc anomenat Carnasi, a Messènia.

## Vegeu també

* Moscòfor

## Referències

* ↑ Pausànias, IX, 22, 1.
* ↑ Pausànias, IV, 33, 4.
# Francisco Martínez Montiño

Francisco Martínez Motiño, també transcrit com Montiño, va ser un cuiner i escriptor espanyol de el Segle d'Or. Segons Nicolás Antonio, va ser cap de les cuines de Felip II, i va mantenir el càrrec fins al regnat de Felip IV, presentant encara en 1620 un memorial davant el rei en el qual assenyalava que portava servint a la Casa Reial 34 anys, tot i que de la seva biografia es coneixen pocs detalls. Va ser autor d'Arte de cocina, pastelería, bizcochería y conservería, (Madrid: Luis Sánchez, 1611), que és un dels compendis més notables sobre gastronomia escrits en llengua espanyola, havent estat reimprès diverses vegades en els segles XVII i XVIII.
Es recullen unes cinc-centes receptes, i informació sobre preparació de banquets, conserves i dolços, menjar per a malalts, maneres de cocció, usos higiènics a la cuina, etcètera. Forma part del Catàleg d'Autoritats de la Reial Acadèmia Española. El 1857, l'escriptor Manuel Fernández i González va prendre el personatge històric de Martínez Motiño com a protagonista de la seva novel·la històrica El Cuiner de La seva Majestat: memòries de el temps de Felipe III.

## Edicions

* Martínez Montiño, Francisco, Arte de cocina, pastelería, bizcochería y conservería, Valencia: Librerías París Valencia, 1997. 486 pàgs. Edició facsímil de la de Barcelona, María Ángela Martí viuda, 1763. ISBN 84-89725-47-0.
* Martínez Montiño, Francisco, Arte de cocina, pastelería, bizcochería y conservería, Sevilla: Extramuros, 2009. 494 pàgs. Edició facsímil de la de Madrid, Pantaleón Aznar, 1778. ISBN 978-84-9862-339-0.
* Martínez Montiño, Francisco, Arte de cocina, pastelería, bizcochería y conservería, Valladolid: Maxtor, 2006. XII+510+16 pàgs. Edició facsímil de la de Barcelona, María Ángela Martí viuda, 1763. ISBN 84-9761-300-7.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Universal Ilustrada Europeo-Americana (en castellà). reimpressió 1990. Madrid: Espasa-Calpe, 1922, p. volum 33, pàgina 557. ISBN 9788423945009.
* ↑ Sanchez, Luis. Arte de Cozina, Pasteleria, Vizcocheria, y Conserveria. Compuesta por Francisco Martinez Motiño, cozinero mayor del Rey nuestro señor. Con privilegio., M. DC. XI..
* ↑ Diccionario de Autoridades (en castellà). edició facsímil. Madrid: Editorial Gredos, reimpresión 1990, p. tomo I, A-C, pàgina LXXXXIV. ISBN 84-249-1336-1.
* ↑ Fernández y González, Manuel, 1821-1888.. El cocinero de Su Majestad memoria del tiempo de Felipe III. Madrid: Tebas, D.L. 1976. ISBN 84-7273-091-3.
# Entre naranjos

Entre naranjos (literalment en català "Entre tarongers") és una novel·la de l'escriptor valencià Vicent Blasco Ibáñez, publicada el 1900 i enquadrada dins del seu cicle valencià de novel·les. En 1926 Metro-Goldwyn-Mayer va estrenar una pel·lícula basada en l'obra Torrent. En 2017 ha estat editada per primera volta en català per la Companyia Austrohongaresa de Vapors, en una traducció d'Eva Biot.

## Argument

La novel·la narra la història de Rafael Brull, fill únic de la família més poderosa d'Alzira. En morir el seu pare, un polític sense escrúpols corromput pel poder, Rafael decideix fer-se càrrec del negoci familiar de plantació i distribució de taronges, i de continuar la carrera política mampresa pel seu pare.
Contràriament al pare, Rafael és un home culte i honrat, la qual cosa no impedeix que en poc de temps es convertisca en un reeixit home de negocis i en polític. Malgrat el seu èxit, l'única cosa que el fa feliç és estar a prop de Leonora, una enigmàtica cantant d'òpera que, després d'alguns anys a Itàlia, torna a Alzira per curar-se de les ferides del passat. Tanmateix, el cercle conservador que envolta Rafael s'oposa a esta relació, perquè menyspreen als artistes.

## Referències

* ↑ «msu.edu». [Consulta: 12 maig 2012].
* ↑ El mito de Greta Garbo en la literatura española e hispanoamericana, Antonio Portela Lopa, 2013 pg. 117

## Enllaços externs

* Text de la novel·la en e-book (anglès)
* Primera traducció 'Entre tarongers' Arxivat 2017-03-28 a Wayback Machine.
# Noche sin cielo

Noche sin cielo és una pel·lícula de drama bèl·lic espanyola del 1947 dirigida per Ignasi F. Iquino, coautor del guió amb Juli Coll i Claramunt basat en la història de Joan Lladó Bausili.

## Sinopsi

Un grup d'espanyols residents a les Filipines supervivents dels camps de concentració japonesos s'embarquen al vaixell Plus Ultra per tornar a Espanya. Un cop arriben a Barcelona narren als periodistes les seves peripècies com a testimonis directes de l'horror.

## Repartiment

* Juan de Landa ... Federico
* José Nieto ... Julio
* Félix de Pomés ... Esteban
* Fernando Fernán Gómez ... Emilio
* Maruchi Fresno ... Rosa
* Ana Mariscal ... Cortinilla
* María Martín ... Dorothy
* Francisco Melgares... Paco
* Consuelo de Nieva... Carmen
* Adriano Rimoldi ... Pare Lorenzo
* Carlos Agostí

## Producció

Es tracta d'una pel·lícula ambientada en la Segona Guerra Mundial i que formava part d'una campanya del govern franquista destinada a fer oblidar la col·laboració espanyola amb el Tercer Reich i els seus aliats. Va ser rodada a Barcelona en un espai tancat del qual anaven sortint els presoners per a ser interrogats i torturats. Actualment no es conserva cap còpia de la pel·lícula.

## Premis

La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 250.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1947.

## Referències

* ↑ Noche sin cielo a sensacine.com
* ↑ PDF Filipinas en el cine español a Cervantes Virtual
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 57-58
# Un amor (pel·lícula de 2023)

Un amor és una pel·lícula dramàtica espanyola del 2023 dirigida per Isabel Coixet a partir d'un guió de la mateixa Coixet i Laura Ferrero basada en la novel·la homònima de Sara Mesa. És protagonitzada per Laia Costa i Hovik Keuchkerian.

## Sinopsi

La traductora independent Nat s'instal·la al poble rural de La Escapa, on troba un entorn hostil i un propietari cruel aficionat a les microagressions masclistes. El veí Andreas, conegut localment com "l'alemany", ofereix de manera incòmoda a la Nat reparacions de la llar gratuïtes a canvi d'una penetració sexual. La Nat, malgrat les primeres reticències, acaba acceptant-ho, i obre el camí a una passió autoconsumista.

## Repartiment

* Laia Costa com a Nat
* Hovik Keuchkerian com a Andreas
* Hugo Silva com a Piter
* Luis Bermejo
* Ingrid García-Jonsson com a Lara
* Francesco Carril com a Carlos

## Producció

Escrit per Isabel Coixet i Laura Ferrero, el guió és una adaptació de la novel·la Un amor del 2020 de Sara Mesa. La pel·lícula ha estat produïda per Buena Pinta Media, Perdición Films i Monte Glauco AIE amb la participació d'RTVE, la CCMA, Movistar Plus+, ICAA, i el Govern de La Rioja. Els llocs de rodatge a La Rioja inclouen Nalda, Ribafrecha i Villalobar.

## Estrena

Un amor es va presentar a la selecció oficial del 71è Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià el 26 de setembre de 2023, en competició per la Conquilla d'Or. Distribuïda per BTeam Pictures, es va estrenar als cinemes d'Espanya el 10 de novembre de 2023.

## Referències

* ↑ Medina, Marta. «Isabel Coixet, Los Javis y el documental de C. Tangana, entre lo que podrá verse en el Festival de San Sebastián 2023». El Confidencial, 14-07-2023.
* ↑ Ntim, Zac. «San Sebastián Reveals Spanish Titles: Isabel Coixet, Fernando Trueba & Isabel Herguera To Debut New Works». Deadline.com, 14-07-2023.
* ↑ Lodge, Guy. «‘Un Amor’ Review: An Excellent Laia Costa Brightens Isabel Coixet’s Dark Return to Form». Variety, 27-09-2023.
* ↑ «Isabel Coixet remueve San Sebastián con “Un amor”: “Si hay un terreno que conozco es la intimidad”». eldiario.es, 26-09-2023.
* 1 2 «Un amor», 16-02-2023.
* 1 2 3 Holland, Jonathan. «’Un Amor’: San Sebastian Review», 25-09-2023.
* 1 2 3 4 Aller, María. «'Un amor': Así ha rodado Isabel Coixet la adaptación de la novela de Sara Mesa». Fotogramas, 30-03-2023.Aller, María (30 March 2023). "'Un amor': Así ha rodado Isabel Coixet la adaptación de la novela de Sara Mesa". Fotogramas.
* ↑ «Isabel Coixet prepara el rodaje de 'Un amor', con la participación de RTVE». rtve.es, 16-02-2023.
* ↑ «"Un amor", la nova pel·lícula d'Isabel Coixet amb la participació de TV3, s'estrenarà al Festival de Sant Sebastià». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 14-07-2023.
* ↑ Medina, Marta. «Isabel Coixet: "Las microagresiones cotidianas son las que nos minan como humanos"». El Confidencial, 26-09-2023.
* ↑ «Las 111 películas españolas que más esperamos en 2023». Fotogramas, 14-06-2023. [Consulta: 14 juliol 2023].