OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albert d'Aquisgrà

Albert d'Aquisgrà o Albert d'Aix(-la-Chapelle) (floruit circa 1100), fou un cronista de la Primera Croada, nascut en la primera meitat del segle xi, que fou també canonge i custos (guardià) de la catedral d'Aquisgrà.
Res no se sap de la seva vida llevat que fou l'autor de la Historia Hierosolymitanae expeditionis (“Història de l'expedició a Jerusalem”), també titulada Chronicon Hierosolymitanum de bello sacro, una obra en llatí que consta de dotze llibres, escrits entre l'any 1125 i el 1150. Aquesta història comença amb el concili de Clermont i tracta sobre les vicissituds de la primera croada i els inicis del Regne de Jerusalem i la creació dels estats croats. La narració acaba una mica abruptament amb els fets de l'any 1121.
Aquest text fou força conegut durant l'edat mitjana i fou emprat per l'arquebisbe Guillem de Tir, com a font documental per als primers sis llibres de la seva Belli sacri historia. En època moderna, havia estat acceptat sense reserves per la majoria dels historiadors, inclòs Edward Gibbon, però en temps més recents els seu valor històric ha estat posat en dubte, tot i que el veredicte dels més prestigiosos acadèmics és que, en general, és un informe prou fiable sobre els esdeveniments de la primera croada, encara que contingui algunes afegits llegendaris.
Albert mai estigué en Terra Santa, però sembla que tingué informació de primera mà, resultat d'entrevistes amb croats que ho havien viscut i de correspondència amb persones implicades en els fets. A diferència d'altres cronistes de la primera croada, Albert no confià en la Gesta Francorum per a la narració, sinó que ho feu amb les paraules pròpies; en tot cas potser tingués accés a la Chanson d'Antioche, ja que conté similituds amb aquest poema. La primera edició del text d'Albert s'imprimí a Helmstedt el 1584, i se'n feu una edició millor formant part del prestigiós Recueil des historiens des croisades, tom IV (París, 1841–1887).

## Referències

* 1 2 3 4 Chisholm, 1911, p. 499.
* ↑ Edgington, 2007, p. i. I; i.24, 35; ii. 33, 65; iv. 53, 55; vi. 24; viii. 21.
* ↑ Edgington, 2007, p. xxvi-xxvii.

## Bibliografia

* Chisholm, Hugh. «Albert of Aix». A: Encyclopædia Britannica. 1. Cambridge University Press, 1911.
* Edgington. Albert of Aachen's History of the Journey to Jerusalem, vol.1: Books 1-6. The First Crusade 1095-1099. Farnham, 2013.
* Edgington. Albert of Aachen's History of the Journey to Jerusalem, vol. 2: Books 7-12. The Early History of the Latin States 1099-1119. Farnham, 2013.
* Edgington. Albert of Aachen, Historia Ierosolimitana. Oxford Medieval Texts, 2007.
# Teorema de l'altura

El teorema de l'altura estableix que en un triangle rectangle (ABC), l'altura (BH) respecte a la hipotenusa és mitjana proporcional o geomètrica entre els dos segments (AH i HC) en què l'altura divideix la hipotenusa.
Expressat algebraicament,
    ${\overline {BH}}^{2}={\overline {AH}}\cdot {\overline {HC}}$
on H és el peu de la perpendicular a AC per B.
Nota: en aquest article es fa ús de la notació corrent dels triangles rectangles amb les tres lletres majúscules que representen cadascun dels seus tres vèrtex i on la central és l'angle recte. Per la designació de segments i la seva longitud s'usen les dues lletres majúscules que representen els seus extrems. Per exemple, DEF seria el triangle rectangle amb vèrtex D, E (corresponent a l'angle recte) i F, amb catets DE i FE i hipotenusa DF.

## Demostració

Els dos angles aguts de qualsevol triangle rectangle són complementaris, ja que la suma dels angles de qualsevol triangle és un angle pla, mentre que els triangle rectangles, tenen el tercer angle recte.
       Notació: s'usa α per designar l'angle en A, γ per designar l'angle en C i β per designar l'angle en B del triangle rectangle BHC.
Atenent al triangle ABC, veiem que α i γ són complementaris. Atenent al triangle BHC, veiem que γ i β són complementaris. D'aquesta manera, podem afirmar que β i α són iguals.
ABC i BHC són triangles semblants perquè tenen dos angles iguals: β i α i el recte. Pel teorema de Tales,
    ${\frac {\overline {BH}}{\overline {AH}}}={\frac {\overline {HC}}{\overline {BH}}}$
d'on, reordenant, s'obté l'expressió algebraica del teorema. Q.E.D.

## Què es pot fer amb el teorema de l'altura

* Càlcul geomètric de la mitjana proporcional de dos segments de longitud a i b: Alineant els dos segments a (AH) i b (HC), es pot obtenir l'arc capaç de 90° del segment a+b (AC). El segment perpendicular a a+b que va des del seu punt d'unió (H) fins a intersecar amb l'arc capaç al punt B és la mitjana proporcional o geomètrica de a i b. Per demostrar-ho, només cal aplicar el teorema de l'altura al triangle rectangle ABC, d'angle recte a B.
# Cabanyes

«Cabanyes» té aquests significats:
* Cabanyes, plural de cabanya.
* Toponímia:
** Les Cabanyes, municipi de l'Alt Penedès
** Cabanyes (Calonge), entitat de població del municipi de Calonge (Baix Empordà)
* Antroponímia:
** Alexandre de Cabanyes i Marquès (1877-1972), pintor català
** Emili Cabanyes i Rabassa (Mataró, 1850-1917), arquitecte català
** Francesc de Cabanyes (segle xvii), militar català
** Manuel de Cabanyes i Ballester (1808-1833), escriptor català
** Oriol Pi de Cabanyes i Almirall (1950), escriptor català
# Supercopa iraquiana de futbol

La Supercopa iraquiana de futbol (Copa Al-Muthabara) fou una competició futbolística de l'Iraq que enfrontava el campió de lliga contra el campió de copa.

## Historial

Font:
Copa de Perseverança d'Iraq :
| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 1986 | Al-Rasheed | 2-1 | Al-Talaba |
| 1987-1996 | No es disputà | No es disputà | No es disputà |
| 1997 | Al-Quwa Al-Jawiya | 3-1 | Al-Zawraa |
| 1998 | Al-Zawraa | 1-0 | Al-Shorta |
| 1999 | Al-Zawraa | 2-2 (pr.) (5-4 pen) | Al-Talaba |
| 2000 | Al-Zawraa | 1-0 | Al-Quwa Al-Jawiya |
| 2001 | Al-Quwa Al-Jawiya | 1-0 | Al-Zawraa |
| 2002 | Al-Talaba | 2-1 (gol d'or) | Al-Quwa Al-Jawiya |
| Supercopa d'Iraq ||||
| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 2017 | Al-Zawraa | 1-1 (3-0 pen) | Al-Quwa Al-Jawiya |
| 2018 | No es disputà | No es disputà | No es disputà |
| 2019 | Al-Shorta | 1-1 (4-3 pen) | Al-Zawraa |
| 2020 | No es disputà | No es disputà | No es disputà |

## Referències

* ↑ «Iraq - List of Cup Winners». RSSSF.
# Banys de Dorres

Els Banys de Dorres és un petit establiment termal del terme comunal de Dorres, de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Estan situats a la zona sud-est del terme comunal de Dorres, a prop a llevant d'aquest poble, també a prop al sud-oest de les Escaldes.
És un establiment a l'aire lliure, entre els arbres existents en el lloc. És un edifici obert, amb tres de les parets construïdes, i la quarta oberta. Hom hi pot gaudir d'una gran panoràmica sobre els principals cims dels Pirineus Catalans. La temperatura de la sorgència és de 38 graus, cosa que permet el bany a qualsevol època de l'any, a les dues piscines exteriors, un antic safareig i una piscina nova, tallades en blocs de granit. Les restes més antigues, una piscina i les restes d'una cuina, es remunten a l'època de la colonització romana.
És destí freqüent de moltes de les rutes d'excursionisme a peu o amb bicicleta de la Cerdanya.

## Referències

* ↑ Els Banys de Dorres en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Informació sobre els Banys de Dorres a la pàgina web de turisme dels Pirineus Orientals
* Pàgina web sobre els Banys de Sant Tomàs i de Dorres
# Cal·líope

Cal·líope és una de les muses de la mitologia grega. Originàriament, ella i les seves germanes no tenien cap funció específica, però a partir de l'època alexandrina (segona meitat del segle iv aC) se li atribueix la representació de la poesia èpica i l'eloqüència i per això era considerada com la més important de totes les muses.
Portava una corona daurada per simbolitzar aquesta supremacia (cal no oblidar la veneració grega per Homer, per exemple, per entendre aquesta jerarquia). A les mans porta una mena de trompeta per fer-se sentir i els poemes en tauletes per ser recitats.
Se li atribueixen Orfeu i Himeneu com a fills més destacats, tot i que alguna tradició reivindica el caràcter virginal de les muses. De vegades se la considera mare de les sirenes que per això eren capaces d'atreure els mariners cantant, i també de Linos i de Resos. Va fer de mediadora, a petició del seu pare Zeus, en la disputa entre Afrodita i Persèfone, que volien repartir-se els favors d'Adonis.

## Etimologia

Cal·líope en grec antic és Καλλιόπη (Kaliópe), que significa "la de la bella veu," en referència a l’art poètica i oratòria de la que es considerava musa.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 84. ISBN 9788496061972.
# Ptolemeu Alorita

Ptolemeu Alorita o Ptolemeu I d'Aloros（Πτολεμαῖος) fou rei i regent de Macedònia per uns dos o tres anys (vers 368 aC a 365 aC) a la mort d'Alexandre II de Macedònia.
Diodor de Sicília diu que era fill d'Amintes II de Macedònia però això es creu que és un error. Dexip diu que no pertanyia a la casa reial. Durant el regnat d'Alexandre II (fill gran d'Amintes II), Ptolemeu estava al front d'una revolta en la que reclamava el tron. Pelòpides va fer fou cridat per arbitrar, i va confirmar a Alexandre com a rei; Pelòpides per assegurar el compliment del pacte es va emportar amb ell cap a Tebes alguns ostatges, però no gaire després de sortir Pelòpides del país, Alexandre fou assassinat (368 aC o 367 aC) segons Diòdor de Sicília per Ptolemeu Alorita (al que presenta com germà d'Alexandre) i segons Justí, per les intrigues de la seva mare Eurídice. Demòstenes diu que l'assassí es deia Apol·lòfanes.
Amb connivència o no d'Eurídice, Ptolemeu va ser proclamat llavors rei sense oposició, però es va aixecar en armes un nou pretendent, Pausànies de Macedònia. Alorita es va salvar per la intervenció del general atenenc Ifícrates que va col·locar al tron a un germà menor d'Alexandre II, Perdicas III de Macedònia, i Alorita va romandre com a regent.
Després d'això el partidaris d'Alexandre II es van revoltar novament i van demanar ajut a Pelòpides que va envair Macedònia amb una força de mercenaris. Ptolemeu li va sortir al pas i li va oferir la seva submissió, i va obtenir la confirmació com a regent, donant alguns ostatges com a garantia de la seva bona disposició amb els tebans, i va quedar obligat a abandonar les seves amistoses relacions amb els atenencs tot l'ajut que havia rebut d'Ifícrates.
Va continuar administrant el poder fins que vers el 364 o 363 aC fou assassinat pel rei Perdicas III que no volia la seva tutela.

## Referències

* ↑ Carney, Elizabeth Donnelly. Women and monarchy in Macedonia (en anglès). University of Oklahoma Press, 2000, p.42. ISBN 0806132124.
# Albert d'Àustria

Albert d'Àustria és el nom dels següents personatges:
* Albert d'Àustria (duc de Teschen) (Viena, 1817 - Arco, 1895), arxiduc d'Àustria, duc de Teschen, príncep d'Hongria i de Bohèmia
* Albert d'Àustria o Albert I d'Alemanya (1255-1308), duc d'Àustria i Estíria i rei dels Romans
* Albert II d'Àustria (1298 – 1358), duc d'Àustria, Estíria i Caríntia
* Albert III d'Àustria o Albert III d'Habsburg (1349 – 1395),
* Albert IV d'Habsburg, duc d'Àustria de 1395 a 1404
* Albert V d'Àustria o Albert II d'Alemanya (1397-1439), arxiduc d'Àustria des de 1404
* Albert d'Àustria o Albert VI d'Habsburg (Viena, 1418-1463)
* Albert VII d'Àustria (Viena, 1559 - Brussel·les, Països Baixos espanyols, 1621), Arxiduc d'Àustria, príncep d'Hongria
# Cal Batista

Cal Batista és un edifici de Guissona (Segarra) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici modernista de tres plantes amb golfa. Aquest ha estat construït amb pedra i presenta un arrebossat a les plantes superiors.
S'accedeix a l'immoble a través d'una porta rectangular amb els angles arrodonits i una àmplia motllura; al centre una mènsula amb la inicila "B" i la data "1914". Cal admirar el treball amb forja del reixat superior de la porta i les fulles de fusta d'aquesta.
Al primer i segon pis, un balcó amb baranes de forja,que presenten motius florals. Les obertures són rectangulars amb una motllura esgraonada que incorpora una mènsula central.
La golfa presenta dos ulls de bou amb motllura llisa. L'edifici es corona amb una cornisa senzilla.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Batista». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2018].
# Supercopa italiana d'hoquei sobre patins

La Supercopa italiana d'hoquei sobre patins és una competició d'hoquei patins italiana que es disputa cada any, des del 2005, entre el guanyador de la Lliga italiana d'hoquei sobre patins i el guanyador de la Copa italiana d'hoquei sobre patins.
La competició es disputa a un sol partit a la pista del guanyador de la Lliga, altrament, en cas que un equip sigui guanyador d'ambdós títols, el seu rival a la Supercoppa serà el finalista de la Coppa.

## Palmarès

* 4 títols: Hockey Club Forte dei Marmi
* 3 títols: AP Follonica Hockey i Hockey Valdagno,
* 2 títols: ASD Bassano Hockey 54 i Amatori Lodi
* 1 títol: CGC Viareggio i Hockey Breganze

## Historial

* 2005: AP Follonica Hockey
* 2006: AP Follonica Hockey
* 2007: ASD Bassano Hockey 54
* 2008: AP Follonica Hockey
* 2009: ASD Bassano Hockey 54
* 2010: Hockey Valdagno
* 2011: Hockey Valdagno
* 2012: Hockey Valdagno
* 2013: CGC Viareggio
* 2014: Hockey Club Forte dei Marmi
* 2015: Hockey Breganze
* 2016: Amatori Lodi
* 2017: Hockey Club Forte dei Marmi
* 2018: Amatori Lodi
* 2019: Hockey Club Forte dei Marmi
* 2020: no es disputà
* 2021: Hockey Club Forte dei Marmi

## Enllaços externs

* Web oficial Federazione italiana
* Web oficial Lega Hockey
# Banys de Les

Els Banys de Les és un monument del municipi de Les (Vall d'Aran) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A redós de les fonts termals, aigües sulfuroses sòdiques que brollaven a 35 °C, s'hi conserva un edifici de dues plantes fet el 1834 i reformat el 1852. La qualitat de les seves aigües, la proximitat a la frontera i la relativa facilitat de comunicació determinen que les seves instal·lacions d'antuvi fossin les més importants de la Val.
És un edifici amb dues plantes i amb unes golfes habitables (reformades) amb una coberta de pissarra. A la planta baixa hi ha la galeria de banys (que "tenia una luxosa secció d'instal·lacions, amb més de 16 banys") amb banyeres de pedra, separades per un espai o corredor. La planta superior, en principi quatre dormitoris i terrasses, fou successivament ampliada. L'any 2000, a banda de l'edifici esmentat s'hi conservava, a l'aire lliure, dues banyeres vora d'unes fonts precedides d'un llarg corredor cobert de volta. Resten vint-i-quatre banyeres de marbre vermellós de la pedreara de Cièrp, i deu de marbre de la pedrera de Sant Beat.
En un petit i fullat jardí de la part superior brollen les dues fonts termals. A la part de davant, el parc de plàtans i castanyers s'estenen fins al riu Garona.

## Història

S'afirma que les aigües termals són l'origen de la població de Les. De fet la seva funció balneari comprava des de l'època romana, altars votius i esteles, fins a l'actualitat. Al segle xviii hom valorava la Font de Les com molt saludable per a tota mena de malalties, i es diu que hi arribaven per a prendre l'aigua, beguda, molta gent.
Propietat comú del poble, la seva explotació fou concedida en arrendament al Baró de Les i altres socis a canvi de les despeses de construcció. Establiment en actiu fins a la dècada dels seixanta, a causa de la construcció de la central elèctrica de Sant Joan de Toran hom topà amb les deus de les fonts termals que s'han estroncat. En el 2000 s'estava bastint un nou edifici més avall de la vila.
A l'època romana van ser conegudes i utilitzades les fonts termals que fins fa poc han donat a Les una funció balneària. S'han trobat a la rodalia uns altars votius al respecte.L'actual balneari és un edifici de 2 plantes reconstruït, edificat el 1852 juntament amb una avinguda de til·lers i un extens jardí a la ribera dreta del riu Garona. Havia estat propietat del comú del poble, però en aquesta època van tenir una concessió per uns anys (per despeses de construcció) al baró de Les i d'altres socis. Es van cremar el 1966 i recentment s'han fet reformes a la coberta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Banys de Les». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Gorki (Novopokróvskaia)

Gorki - Горький (rus) és un possiólok que pertany a la stanitsa de Novopokróvskaia (krai de Krasnodar, Rússia). És a la vora del Górkaia Balka, afluent del riu Ieia. És a 7 km al nord-est de Novopokróvskaia i a 173 km al nord-est de Krasnodar.
# Będzin

Będzin (en jiddisch Bendin בענדין, en alemany Bendzin) és una ciutat polonesa ubicada a el Voivodat de Silèsia, al sud de país. Situada a les terres altes de Silèsia, al riu Czarna Przemsza (un afluent del Vístula), la ciutat integra la conurbació, o una àrea metropolitana, de Katowice, amb una població de més de 2 milions de persones.

## Història

D'acord amb certes troballes arqueològiques, a la zona hi ha hagut assentaments humans, almenys des de l'alta edat mitjana. El primer esment històric de Będzin data de 1301, quan es descriu com un poble. El 1358 se li van atorgar els drets de Magdeburg, sent declarada ciutat.
Fins a la Segona Guerra Mundial, en Będzin hi havia una gran comunitat jueva. D'acord amb el cens rus de 1897, d'una població total de 21.200, 10.800 habitants eren jueus (prop del 51%). Segons el cens polonès de 1921 hi havia a la ciutat una comunitat jueva integrada per 17.298 persones, és a dir el 62,1% de la seva població total.
Al setembre de 1939, l'exèrcit alemany va envair la regió, seguit pels esquadrons de la mort de la SS (Einsatzgruppen), que van cremar la sinagoga de la ciutat, assassinant a molts dels jueus de la ciutat. Posteriorment, el 1942, va ser creat un gueto a Będzin per concentrar la població jueva. El qual va ser liquidat en l'estiu de 1943, sent deportats la majoria dels jueus de Będzin, al Camp d'Extermini d'Auschwitz.

## Referències

* ↑ Joshua D. Zimmerman, Poles, Jews, and the politics of nationality, Univ of Wisconsin Press, 2004, ISBN 0-299-19464-7, Google Print, p.16
* ↑ Jewish Historical Institute community database http://www.jhi.pl/en/gminy/miasto/613.html Arxivat 2012-02-16 a Wayback Machine.
# Puig de la Roureda

«Puig de la Roureda» té aquests significats:
# Albert d'Unha

* Per a altres significats, vegeu «Sant Albert».
Albert d'Unha (Unha, Naut Aran, Val d'Aran) fou un sant llegendari, venerat localment com a patró dels segadors. El nom fa referència al riu Onyar, que segons la llegenda va crear Albert orinant.

## Llegenda

La tradició diu que Albert era fill del poble d'Unha, a la Vall d'Aran. Era segador i molt devot: com a recompensa divina, ell sol segava més blat que els seus companys plegats; això feia que li tinguessin enveja i li fessin males passades, però sempre se'n sortia bé. Un cop que l'empaitaven, va arribar al riu Garona i volgué travessar-lo; com que el barquer estava d'acord amb els altres segadors, no volia passar-lo: l'Albert prengué el seu capell i el llençà al riu, s'hi posà sobre seu i travessà el riu sense problemes. Per això, també fou invocat pels barquers.
Va marxar, però, i deixà la vall per anar al Gironès, on també fou segador. També hi fou envejat pels altres llauradors, que el van fer fora a cops de pedra. En fugir, va arribar a un riu sec; la llegenda transmesa per Joan Amades diu que el sant va pixar al llit del riu i va fer-se un cabal tan abundant que el nou riu va detenir els seus perseguidors: des de llavors, el rierol rep el nom d'Unyà (ara escrit Onyar), a causa de la procedència del sant. Aquesta és la llegenda coneguda com "Pixarrada de Sant Albert".
Sant Albert d'Unha era venerat, pel seu ofici, com a sant patró dels segadors, i se celebrava el dia 13 de maig.

## Referències

* 1 2 Montlleó i Espasa, Modest «Les arrels. Sant Albert d'Unya». Muntanya. Centre Excursionista de Catalunya. Club Alpí Català. Número 788, 01-08-1993, pàg. 170.
* ↑ Nadal Farreres, Joaquim «Girona a la Vall d'Aran, la Vall d'Aran a Girona». Diari de Girona, 28-03-2003, pàg. 30.
* ↑ Joan Amades. Costumari català. "Sant Albert d'Unyà", vol. 3, p. 605.

## Bibliografia complementària

* Coll, Josep: El rei de la Vall d'Aran (Empúries, 2003)
# Isidoor De Rijck

Isidoor De Rijck (Temse, Flandes Oriental, 5 de setembre de 1926 - Wilrijk, Anvers, 11 de gener de 2009) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1950 i 1955. En el seu palmarès destaca la victòria a la Volta a Alemanya de 1952 i dues etapes a la Volta a Catalunya del mateix any.

## Palmarès

* 1950
** 1r a la Volta a Luxemburg i vencedor d'una etapa
** 1r al GP Stad Sint-Niklaas
** 1r a la Brussel·les-Luxemburg-Mondorf
* 1951
** Vencedor d'una etapa del Dauphiné Libéré
* 1952
** 1r a la Volta a Alemanya
** 1r a la Berg - Housse - Berg
** 1r a Sint-Niklaas
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Catalunya
* 1953
** Vencedor d'una etapa de la Bicicleta Eibarresa
* 1954
** 1r a Temse

### Resultats al Tour de França

* 1950. Abandona (6a etapa)
* 1951. Abandona (11a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1952. Abandona

## Referències

* ↑ «DE RYCK Isidore». [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Isidoor DE RYCK» (en italià). [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ «Isidoor De Ryck (1926-2009)» (en neerlandès), 10-01-2019. Arxivat de l'original el 2022-11-14. [Consulta: 14 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Isidoor De Rijck a sitiodeciclismo.net
# Cal Tàrrega

Cal Tàrrega és una casa de Guissona (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció modernista feta amb pedra, arrebossat i maons. A la planta baixa observem una gran porta rectangular amb dues finestres rectangulars tapiades a banda i banda. Damunt d'aquestes finestres apareixen unes arcades amb maons que tenen una funció purament decorativa.
Al primer pis hi ha una balconada sense baranes amb tres obertures rectangulars, que també es troben tapiades amb maó.
Una línia d'imposta dona pas a un frontó, que és la part més interessant de la façana de l'edifici. Aquest frontó és triangular amb els angles trencats, i al centre d'aquest trobem una obertura semicircular amb tres pilastres de maons, que divideix la finestra amb quatre cossos.

## Referències

* 1 2 3 4 «Avinguda Generalitat, 16». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Granota ibèrica

La Granota ibèrica (Rana iberica) és una petita granota vermella, del grup de Rana temporaria, que habita el nord de Portugal, Galícia, la serralada Cantàbrica i el Sistema Central ibèric, en els seus sectors occidentals i centrals.
És una granota de muntanya, que es troba en rierols i tolles d'aigua freda sobre substrat rocós i entre vegetació de ribera. Captura sobretot preses terrestres, principalment insectes i aranyes.

## Referències

* ↑ «granota "ibèrica"». Diccionari de Alguerés. [Consulta: 19 agost 2012].
# CEL

«CEL» té aquests significats:
* Cel
* Cel (religió)
* Centres:
** Centre d'Estudis Lingüístics i Literaris de les comarques centrals dels Països Catalans
** Centre d'Estudis Lacetans