OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Regles de reescriptura

Les regles de reescriptura són la base del primer model (1957) de gramàtica generativa de Noam Chomsky. Aquestes regles van ser usades per descriure la sintaxi de les oracions, és a dir, la seva descomposició fins a arribar als seus microcomponents.

## Les regles

* Totes les oracions excepte les impersonals (oracions referents al temps) es desglossen en dues parts, un Sintagma nominal i un Sintagma verbal. El sintagma nominal fa referència al subjecte de l'oració, i el sintagma verbal al predicat.
    $O\to SN+SV\,$
* Un sintagma nominal sempre està compost per un determinant, un nucli i un complement.
    $SN\to det+N+C$
* Un sintagma verbal sempre està compost per l'auxiliar i el grup verbal.
    $SV\to Aux.(veu,mode,etc.)+G.V.$
* El Grup verbal és el verb en infinitiu. Pot ser un verb predicatiu o atributiu.
    $G.V.\to V[+Complements]$
o
    $G.V.\to Copula+Atribut[+Complements]$
* Els complements poden ser del nom, directes, indirectes i/o circumstancials.
    - Complement directe (CD). Pot tractar-se d'un Sintagma Nominal o un Sintagma preposicional.
       $CD\to SN\to det+N+C$
       o
       $CD=S.Prep.\to R+SN$
          (R = Refuncionalitzador)
    - Complement indirecte (CC). És sempre un sintagma preposicional (Un sintagma nominal precedit d'una preposició)
       $CI\to S.Prep.\to R+SN$
    - Complement del nom (CN). Són adjectius que complementen un nom en un SN. Poden ser formals (estructura d'un SN) o funcionals (estructura d'un S. Prep.).
       Exemple: La casa verda. ( verd és un adjectiu formal )
          $SN{\begin{cases}det&La\\N&casa\\C&{\begin{cases}det&\emptyset \\N&verd\\C&\emptyset \end{cases}}\end{cases}}$
       Exemple: La casa de color verd. ( de color verd és un CN funcional que complementa La casa . Verd és un CN formal que complementa de color )
          $SN{\begin{cases}det&La\\N&casa\\C&{\begin{cases}R&de\\C&{\begin{cases}det&\emptyset \\N&color\\C&{\begin{cases}det&\emptyset \\N&verd\\C&\emptyset \end{cases}}\end{cases}}\end{cases}}\end{cases}}$
# Regleta Sor

La regleta Sor és un aparell consistent en una regleta i un punxó, dissenyat i patentat el 5 de juliol de 1909 per Maria del Carmen Ortiz Arce (? - 1932), també coneguda com a Sor Perboire, monja i mestra de la Casa de la Caritat de Barcelona, el qual permetia escriure en el sistema Braille en traç de caràcters visuals amb relleu, visibles a la vista i detectables al tacte, el que permetia la comunicació entre persones vidents i cegues.

## Referències

* ↑ «Mujeres inventoras a pesar de Voltaire1llengua=castellà» ( PDF).
* ↑ «Sistemas de lectoescritura para ciegos» ( PDF) (en castellà).

## Bibliografia

* Caballero González M. (2011) "Mujeres inventoras, a pesar de Voltaire" III Congreso Virtual sobre Historia de las Mujeres, 15 al 31 d'octubre de 2011.
* Burgueño M.J. (2006) "Programa especial de actividades “Louis Braille”" Revista de Arte-LogoPress, 6 de setembre de 2006.
# Riu Sévernaia Keltma

El riu Sévernaia Keltma (rus: Северная Кельтма) és un riu de la República de Komi, Rússia, un afluent esquerre del Riu Vítxegda. Té 155 km de llarg, amb una Conca hidrogràfica de 7.960 km². Comença a l'extrem sud de la República de Komi, prop de la frontera amb el krai de Perm. Desemboca al Vítxegda prop de l'assentament de Kerxomia. Al llarg del riu hi ha molts pantans.
El riu es congela a principis de novembre i roman sota el gel fins a principis de maig. Està connectat amb el Keltma Sud pel Canal de Catalina del Nord, que es va construir entre 1785 i 1822 però que només va funcionar durant 16 anys.

## Principals afluents

* Esquerra: Okos, Voch, Vol;
* Dreta: Yol, Michaiol

## Referències

* ↑ Северная Кельтма, Great Soviet Encyclopedia
* ↑ «Государственный водный реестр: река Сев. Кельтма (Кельтма)». [Consulta: 19 febrer 2024].
# Resolució 314 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 314 del Consell de Seguretat de l'ONU, aprovada el 28 de febrer de 1972, preocupada perquè certs estats no complissin la Resolució 253, el Consell va decidir que les sancions contra República de Rhodèsia establertes en la resolució 253 quedarien plenament vigents. També va instar a tots els estats a que implementessin plenament la resolució 253 i declaressin que qualsevol legislació aprovada o adoptada per qualsevol estat amb la finalitat de permetre la importació de qualsevol mercaderia de Rhodèsia meridional que entri en l'àmbit de 253 (es va esmentar específicament mineral de crom) perjudicaria les sancions i seria contrària a les obligacions de l'Estat en virtut de la Carta de les Nacions Unides.
El Consell va assenyalar a l'atenció de tots els Estats la necessitat d'augmentar la vigilància en l'aplicació de les disposicions i va demanar al Comitè establert en la resolució 253 i presentar un informe a tot tardar el 15 d'abril per recomanar formes i mitjans per garantir l'aplicació de les sancions i va demanar al Secretari General de les Nacions Unides que proporcionés tota l'assistència necessària al Comitè.
La resolució va ser aprovada per 13 vots a cap, amb dues abstencions del Regne Unit i dels Estats Units.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 316 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 316 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 26 de juny de 1972 després de reafirmar les resolucions prèvies sobre el tema, el Consell va condemnar Israel "deplorant actes de violència" i va demanar a Israel que respectés les resolucions anteriors i desistís de violar encara més la sobirania i la integritat territorial del Líban. La resolució va continuar expressant el desig que tots el personal militar libanès i sirià segrestat per Israel foss alliberat en el menor temps possible i va declarar que si no es prenien els passos abans esmentats, el Consell consideraia noves accions.
La resolució es va aprovar amb 13 vots; Panamà i els Estats Units es van abstenir de votar.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)
* Conflicte Israel-Líban

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 31 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 31 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 25 d'agost de 1947, va determinar l'assistència per a la resolució pacífica de la Revolució Nacional d'Indonèsia, mitjançant la creació d'un comitè compost per tres membres; un triat pels Països Baixos, un altre triat per Indonèsia i el tercer triat pels altres dos membres del comitè.
La resolució va ser adoptada per vuit vots a favor i amb les abstencions de Polònia, Síria i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1947 - 1952)
* Resolució 27 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides
* Resolució 30 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides
* Revolució Nacional d'Indonèsia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 312 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 312 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 4 de febrer de 1972 després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema i deplorant que no se n'hi ajustin, el Consell va demanar Portugal per reconèixer immediatament el dret dels pobles de les seves colònies a l'autodeterminació, a cessar tots els actes de repressió contra els pobles d'Angola, Moçambic i Guinea Bissau, a retirar les seves forces armades d'aquestes zones, promulgar una amnistia política sense condicions i transferir el poder a les institucions nadiues representatives lliurement escollides.
El Consell crida als Estats a abstenir-se d'oferir el govern portuguès qualsevol ajuda militar que li permeti procedir a reprimir als pobles dels seus territoris i demana al secretari general que vigili l'aplicació de la present resolució i n'informi de tant en tant.
La resolució 312 fou aprovada amb nou vots i sis abstencions: Argentina, Bèlgica, França, Itàlia, el Regne Unit i Estats Units.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)
* Imperi Portuguès
* Guerra Colonial Portuguesa

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-12 a Wayback Machine.
# Resolució 318 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 318 del Consell de Seguretat de l'ONU, aprovada el 28 de juliol de 1972 després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema, el Consell va aprovar les recomanacions de la comissió establerta a la resolució 253. El Consell va condemnar tots els actes que violaven les disposicions de les resolucions anteriors i va demanar a tots els estats que continuessin tenint relacions econòmiques i d'altre tipus amb la República de Rhodèsia per aturar immediatament i exigir que tots els estats membres complissin escrupolosament les seves obligacions en virtut de les resolucions anteriors. A continuació, la resolució va demanar al Secretari General que proporcionés tota l'assistència adequada a la comissió establerta a la resolució 253.
La resolució es va aprovar amb 14 vots a cap, amb una abstenció dels Estats Units.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Riera de Fonollosa

El torrent de Fonollosa també anomenat riera de Fonollosa és un afluent per la banda dreta del riu Cardener. Al seu curs inferior enllà del municipi de Fals pren el nom de riera de Fals.
Travessa íntegrament la comarca del Bages. Té una llargada d'uns 30 km, amb un recorregut de nord-oest a sud-est fins a arribar a Fonollosa; i d'oest a est des d'aquesta població fins a la desembocadura al Cardener, dins el terme municipal de Sant Joan de Vilatorrada.
Neix a la Serra de Castelltallat (Sant Mateu de Bages) de la unió de diversos torrents i al llarg del seu recorregut, que és paral·lel i pròxim al de la riera de Rajadell, rep els torrents anomenats de la Vall, del Màrtir, de Cererols i de Perejutge.
Al seu pas per Fonollosa forma uns cingles de fins a tres-cents metres de fondària que s'allarguen durant uns deu km. A Sant Joan de Vilatorrada rega un interessant bosc de ribera de caducifolis on destaca l'àlber, el freixe de fulla petita, el pollancre i el salze.
El cabal és poc important i irregular, ja les precipitacions a la conca mai no superen els 600 litres per metre quadrat anuals, amb una secada estival acusada. El 2005, l'aigua era de qualitat dolenta pel vessament de les aigües residuals de Fonollosa sense qualsevol tractament.

## Referències

* ↑ «torrent de Fonollosa». A: Gran Enciclopèdia Catalana [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Fonollosa». A: Gran Enciclopèdia Catalana [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «riera de Fals». A: Gran Enciclopèdia Catalana [Consulta: 15 gener 2023].
* 1 2 Valdenebro Manrique, Raquel. «Riera de Fonollosa. Fonollosa». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona, 12-05-2005. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ Valdenebro, Raquel. «Riera de Fonollosa. Sant Joan de Vilatorrada». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelonba, 26-03-2001. [Consulta: 15 gener 2023].
# Retolador

Un retolador o marcador és un instrument d'escriptura, semblant al bolígraf, que conté la seva pròpia tinta i l'ús principal és escriure en superfície diferent del paper.
El retolador va ser creat en el 1962 pel japonès Yukio Horie. En els anys 80 es van introduir els primers retoladors de seguretat, amb una tinta invisible però fluorescent. Amb aquesta tinta es pot marcar objectes de valor, i en cas de robatori, descobrir aquests senyals amb una llum ultravioleta.
La punta del retolador sol estar feta d'un material porós, com el feltre. És possible, encara que rar, que tingui una punta de material no porós. L'empresa Pilot va crear en el 2005 un bolígraf amb tinta permanent anomenada permaball.

## Retolador no permanent

Els retoladors no permanents solen ser usats en superfícies on no és necessari que les marques durin molt temps, o que si fos així seria inconvenient per a aquest material com en les transparències o les pissarres blanques.
Aquests retoladors són generalment utilitzats en superfícies no poroses, on la tinta s'adhereix a aquesta superfície sense ser absorbida. S'esborra sobre taulers porcenalitzats sense tacar.

## Retolador permanent

El retolador permanent o indeleble, és utilitzat quan es desitja que el dibuix o escrit resisteixin en el temps. La tinta sol ser resistent a l'aigua i conté substàncies químiques tòxiques com xilè o toluè, i té la capacitat d'escriure en una varietat de superfícies, des de paper, metall, roca, CD's o DVD's.

## Vegeu també

* Marcador fluorescent

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.220. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 7 desembre 2014].

## Enllaços externs

* http://www.educar.org/inventos/rotulador.asp Arxivat 2006-02-21 a Wayback Machine.
* Història dels bolígrafs i altres eines d'escriptura(anglès) Arxivat 2012-05-26 at Archive.is
# Retoc fotogràfic de vehicles

El retoc fotogràfic de vehicles, informalment també tuning digital o tuning virtual, on tuning és un anglicisme, consisteix en el retoc fotogràfic d'automòbils, motos o altres vehicles mitjançant programaris de modificació gràfica.
El seu principal objectiu és estètic, és a dir, aconseguir un cotxe millor, més bonic o amb aparents millors prestacions que el de la foto original. Es dona a conèixer en fòrums o planes web especialitzades. Entre els seus practicants es considera una afició, encara que també pot ser professional.

## Vocabulari específic

Entre el seu vocabulari destaca:
* "base": imatge original que es modificarà.
* "xop": imatge resultant del retoc, presentada en un fòrum o altra tipus de pàgina web amb l'objecte de ser criticada o debatida.
* "donor" o "donant": imatge des d'on es treu una peça o peces determinades per ser utilitzades en el xop.
* "WIP": literalment "treball en procés" (Work In Progress), és a dir, no acabat, i que és presentat en el fòrum amb l'objecte de ser comentat o criticat durant el procés de creació.

## Tècniques

Té dos principals tècniques: per una part, la "copiar i enganxar" consisteix en l'ús de peces de cotxes d'altres imatges per adaptar-les al vehicle de la imatge a retocar, i d'altra banda, l'"aero" o "aerògraf", que se serveix dels pinzells i eines de programaris de dibuix i disseny, com per exemple Photoshop, per dissenyar peces úniques des de zero.
Altres tècniques són el "repinzellat", que consisteix a utilitzar peces d'altres fotografies per pintar-hi a sobre (com si es calqués) o el "render" o "renderitzat" de superfícies, que és el disseny a "aero" de la totalitat d'una imatge, de manera que el resultat és un dibuix a color sense aspecte real sinó digital.

## Enllaços externs

* http://www.td-forum.com Arxivat 2019-06-11 a Wayback Machine. (castellà)
* http://www.forocoches.com/foro/forumdisplay.php?f=24 (castellà)
* http://www.photoshopedup.com (anglès)
* http://www.monstermonster.co.uk Arxivat 2007-11-16 a Wayback Machine.
* http://www.digimods.co.uk (anglès)
# Roeboides descalvadensis

Roeboides descalvadensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 22 °C - 26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paraguai.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fowler, H. W. 1932. Zoological results of the Matto Grosso Expedition to Brazil in 1931,--I. Fresh water fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 84: 343-377.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lucena, C. A. S. de 1988: Lista comentada das espéces do gênero Roeboides Günther, 1864 descritas para as bacias dos rios Amazonas, São Francisco e da Prata (Characiformes, Characidae, Characinae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 1 (núms. 1-5): 29-47.
* Lucena, C. A. S. de 1998: Relações filogenéticas e definição do género Roeboides, Günther (Ostariophysi; Characiformes; Characidae). Comunicações do Museu de Ciências e Technologia da PUCRS, Sér. Zoologia. v. 11: 19-59.
* Lucena, C. A. S. de. 2000.Revisão taxonômica e filogenia das espécies transandinas do gênero Roeboides Günther (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes). Comun. Mus. Ciênc. Technol. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre v. 13: 3-63.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Romankenkius pedderensis

Romankenkius pedderensis és una espècie de triclàdide dugèsid.

## Distribució

És una espècie endèmica de l'àrea del llac Pedder a Tasmània, Austràlia.

## Estat de Conservació

Tot i que des de l'any 1986 la Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN la considera una espècie extingida, un parell d'articles científics recents indiquen amb tota certesa que encara existeix.

## Referències

* ↑ World Conservation Monitoring Centre 1996. Romankenkius pedderensis. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Consultat el 5 d'agost de 2007.
* ↑ Grant, L.J., Sluys, R. & Blair, D. Biodiversity of Australian freshwater planarians (Platyhelminthes: Tricladida: Paludicola): new species and localities, and a review of paludicolan distribution in Australia. Systematics and Biodiversity 4, 435-471 (2006).
* ↑ Forteath, G.N.R. and Osborn, A.W. Survival of endemic invertebrates of Lake Pedder and Lake Edgar subsequent to inundation. Records of the Queen Victoria Museum 116:2012
# Richard Westmacott

Richard Westmacott, Jr. (Londres, 15 de juliol de 1775 - 1 de setembre de 1856) va ser un escultor britànic. Es va iniciar en l'escultura amb el seu pare, Richard Westmacott el Vell, abans d'anar a Roma el 1793 per millorar amb Antonio Canova. En tornar a Anglaterra el 1797, va establir un estudi i va començar a presentar el seu treball en la Royal Academy, estant acceptat en la institució l'11 de febrer de 1811 pel seu treball Júpiter i Ganímedes. L'any 1827 va ser nomenat professor de la mencionada Acadèmia i va rebre el títol de cavaller (Sir) el 1837. Va ser el pare de Richard Westmacott el Jove, que també va ser un hàbil escultor, estudiós i professor d'escultura.
Entre les seves obres més notables estan els relleus per al Marble Arch, les estàtues que representen El sorgiment de la civilització enfront del Museu Britànic i l'enorme Gerro Waterloo, avui als jardins del Palau de Buckingham. Altres de les seves produccions són els monuments a William Pitt i Charles James Fox a l'Abadia de Westminster, i els monuments a Nelson a Birmingham, Liverpool i Barbados.

## Referències

* ↑ «Sir Richard Westmacott, R.A.» (en anglès). Royal Academy of Arts. [Consulta: 15 setembre 2017].
# Riwal Cycling Team

El Riwal Cycling Team (codi UCI: RIW), conegut anteriorment com a Team Concordia, és un equip ciclista danès professional de categoria UCI ProTeam.

## Principals resultats

* Scandinavian Race Uppsala: Philip Nielsen (2010), Jonas Aaen Jørgensen (2014), Nicolai Brøchner (2015, 2017)
* Himmerland Rundt: Jonas Gregaard Wilsly (2016), Nicolai Brøchner (2017)
* Tour d'Overijssel: Nicolai Brøchner (2017)
* Kreiz Breizh Elites: Jonas Gregaard Wilsly (2017)

## Classificacions UCI

A partir del 2009 l'equip s'incorpora als circuits continentals de ciclisme i en particular a l'UCI Europa Tour.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2012 | 16è | Lars Andersson (72è) |
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 24è | Sebastian Lander (200è) |
| 2011 | 31è | Lasse Norman Hansen (206è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 53è | Philip Nielsen (268è) |
| 2012 | 64è | Nikola Aistrup (274è) |

### UCI Europa Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 85è | Daniel Foder (372è) |
| 2010 | 65è | Philip Nielsen (202è) |
| 2011 | 64è | Rasmus Christian Quaade (255è) |
| 2012 | 87è | Lars Andersson (373è) |
| 2013 | 62è | Martin Mortensen (102è) |
| 2014 | 57è | Jonas Aaen Jørgensen (209è) |
| 2015 | 70è | Nicolai Brøchner (134è) |
| 2016 | 56è | Nicolai Brøchner (331è) |
| 2017 | 32è | Nicolai Brøchner (136è) |
| 2018 | 48è | Andreas Stokbro (181è) |
| 2019 | 14è | Rasmus Christian Quaade (189è) |
| 2020 | 11è | Andreas Kron (132è) |
| 2021 | 24è | Lucas Eriksson (220è) |
UCI Oceania Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 53è | Sebastian Lander (46è) |
El 2016 la Classificació mundial UCI passa a tenir en compte totes les proves UCI. Durant tres temporades existeix paral·lelament amb la classificació UCI World Tour i els circuits continentals. A partir del 2019 substitueix definitivament la classificació UCI World Tour.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | - | Nicolai Brøchner (558è) |
| 2017 | - | Nicolai Brøchner (304è) |
| 2018 | - | Mathias Norsgaard (480è) |
| 2019 | 33è | Rasmus Christian Quaade (224è) |
| 2020 | 31è | Andreas Kron (160è) |
| 2021 | 45è | Lucas Eriksson (259è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2016-04-07 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Rivungo

Rivungo és un municipi de la província de Cuando Cubango. Té una extensió de 29.510 km² i 30.365 habitants. Comprèn les comunes de Rivungo, Luiana i Chipundo/Neriquinha. Limita al nord amb el municipi de Bundas, a l'est amb la República de Zàmbia, al sud amb la República de Namíbia, i a l'oest amb els municipis de Dirico i Mavinga.

## Referències

* ↑ Rivungo al web del cens d'Angola