OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forest Meadows

Forest Meadows és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.197 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Forest Meadows tenia 1.197 habitants, 531 habitatges, i 398 famílies. La densitat de població era de 81,7 habitants/km².
Dels 531 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,9% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,58.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,1% tenia menys de 18 anys, un 2,8% entre 18 i 24, un 15,8% entre 25 i 44, un 36,4% de 45 a 60 i un 26,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.318 $ i la renda mediana per família de 72.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.500 $ mentre que les dones 31.406 $. La renda per capita de la població era de 26.929 $. Entorn del 7% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Forest Meadows». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Forest Meadows». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Benedikt Erlingsson

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Benedikt Erlingsson (Reykjavík, Islàndia, 31 de maig de 1969) és un director de cinema i de teatre, guionista i actor islandès.
Es va graduar a l'Acadèmia de les Arts d'Islàndia el 1994 i ha estat al Teatre Nacional d'Islàndia durant la major part de la seva carrera. Ha dirigit dues pel·lícules de llargmetratge, ambdues guanyadores del premi Nordic Council Film Award.

## Carrera de cinema i televisió

Benedikt va formar part del programa de televisió de comèdia d'esbós Fóstbræður, de renom local.
El 2006 va interpretar Lars von Trier a la pel·lícula The Boss of It All, on un propietari d'una empresa informàtica que vol vendre-la després d'haver simulat durant anys que el veritable cap viu a l'estranger es comunica amb el personal només per correu electrònic.
El primer llargmetratge de Benedikt com a director va ser Of Horses and Men el 2013. La pel·lícula fou preseleccionada a la Millor pel·lícula en llengua estrangera als 86è Premi Oscar, encara que, finalment, no va ser nominada. La pel·lícula, però, va guanyar el premi de cinema del Nordic Council 2014, i també va guanyar el premi del públic al Festival Internacional de Cinema de Tromsø 2014 a Noruega.
La seva segona pel·lícula, La dona de la muntanya, un drama de terrorisme, es va estrenar el 2018 amb un èxit especial.

## Carrera teatral

Benedikt ha dirigit quatre obres de teatre per al Teatre Nacional, entre les quals La campana d'Islàndia de Halldór Kiljan Laxness.

## Referències

* ↑ «Benedikt Erlingsson». IMDb [Consulta: 6 agost 2019].
* 1 2 «Benedikt Erlingsson». The National Theatre of Iceland [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ Gunnarsdóttir, Lilja Katrín «Sautján ár síðan fyrsti Fóstbræðra þátturinn fór í loftið». Visir, 13-10-2014 [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ «Benedikt Erlingsson, Islandia · 1969». Filmin. [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ Holdsworth, Nick «Oscars: Iceland Nominates 'Of Horses and Men' for Foreign Language Category». Hollywood Reporter, 24-09-2013 [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ «Of Horses and Men selected for the 2014 Oscars». News of Iceland, 24-09-2013. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2013 [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ «Tromsø Audience Award». TIFF. Arxivat de l'original el 8 d'abril 2019. [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ Mitchell, Wendy «Benedikt Erlingsson on Icelandic eco-terrorist drama 'Woman At War'». Screen Daily, 19-11-2018 [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ «The National Theatre of Iceland - Iceland's Bell». Sviðslistasamband Íslands, 2010. Arxivat de l'original el 6 d'agost de 2019. [Consulta: 6 agost 2019].
# Berdeniella chvojkai

Berdeniella chvojkai és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Txèquia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jan Jezek, 2006.Psychodidae (Diptera) of the Jeseníky Protected Landscape Area and its environs with descriptions of two new Berdeniella species from the Czech Republic. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. Vol. 46, pp. 151-192. ISSN 0374-1036. «PDF».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Bayboro

Bayboro és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 741 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bayboro tenia 741 habitants, 301 habitatges i 198 famílies. La densitat de població era de 194,6 habitants per km².
Dels 301 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,5% hi vivien parelles casades, en un 24,3% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.563 $ i la renda mediana per família de 35.769 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 19.196 $. La renda per capita de la població era de 13.709 $. Entorn del 22,3% de les famílies i el 28,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bayboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bayboro». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Barixníkovo

Barixníkovo (en rus: Барышниково) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 104 habitants. Pertany al districte rural de Terbuní.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Batalla de Hingakaka

La batalla de Hingakaka (de vegades escrit com Hiringakaka) va ser un combat que va enfrontar dos exèrcits maorís; d'una banda, un exèrcit aliat de la part meridional de l'Illa del Nord; i de l'altra, un exèrcit aliat Tainui. La batalla va tenir lloc a Ohaupo, a la regió de Waikato, a finals del segle xviii o principis del XIX, i és considerada com "la batalla més important lliurada mai a Nova Zelanda".

## Referències i bibliografia
### Referències

* ↑ The Oxford companion to New Zealand military history, p. 653.

### Bibliografia

* Ballara, Angela (2003). Taua: 'musket wars', 'land wars' or tikanga? : warfare in Māori society in the early nineteenth century
* Burns, Patricia (1980). Te Rauparaha: a new perspective
* Jones, Pei Te Hurinui; Biggs, Bruce (1995). Nga iwi o Tainui: the traditional history of the Tainui people
* Jones, Pei Te Hurinui (2010). King Potatau. 2nd edition, Huia Press, 2010
* Kelly, Leslie G. (2002) [1949]. Tainui: the story of Hoturoa and his descendants. Christchurch: Cadsonbury Publications. Originally published Wellington: Polynesian Society, 1949.
* McGibbon, Ian C.; Goldstone, Paul (2000). The Oxford companion to New Zealand military history
* Phillips, Finlay L. (1995). Landmarks of Tainui
# Bet Figueras

Bet Figueras (Barcelona, 1957 - 15 d'abril de 2010) va ser una arquitecta especialitzada en paisatgisme.
Va estudiar arquitectura del paisatge a Berkeley, Georgetown i Edimburg. A principis dels anys 80 torna a Barcelona i, al costat de la Rosa Barba i altres equips formats per arquitectes paisatgistes (Bet Galí, Carme Fiol, Andreu Arriola, Imma Jansana o Maria Isabel Bennassar), va aconseguir donar un nou impuls al paisatgisme.
Va formar part del Landscape Institute i de l'Associació Espanyola de Paisatgistes, a més va exercir com a professora del Màster de Paisatge a l'Escola d'Arquitectura de Barcelona de la Universitat Politècnica de Catalunya, i també treballava en el seu propi despatx en el qual va aconseguir comptar amb un equip de paisatgistes.
El 1983 va fundar, al costat de Maria Jover l'estudi Arquitectura del paisatge i, després, el 1985, va fundar Bet Figueras & Associats. Malgrat tenir el seu propi estudi, no va deixar de col·laborar en projectes d'espai obert amb grans arquitectes, com Rafael Moneo, Òscar Tusquets, o Antonio Cruz i Antonio Ortiz.
També va treballar en l'estudi de Martorell Bohigas i Mackay, realitzant obres com la remodelació del roserar del parc de Cervantes a Barcelona (1999-2003), i molts jardins privats com el de l'arquitecte Òscar Tusquets, o el dels Cellers Bilbains a Haro (La Rioja).
Al costat de Carlos Ferrater i Josep Lluís Canosa va realitzar la seva obra més premiada i reconeguda: el Jardí Botànic de Barcelona (1989-1999), obra que va obtenir el premi FAD el 2000, així com el premi Ciutat de Barcelona en la categoria d'Arquitectura i Paisatgisme, el 1999.
El 1992 va participar en el disseny de les illes de la Vila Olímpica, i també són seus els projectes per al restaurant El Bulli, a Roses i per als hotels La Florida i Omm a Barcelona. També ha dissenyat mobiliari urbà, com el límit del parterre Robert, projectat amb Miguel Milà.
Va morir, víctima de càncer, el 15 d'abril de 2010. La seva obra pòstuma va ser el jardí a la terrassa de l'Hotel Mandarin Oriental (2009-2010), que va ser remodelat també per l'equip de Carles Ferrater.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Bet Figueras, arquitecta renovadora del paisajismo. Necrológica de Josep Maria Montaner 23 d'abril del 2010. Consulta 24 d'octubre del 2016
* 1 2 3 4 5 BET FIGUERAS 1957-2010 Arquitectura Viva. 19 d'abril del 2010 Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine. Consulta 24 d'octubre del 2016
* 1 2 3 4 5 Bet Figueras, arquitecta renovadora del paisajismo Un día una arquitecta (castellà) Consulta 24 d'octubre del 2016
* 1 2 3 4 5 Muere Bet Figueras, pionera del paisajismo en arquitectura El periódico.com. XABIER BARRENA. BARCELONA. 16 DE ABRIL DEL 2010 (castellà) Consulta 24 d'octubre del 2016
* ↑ Enciclopèdia.cat. «Premis Ciutat de Barcelona». [Consulta: 25 octubre 2016].
# Bas (poeta dramàtic)

Bas, en llatí Bassus, fou un poeta dramàtic romà contemporani de Marc Valeri Marcial.
Va ser el tema d'un epigrama enginyós, en el que Marcial li recomanava eludir temes com Medea, Tiestes, Níobe, la sort de Troia, i que es dediqués a parlar de Faetont o de Deucalió, és a dir, del foc o de l'aigua. De la vida d'aquest personatge no se'n sap res però el seu nom apareix sovint a diversos epigrames de Marcial.

## Referències

* ↑ 2.Bassus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 471
Viccionari
# Bateau-Lavoir

El Bateau-Lavoir (el vaixell-safareig en francès) és un immoble al barri de Montmartre, al districte 18è de París. És sobretot conegut per haver estat, a principis del segle xx, lloc de residència i de reunió de nombrosos pintors i escriptors. El 1970 va sofrir greus danys a conseqüència d'un incendi. Només en queda la façana de l'edifici original. Va ser reconstruït per a emprar-lo com allotjament d'artistes estrangers.
Conegut al principi com La casa del tramper, va ser rebatejat per Pablo Picasso i els seus companys el 1904 amb el nom que feia referència als vaixells amarrats a les ribes del Sena i utilitzats com safareigos.
Estava situat al número 13 del carrer Ravignan (antic carrer Émile Goudeau) i el primer artista a instal·lar-s'hi, el 1892, va ser Maxime Maufra. El lloc es va convertir ràpidament en un lloc de trobada d'artistes, entre els quals destacava Paul Gauguin.
Entre 1900 i 1904 va ser ocupat per dos grups d'artistes, el dels italians, agrupats entorn d'Ardengo Soffici, i el dels espanyols, encapçalats per Paco Durrio. Picasso va arribar el 1904, al final del seu període blau, per a començar el seu període rosa (va viure allí fins a 1909 i conservaria un taller fins a 1912). En aquesta època, els habitants eren Kees Van Dongen, Juan Gris, Joaquim Sunyer, Ricard Canals, Constantin Brâncuși, Amedeo Modigliani, Pierre Mac Orlan i Max Jacob, entre d'altres.
En 1907 s'exposa allí per primera vegada el quadre de Picasso Les senyoretes d'Aviyó. El 1908 es va celebrar un banquet memorable en honor de Henri Rousseau.
A partir de la Primera Guerra Mundial, l'edifici va perdre animació en benefici del barri de Montparnasse. Entre les moltes persones que solien freqüentar el lloc hi ha Henri Matisse, Georges Braque, Fernand Léger, André Derain, Raoul Dufy, Maurice Utrillo, Jean Metzinger, Louis Marcoussis, Guillaume Apollinaire, Alfred Jarry, Jean Cocteau, Raymond Radiguet, Gertrude Stein, Charles Dullin, Harry Baur o Ambroise Vollard.
# Biris Norte

Biris Norte és el grup ultra d'aficionats del Sevilla Fútbol Club. El nom es deu al jugador de Gàmbia Alhaji Momodo Njie, conegut com a Biri-Biri. Ideològicament s'autodefineixen com a antirracistes, i són considerats el grup ultra més antic de l'Estat espanyol, fundat l'any 1975. Té uns 2.500 socis.

## Característiques

Oficialment es consideren antiracistes, antifeixistes, comunistes i independentistes. En els partits es poden veure amb banderes comunistes, canten càntics a favor de la independència d'Andalusia i onegen banderes d'altres moviments independentistes, tot i que afirmen que això sempre és a nivell personal de cada membre, ja que Biris Norte com a grup sols té una política oficial: el seu equip i els seus colors.
El grup compta amb un fanzine oficial que es distribueix a l'estadi els dies de partit.

## Amistat i rivalitat

* Aliances: Els Biris Norte estan agermanats amb els Riazor Blues, del Real Club Deportivo de La Coruña i el Kolectivo Sur del Xerez CD,
* Rivalitats: Els seus principals rivals són els Supporters Gol Sur, grup ultra del Real Betis Balompié, i el Frente Atlético, grup ultra de l'Atlético de Madrid, Boixos Nois del Futbol Club Barcelona

## Història

En la temporada 1974-75, durant el partit entre el Sevilla FC i el Cadis, un grup de joves duia una pancarta en què es podia llegir "Peña Biri-Biri". El Sevilla finalment va guanyar amb un gol d'Alhaji Momodo Njle, conegut com a Biri-Biri, i el grup va recórrer el terreny de joc cantant crits de "Biri-Biri!" i tocant el tambor. Van rebre molts aplaudiments de la resta d'afició del Sevilla. Biri-Biri fou tret a espatlles en moltes ocasions per membres de la penya, i en un cop va ser portat a espatlles fins al seu domicili situat a la Gran Plaza.
Al llarg de la història, el grup ha adoptat diversos noms com ara Peña Biri-Biri, Brigadas Biris Norte i Biris Norte, per la localització de la penya a l'estadi. El 1995 el grup va patir una escissió, producte de l'aparició d'elements d'ideologia d'ultradreta, els quals, després d'una sèrie de conflictes i discussions, van formar on nou grup anomenat Stukas Sur, mentre que a l'interior del grup, altres d'extrema esquerra i independentistes van formar una secció anomenada Al-Andalus.

## Referències

* ↑ «Biris Norte».
* ↑ «Agermanament entre els Biris Norte i els Riazor Blues». Arxivat de l'original el 2012-07-15. [Consulta: 29 juny 2010].
* ↑ «Trobada dels Biris Norte i el Kolectivo Sur amb motiu del Sevilla At - Xerès». Arxivat de l'original el 2010-01-01. [Consulta: 29 juny 2010].
* 1 2 «Història dels Biris Norte». Arxivat de l'original el 2010-06-19. [Consulta: 29 juny 2010].
* ↑ «Biris Norte, història d'una afició». Arxivat de l'original el 2010-06-19. [Consulta: 29 juny 2010].
* ↑ «Biri-Biri, Història d'un mite». Arxivat de l'original el 2007-08-12. [Consulta: 29 juny 2010].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Biologia forense

La biologia forense s'ocupa de la recopilació, identificació i estudi d'éssers vius que poden funcionar com a evidència en matèries legals, especialment en casos que puguin arribar a un tribunal de justícia.
Exemples de la seva aplicació són la detecció de la comercialització d'espècies protegides (tant les evidents mascotes exòtiques com les espècies comercialitzades com aliment en llauna, o utilitzades en adobaments o en altres usos) quan s'identifiquen infestacions que poden portar a litigis, o quan s'identifiquen les espècies lligades amb una mort dubtosa, que puguin donar informació sobre el moment i lloc on s'han sacrificat.
El rol de la biologia en les ciències forenses és aportar informació útil a les investigacions legals i la criminalística, mitjançant l'estudi sistemàtic de les empremtes o indicis biològics deixats per l'autor d'un crim o la víctima, amb la finalitat de determinar-ne la relació amb el fet delictiu o la mort i donar suport tècnic i científic a la investigació.
L'entomologia forense avui és una pràctica acceptada, sent la seva aplicació més ressonant la determinació dels intervals post-mortem.

## Referències

* ↑ Catts, E. P. «Forensic Entomology in Criminal Investigations». Annual Review of Entomology, 37, enero 1992, p. 253–272. DOI: 10.1146/annurev.en.37.010192.001345 [Consulta: 3 abril 2008].
* ↑ Alan Gunn. 2009. Essential Forensic Biology. Second Edition. Wiley-Blackwell.
* 1 2 Amendt, Campobasso, Goff, Grassberger. 2010. Current Concepts in Forensic Entomology. Springer.
* ↑ Ayón, María Rosana (Editora). 2019. Biología Forense. Opera Lilloana 54.

## Vegeu també

* Alec Jeffreys
* Seqüenciació de l'ADN
* Reacció en cadena de la polimerasa
* NASBA
* Cal·lifòrid
* Putrefacció
* Sarcophagidae
* Gel balístic
# Bioestratinomia

La bioestratinomia és l'estudi dels processos tafonòmics que es produeixen des del moment en què es genera una resta que es pot convertir en fòssil fins que és enterrada. Pot haver-hi restes que es fossilitzen sense haver patit cap alteració bioestratinòmica (per exemple, els de organismes que viuen dins d'un sediment). Els processos bioestratinòmics són diversos: putrefacció, bioerosió, necrocinesi (desplaçament de les restes una volta mort l'organisme), dissolució, etc.
Els processos tafonòmics posteriors a l'enterrament formen part del camp de la fossildiagènesi.

## Vegeu també

* Acumulació tafonòmica.

## Referències

* ↑ Renzi, Miguel de; Martinell, Jordi y Reguant, Salvador «Bioestratigrafía, tafonomía y paleoecología». Acta Geológica, 2, 1975, pàg. 80-86. ISSN: 0567-7505.
* ↑ Fernández López, Sixto «La Tafonomía: un subsistema conceptual de la Paleontología». Coloquios de paleontología, 41, 1986-87, pàg. 9-34. Arxivat de l'original el 2011-02-06. ISSN: 1132-1660 [Consulta: 9 juliol 2010]. Arxivat 2011-02-06 a Wayback Machine.
* ↑ Molina, Eustoquio «El análisis tafonómico en Micropaleontología: particularidades tafonómicas de los microfósiles». Comunicación de la II Reunión de Tafonomía y fosilización, 1996, pàg. 241-246.
# Bisbat de Rēzekne-Aglona

El bisbat de Rēzekne-Aglona (letó: Diecēze Rēzeknes-Aglonas, llatí: Dioecesis Rezeknensis-Aglonensis) és una seu de l'Església Catòlica a Letònia, sufragània de l'arquebisbat de Riga. Al 2004 tenia 107.215 batejats sobre una població de 388.636 habitants. Actualment està regida pel bisbe Jānis Bulis.

## Territori

L'arxidiòcesi s'estén sobre 15.679 km², i comprèn la part meridional de Letònia, corresponent a la regió històrica de Letgàlia.
La seu arxiepiscopal és la ciutat de Rēzekne, on es troba la catedral del Sagrat Cor de Jesús. A Anglona es troba la basílica mariana més important del país, dedicada a Maria Assumpta, centre d'un important pelegrinatge dels catòlics letons.
El territori està dividit en 109 parròquies.

## Història

La diòcesi va ser erigida el 2 de desembre de 1995 mitjançant la butlla Ad aptius consulendum del Papa Joan Pau II, prenent el territori de l'arquebisbat de Riga.

## Cronologia episcopal

* Jānis Bulis, des del 7 de desembre de 1995

## Estadístiques

A finals del 2004, la diòcesi tenia 107.215 batejats sobre una població de 388.636 persones, equivalent al 27,6% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diàques | religiosos | religiosos | parroquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diàques | homes | dones | |
| 1999 | 116.077 | 400.000 | 29,0 | 53 | 46 | 7 | 2.190 | | 7 | 33 | 106 |
| 2000 | 115.984 | 390.500 | 29,7 | 52 | 46 | 6 | 2.230 | | 6 | 31 | 109 |
| 2001 | 115.187 | 389.500 | 29,6 | 53 | 47 | 6 | 2.173 | | 6 | 31 | 109 |
| 2002 | 112.451 | 387.163 | 29,0 | 54 | 48 | 6 | 2.082 | | 6 | 27 | 109 |
| 2003 | 111.401 | 389.800 | 28,6 | 58 | 50 | 8 | 1.920 | | 8 | 28 | 109 |
| 2004 | 107.215 | 388.636 | 27,6 | 58 | 50 | 8 | 1.848 | | 8 | 28 | 109 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2005 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Rēzekne-Aglona (anglès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Butlla Ad aptius consulendum (llatí)

## Vegeu també

* Catedral de Rēzekne
* Basílica de l'Assumpció d'Aglona
# Bluewater

«Bluewater» té aquests significats:
* Bluewater (Arizona), concentració de població designada pel cens a l'estat d'Arizona (Estats Units)
* Bluewater (Califòrnia), concentració de població designada pel cens a l'estat de Califòrnia (Estats Units)
* Bluewater (Ontario), poble a la província d'Ontario (Canadà)