OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Opuntia aciculata

Opuntia aciculata és una espècie de fanerògama de la família de les cactàcies. És nativa de Nuevo León, Tamaulipas a Mèxic i Texas als Estats Units.
És un cactus de port arbustiu, tan ramificat que sol ser més ample (fins a 3 m) que alt (no supera el metre). Els segments són de 10-12 cm, ovoides o arrodonits, de color verd pàl·lid o glauc. Grans arèoles molt juntes entre si, amb nombrosos gloquidis. Espines de color marró amb la punta groga, de 3,5 a 5 cm de longitud, primes, aciculars i freqüentment replegades. Flors daurades, estigma amb de 8 a 10 lòbuls verdosos.

## Taxonomia

Opuntia aciculata va ser descrita per David Griffiths i publicada a Proceedings of the Biological Society of Washington 29(3): 10–11. 1916.

### Etimologia

* Opuntia: nom genèric que prové del grec usat per Plini el Vell per a una planta que va créixer al voltant de la ciutat d'Opunte a Grècia.
* aciculata: epítet llatí que significa "marcat amb fines ratlles irregulars".

### Sinonímia

* Opuntia engelmannii subsp. aciculata (Griffiths) U.Guzmán & Mandujano
* Opuntia engelmannii var. aciculata (Griffiths) Weniger
* Opuntia engelmannii var. aciculata (Griffiths) Bravo
* Opuntia engelmannii var. flexospina (Griffiths) B.D.Parfitt & Pinkava
* Opuntia flexospina Griffiths
* Opuntia lindheimeri var. aciculata (Griffiths) Bravo
* Opuntia strigii var. flexospina (Griffiths) L.D.Benson

## Referències

* ↑ «Opuntia aciculata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 gener 2013].
* ↑ Opuntia a Nombres Botánicos.
* ↑ aciculata a Epítetos Botánicos.
* ↑ «Opuntia aciculata a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 24 juliol 2014].

## Bibliografia

* Los cactus y las otras plantas suculentas - José Francisco Ballester Olmos ISBN 84-85382-00-5.

## Enllaços externs

* Opuntia aciculata a Cactiguide.
# Diaphus subtilis

Diaphus subtilis és una espècie de peix marí de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.
Els adults poden assolir 8,5 cm de longitud total. Assoleix la maduresa sexual quan arriba als 7 cm de longitud. És un peix marí d'aigües profundes que viu entre 40-750 m de fondària.
Es troba a l'Atlàntic oriental (des del Sàhara Occidental fins a Mauritània) i a l'Atlàntic occidental (des dels Estats Units fins a l'Argentina).

## Referències

* 1 2 3 Binohlan, Crispina B.; Bailly, Nicolas. «Diaphus subtilis Nafpaktitis, 1968» (en anglès). FishBase.
* 1 2 Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (Clofeta)

## Bibliografia

* Paxton, John R. «Nominal genera and species of lanternfishes (family Myctophidae)». Contributions in science, 322, 1979, pàg. 1–28.
# Metrà de Provença

Metrà (Metranus) o Metrani (Metranius) (vers 690 - 732) fou patrici de Provença vers 726-732, successor d'Antenor de Provença.
És esmentat en un text del cartulari de Saint-Victor i apareix en algunes monedes del tresor de Cimiez descobert el 1851 i format per 2.294 monedes de plata. El nomenament de Metrà hauria suposat un cert capgirament de la política a Provença els patricis de la qual fins aleshores es mantenia distant dels pipínides i més endavant van ser els seus aliats principals a Borgonya. El va succeir Abbó de Provença nomenat per Carles Martell.

## Referències

* P.A. Février, La Provence des origines à l'an mil, Editions Ouest-France université 1989, ISBN 2737304563, pàgina 462.
# Zosterop de bosquina

El zosterop de bosquina (Zosterops stenocricotus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els matolls i boscos humids de muntanya des del sud-est de Nigèria, fins al sud-oest de la República Centreafricana nord de Gabon i illa de Bioko.

## Taxonomia

Considerat per algunes classificacions una subespècie de Zosterops senegalensis, el Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1, 2021, el considera una espècie de ple dret, propiciat pels treballs de Cox et al, 2014

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ SC Cox, RP Prys-Jones, JC Habel, BA Amakobe i JJ Day. 2014. Niche divergence promotes rapid diversification of East African sky island white-eyes (Aves: Zosteropidae). Molecular Ecology 23(16): 4103–4118. doi: 10.1111/mec.12840.
# Trachinotus goodei

Trachinotus goodei és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Massachusetts, Bermuda i el Golf de Mèxic fins a l'Argentina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jordan, D. S. & B. W. Evermann. 1896. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America, north of the Isthmus of Panama. Part I. Bull. U. S. Natl. Mus. No. 47: i-lx + 1-1240.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Municipi E de Montevideo

El municipi E (en castellà, municipio E) és un dels vuit municipis de Montevideo, Uruguai. Ocupa l'extrem sud-est del departament, sobre la costa del Riu de la Plata. És majoritàriament un municipi residencial de classe mitjana-alta i alta.
Va ser creat mitjançant el decret 11.567 del 13 de setembre de 2009, ratificat posteriorment.

## Geografia

El municipi E limita a l'oest amb els municipis CH i D, al nord amb el municipi F, a l'est amb la Ciudad de la Costa (departament de Canelones), i al sud amb el Riu de la Plata.
Així mateix, el municipi E comprèn la totalitat de les seccions judicials 4 i 10.

## Població

D'acord amb les dades del cens del 2009, el municipi tenia una població aproximada de 170.000 habitants, essent un dels més poblats.

## Economia

L'aerolínia nacional Pluna té la seu i base operativa a Carrasco, municipi E.

## Barris

Cadascun dels municipis de Montevideo se subdivideix en barris (barrios). En concret, el municipi E es troba format pels següents barris: Buceo (est), Carrasco, Carrasco Norte, Malvín, Malvín Norte, Punta Gorda i Unión (sud).

## Llocs d'interès

* Hotel Carrasco (Carrasco).
* Montevideo Cricket Club (Carrasco).
* Facultat de Ciències de la Universitat de la República (Malvín Norte).
* Plaça de l'Armada (Punta Gorda).
* La Rambla a Malvín.
* Facultat de Ciències.
* Plaça de l'Armada.

### Carrers principals

* Avenida 8 de Octubre.
* La Rambla.
* Bulevar Batlle y Ordóñez.
* Camino Carrasco.

## Referències

* ↑ Presidència de l'Uruguai: Llei Nº 18.567 del 13 de setembre de 2009 Arxivat 2009-12-22 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Llei 18.644 del 12 de febrer de 2010 Arxivat 2010-03-26 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Llei 18.653 del 15 de març de 2010 (castellà)
* ↑ Informació sobre els nous vuit municipis de Montevideo a observa.com.uy Arxivat 2010-08-07 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Competències dels municipis: IMM Arxivat 2011-04-26 a Wayback Machine. (castellà)
* El Observador: Recorrido por las alcaldías del Departamento de Montevideo Arxivat 2010-08-07 a Wayback Machine. (castellà)
* Cort Electoral- Resultats de les eleccions generals-locals 2010 (castellà)
* Informació sobre els vuit municipis de Montevideo a uypress.net Arxivat 2010-05-10 a Wayback Machine. (castellà)
# Red John

Red John és un personatge de ficció de la sèrie estatunidenca The Mentalist. És un assassí en sèrie que va començar a assassinar el 1998 i que actualment ha assassinat almenys 30 persones. 5 anys abans de començar la sèrie, Red John va assassinar la dona i la filla del protagonista Patrick Jane. D'ençà que els va assassinar, Red John s'ha tornat en l'objectiu principal de Patrick Jane, el qual treballa d'assessor de la Brigada Criminal de Califòrnia (CBI). Red John és interpretat a la sèrie pel sheriff Thomas McAllister. TV Guide inclou Red John en la llista de 2013 dels "60 Dolents més malvats de tots els temps".

## Senyes d'identitat

* Red John sempre dibuixa a la paret una cara somrient a la paret amb la sang de les seves víctimes. Aquest dibuix el fa amb tres dits de la seva mà dreta en el sentit de les agulles del rellotge.
* Les seves víctimes majoritàriament són dones, encara que hi varen haver excepcions amb els homes als que va ajudar a sortir de la presó en Patrick Jane per aconseguir informació sobre qui és en Red John.

## Referències

* ↑ Logan, Michael. «The Mentalist's Bruno Heller Delivers the Scoop: Will Jane Get Busted By the FBI?», 06-03-2012. [Consulta: 31 març 2013].
* ↑ Bretts, Bruce; Roush, Matt «Baddies to the Bone: The 60 nastiest villains of all time». TV Guide, 25-03-2013.
* ↑ «Interview with The Mentalist Creator Bruno Heller». TV Time Machine, 26-09-2012. [Consulta: 6 maig 2013].
* ↑ Hibberd, James. «'The Mentalist' creator breaks his silence on last week's Red John finale shocker», 26-05-2011. [Consulta: 6 maig 2013].

## Enllaços externs

* El Mentalista Arxivat 2013-12-06 a Wayback Machine.
* Canal TNT Arxivat 2013-12-06 a Wayback Machine.
# Oryzomys palustris

Oryzomys palustris és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels Estats Units (Alabama, Arkansas, Delaware, Florida, Geòrgia, Illinois, Kansas, Kentucky, Louisiana, Maryland, Mississipi, Missouri, Nova Jersey, Carolina del Nord, Carolina del Sud, Oklahoma, Tennessee, Texas i Virgínia). El seu hàbitat natural són els aiguamolls d'aigua dolça o salada. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Oryzomys palustris. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 19 febrer 2017.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Diaphus trachops

Diaphus trachops és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 100-686 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Hawaii.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1890. Additions to the fauna of San Diego. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 3. 1-24.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Wisner, R.L., 1974. Descriptions of five new species of myctophid fishes from the Pacific, Indian, and Atlantic Oceans. Occas. Pap. Cal. Acad. Sci. 110:1-37.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Clarke, T.A., 1980. Diets of fourteen species of vertically migrating mesopelagic fishes in Hawaiian waters. Fish. Bull. 78(3):619-640.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI; París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Paxton, J.R., 1979. Nominal genera and species of lanternfishes (Family Myctophidae). Contrib. Sci. Natur. Hist. Mus. Los Angeles County, 322:1-28.
* Paxton, J.R. i P.A. Hulley, 1999. Myctophidae. Lanternfishes. p. 1957-1964. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Metròfanes II

Metròfanes I (en grec medieval Μητροφάνης Β') va ser patriarca de Constantinoble de l'any 1440 al 1443.
Bisbe metropolità de Cízic, va ser un dels assistents al Concili de Basilea, Ferrara i Florència on es va discutir la unificació entre les esglésies d'Orient i d'Occident. L'emperador Joan VIII Paleòleg el va nomenar patriarca quan va morir a Florència el seu antecessor, Josep II de Constantinoble, després de definir-se com a defensor de la unió de les esglésies.
Quan va prendre possessió, diversos caps eclesiàstics dirigits per Marc Eugènic, que s'oposaven a acceptar l'autoritat del Papa, van protestar pel seu nomenament, i un sínode a Jerusalem el va condemnar l'any 1443. Sembla que aquest fet el va portar a la mort, ja que va morir aquell mateix any.

## Referències

* ↑ «Μητροφάνης Β'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 23 juliol 2023].
# Zosterop de l'illa de Rennell

El zosterop de l'illa de Rennell (Zosterops rennellianus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Rennell, a les Salomó sud-orientals.

## Referències

* ↑ «Zosterop de l'illa de Rennell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Trachinotus goreensis

Trachinotus goreensis és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 100 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Senegal fins a Angola.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1832. Histoire naturelle des poissons. Tome huitième. Livre neuvième. Des Scombéroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 8: i-xix + 5 pp. + 1-509, Pls. 209-245.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Red Hill (Carolina del Sud)

Red Hill és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 10.509 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Red Hill tenia 10.509 habitants, 4.189 habitatges i 3.066 famílies. La densitat de població era de 371,2 habitants/km².
Dels 4.189 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 26,8% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.736$ i la renda mediana per família de 44.085$. Els homes tenien una renda mediana de 30.123$ mentre que les dones 21.750$. La renda per capita de la població era de 20.036$. Entorn del 8,2% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Red Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Red Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Glen Ellen

Glen Ellen és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 992 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glen Ellen tenia 992 habitants, 340 habitatges, i 219 famílies. La densitat de població era de 182,4 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 33,9% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.143 $ i la renda mediana per família de 54.219 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.714 $ mentre que les dones 35.952 $. La renda per capita de la població era de 22.680 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Glen Ellen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glen Ellen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Oreolalax lichuanensis

Oreolalax lichuanensis és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Liang, F. & Changyuan, Y. 2004. Oreolalax lichuanensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Diaphus thiollierei

Diaphus thiollierei és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic i al Pacífic.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1890. Additions to the fauna of San Diego. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 3. 1-24.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Diaphus thiollierei». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI; París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* Kinzer, J., R.B. Schnack i K. Schulz, 1993. Aspects of horizontal distribution and diet of myctophid fish in the Arabian Sea with reference to the deep water oxygen deficiency. Deep-Sea Research II 40(3):783-800.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Paxton, J.R., 1979. Nominal genera and species of lanternfishes (Family Myctophidae). Contrib. Sci. Natur. Hist. Mus. Los Angeles County, 322:1-28.
* Paxton, J.R. i P.A. Hulley, 1999. Myctophidae. Lanternfishes. p. 1957-1964. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mikoian-Gurévitx MiG-9

El Mikoian-Gurévitx MiG-9 (en rus: Микоян и Гуревич МиГ-9),(Denominació OTAN "Fargo") és un caça de reacció construït per la Unió Soviètica poc després de la fi de la Segona Guerra Mundial. El disseny utilitzava còpies dels motors de reacció alemanys BMW 003. Aquest avió de reacció de primera generació presentava diversos problemes, incloent-hi la tendència als motors a apagar-se quan es disparaven els canons automàtics a gran altitud. Va ser substituït pel Mikoian-Gurévitx MiG-15.

## Especificacions (MiG-9)

Dades de OKB Mikoyan
Característiques generals
* Tripulació: Un pilot
* Longitud: 9,75 m
* Envergadura: 10,0 m
* Alçada: 3,23 m
* Superfície de l'ala 18,2 m²
* Perfil: arrel: TsAGI IA10; punta: TsAGI IV10
* Pes buit: 3.283 kg
* Pes carregat: 4.860 kg
* Motor: 2× turbojet RD-20 , 7,8 kN cada un
Rendiment
* Velocitat màxima: =864 km/h
* Abast: 800 km
* Sostre de servei: 13.000 m
* Ràtio d'ascens: 22 m/s
Armament
* 2 canons automàtics Nudelman-Suranov NR-23 de calibre 23x115 mm
* 1 canó automàtic Nudelman N-37 de calibre 37 mm x 145 mmR

## Referències

* ↑ Belyakov. MiG : fifty years of secret aircraft design. Naval Institute Press, 1994, p. 80-86. ISBN 978-1557505668.
* ↑ «The Incomplete Guide to Airfoil Usage». [Consulta: 16 abril 2019].
# Zosterop de l'illa de Bougainville

El zosterop de l'illa de Bougainville (Zosterops hamlini) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).
Habita boscos i clars, a les muntanyes de l'illa de Bougainville, a les Salomó.
S'ha considerat una subespècie de Zosterops rendovae. El Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.2, 2021 les considera espècies de ple dret arran moderns estudis.

## Referències

* ↑ «Zosterop de l'illa de Bougainville». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ RG Moyle, CE Filardi, CE Smith i J Diamond. 2009. Explosive Pleistocene diversification and hemispheric expansion of a “great speciator”. Proceedings of the National Academy of Sciences 106: 1863–1868.