OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Otto Kinkeldey

Otto Kinkeldey (Nova York, 27 de novembre de 1878 - South Orange, Nova Jersey, 19 de setembre de 1966) fou un musicòleg, bibliotecari, organista, director de cor i professor universitari estatunidenc.
Graduar el 1898 al City College de Nova York i va assistir a cursos de filosofia i literatura a la Universitat de Nova York (1898-1900) i música a la Universitat de Colúmbia (1900-1902). Fundador de la musicologia als Estats Units, aconseguí que aquesta disciplina fos acceptada a les universitats nord-americanes. Entre els anys 1900 i 1902 estudià música a la Universitat de Colúmbia, i, paral·lelament, entre 1898 i 1902 treballà com a organista, director de cor de la Capella Episcopal de l'Encarnació a Nova York i professor de música a aquesta mateixa ciutat. Més tard, va estudiar música, literatura, filosofia i història per al seu doctorat el 1909 a la Universitat de Berlín, amb una dissertació sobre la música per a orgue i clavicèmbal del segle XVI. Entre 1906 i 1907, per encàrrec del govern prussià, catalogà manuscrits i literatura musical de les biblioteques ducals, municipals i parroquials. Exercí de professor a la Universitat de Breslau durant 1912 i 1914, però l'esclat de la Primera Guerra Mundial el feu retornar als Estats Units. Ocupà el càrrec de cap de la secció de música de la Biblioteca Pública de Nova York (1915-23), va ocupar la primera càtedra de musicologia a una universitat dels Estats Units a la Universitat de Cornell entre 1930 i 1946, havent estat estat anteriorment, entre 1923 i 1927, el cap del departament de música d'aquesta universitat. Entre 1930 i 1946 també fou el seu bibliotecari. Es jubilà el 1958. Kinkeldey va ser membre fundador de l'American Musicological Society (AMS), i fou el seu president entre els anys 1935 i 1936, i 1941 i 1942. A més, fou el president honorari de la Societat fins a la seva mort el 1966. Va ocupar la primera càtedra de musicologia a una universitat dels Estats Units a la Universitat de Cornell entre 1930 i 1946. A més de l'American Musicological Society, també participà en la fundació i presidència de l'Associació de Biblioteques de Música. Com a musicòleg, la seva figura és destacable pel fet d'haver estat un dels primers investigadors de la música antiga per a teclat i de les danses del Renaixement. El 1967, un any de la seva mort es creà un premi que porta el seu nom 'Premi Otto Kinkeldey'.

## Referències

* ↑ «Otto Kinkeldey». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 9 setembre 2022].
* ↑ Reese, Gustave «Otto Kinkeldey (1878-1966)». Journal of the American Musicological Society, Vol. 19, Núm. 3, 1966, pàgs. 433-434. DOI: 10.2307/830440 [Consulta: 9 setembre 2022].
* ↑ LaRue, Jan «Otto Kinkeldey (1878-1966)». Die Musikforschung, Vol. 20, Núm. 2, 1967 [Consulta: 9 setembre 2022].
* ↑ «Otto Kinkeldey Award». American Musicological Society (AMS). [Consulta: 9 setembre 2022].
# Otto Karhi

Otto Karhi (Oulu, 17 d'abril de 1876 - 7 de juny de 1966) fou un polític finlandès.
Karhi va ser el primer president del Partit del Centre de 1906 a 1909. Fou membre del Parlament de Finlàndia de 1907 a 1913. El parc Otto Karhi d'Oulu duu el seu nom.
# París-Roubaix 1978

La París-Roubaix 1978 fou la 76a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 16 d'abril de 1978 i fou guanyada per l'italià Francesco Moser, que s'imposà en solitari en l'arribada a Roubaix. Roger de Vlaeminck i Jan Raas foren segon i tercer respectivament.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Francesco Moser | Sanson-Campagnolo | 7h 12' 24" |
| 2 | Roger de Vlaeminck | Sanson-Campagnolo | + 1' 40" |
| 3 | Jan Raas | TI-Raleigh | m. t. |
| 4 | Freddy Maertens | Flandria-Velda-Lano | m. t. |
| 5 | Ferdi van den Haute | Marc-Zeepcentrale-Superia | + 4' 11" |
| 6 | Hennie Kuiper | TI-Raleigh | + 4' 26" |
| 7 | Guido van Sweevelt | IJsboerke-Gios | + 5' 21" |
| 8 | Herman van Springel | Marc-Zeepcentrale-Superia | m. t. |
| 9 | Ronan de Meyer | Marc-Zeepcentrale-Superia | m. t. |
| 10 | Marc Demeyer | Flandria-Velda-Lano | + 5' 49" |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
# París-Roubaix 1975

La París-Roubaix 1975 fou la 73a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 13 d'abril de 1975 i fou guanyada pel belga Roger de Vlaeminck, que s'imposà a l'esprint a Eddy Merckx i André Dierickx en l'arribada a Roubaix. Aquesta fou la tercera de les quatre victòries que aconseguí De Vlaeminck en aquesta cursa.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Roger de Vlaeminck | Brooklyn | 6h 52' 04" |
| 2 | Eddy Merckx | Molteni | m. t. |
| 3 | André Dierickx | Rokado | m. t. |
| 4 | Marc Demeyer | Carpenter-Confortluxe-Flandria | m. t. |
| 5 | Francesco Moser | Filotex | + 2' 41" |
| 6 | Freddy Maertens | Carpenter-Confortluxe-Flandria | m. t. |
| 7 | Roger Swerts | IJsboerke-Colner | + 5' 13" |
| 8 | Walter Godefroot | Carpenter-Confortluxe-Flandria | + 7' 44" |
| 9 | Guido van Sweevelt | Maes-Watney | + 9' 19" |
| 10 | Gerben Karstens | Gitane-Campagnolo | + 10' 33" |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
# Louis Moritz Trautmann

Louis Moritz Trautmann (Pfaffenhoffen, 1830 - Barcelona, 1920) fou un cerveser alsacià, fundador de la companyia cervesera barcelonina Moritz.

## Biografia

Va arribar a Barcelona el 1851 procedent de la seva ciutat natal, Pfaffenhoffen, una localitat de la regió cervesera francesa d'Alsàcia, i on el seu germà exercia com a mestre cerveser. Els seus coneixements del món de la cervesa i el seu procés de producció el van portar a treballar en una petita fàbrica d'Ernest Gavinet al carrer de Cirés, on va exercir com a mestre cerveser. El 1856 ja elaborava la seva pròpia cervesa i tres anys més tard comprà la fàbrica de Joan Mauer, al carrer del portal de Santa Madrona, convertint-se en un dels productors més importants de Barcelona.
La demanda de cervesa va anar en augment, cosa que va motivar la compra d'una finca al carrer de Casanova a l'Eixample el 1862, on construiria la fàbrica de cervesa més gran de Barcelona de l'època (vegeu Fàbrica de cervesa Moritz). Al llarg dels anys, amplià el conjunt amb la construcció de tres edificis d'habitatges a la Ronda de Sant Antoni, rehabilitats el 2011 pels seus hereus de la mà de l'arquitecte francès Jean Nouvel.
Louis Moritz va morir el 1920, deixant una important marca cervesera que perdurà a mans de la família Roehrich-Moritz fins als nostres dies (vegeu Moritz).

## Referències

* ↑ «Louis Moritz Trautmann». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Moritz SA». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Omar El Hilali

Omar El Hilali (nascut el 3 de setembre de 2003) és un futbolista professional marroquí que juga com a lateral dret al RCD Espanyol.

## Carrera de club

Nascut a l'Hospitalet de Llobregat, Catalunya, El Hilali es va incorporar a l'equip juvenil del RCD Espanyol als 13 anys, procedent del CF Santa Eulàlia de la seva ciutat natal. Va fer el seu debut sènior amb el filial el 18 d'octubre de 2020, començant com a titular en una victòria a casa per 2-1 de Segona Divisió B contra l'AE Prat.
El Hilali va debutar amb el primer equip amb només 17 anys el 4 d'abril de 2021, i va substituir a la segona part del lesionat Óscar Gil en un èxit a casa per 3-0 davant l'Albacete Balompié a Segona Divisió.

## Carrera internacional

El Hilali va néixer a Espanya en una família marroquina, amb arrels a Tànger. Va representar els sub-20 del Marroc a la Copa de Nacions d'Àfrica sub-20 de 2021.
El juny de 2023, va ser inclòs a la convocatòria final de la [selecció de futbol sub-23 del Marroc per a la Copa d'Àfrica Sub-23 de 2023, organitzada pel mateix Marroc, en què els marroquins varen guanyar el seu primer títol i es van classificar així pels Jocs Olímpics d'estiu de 2024.

## Referències

* ↑ «Omar, 16 años y un sueño» (en castellà). Diari AS, 01-09-2020.
* ↑ «Omar El Hilali debuta con el primer equipo del Espanyol» (en castellà). Diario La Grada, 04-04-2021. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2022. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «Omar, 16 años y un sueño» (en castellà). Diari AS, 01-09-2020."Omar, 16 años y un sueño" [Omar, 16 years and a dream]. Diario AS (en castellà). 1 setembre 2020.
* ↑ «Morocco team list». Confederation of African Football. Arxivat de l'original el 9 d'abril 2023. [Consulta: 16 febrer 2021].
* ↑ «Sei bianconeri con le nazionali» (en italià), 09-06-2023. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «تشكيلة المنتخب الوطني لاقل من 23 سنة امام غينيا» (en àrab), 24-06-2023. [Consulta: 27 juny 2023].
* 1 2 «Morocco win maiden TotalEnergies U-23 Africa Cup of Nations title with victory over Egypt | Total U-23 Africa Cup of Nations 2023», 08-07-2023. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Le Maroc remporte la CAN sub-23 au bout de la prolongation» (en francès), 09-07-2023. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Le Mali, le Maroc et l'Égypte qualifiés pour les JO 2024» (en francès), 08-07-2023. [Consulta: 9 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Omar El Hilali a BDFutbol
* Omar El Hilali a La Preferente (castellà)
* Omar El Hilali, Fitxa a Soccerway
# Malaqaie

Malaqaie o Maloqe va ser una reina núbia amb el títol d'Esposa del Rei. Se suposava que el seu marit era Tanutamon, darrer rei de la Dinastia XXV d'Egipte. De moment només es coneix d'ella el seu enterrament a Nuri (Núm. 59).
El seu enterrament a Nuri probablement va consistir en una piràmide amb una capella i dues cambres funeràries subterrànies. Quan es va excavar, la piràmide i la capella ja havien desaparegut completament. Hi havia una escala subterrània que conduïa a dues cambres funeràries que es van trobar saquejades, tot i que que encara contenien part substancial de l'equip original, inclosa una màscara de mòmia de plata, moltes cobertures de mòmia de plata i molts amulets. El nom de la reina es conservava en un escarabat de cor. També s'hi van trobar fragments de més de 100 uixebtis sense inscripció.
Dows Dunham i M. F. Laming Macadam, que van publicar la primera llista detallada de la família reial núbia, sospitaven que Tanutamon havia estat el seu marit reial. Tanmateix, no hi ha proves fiables d'això, tot i que probablement la tomba pertanyi arqueològicament a aquest període, com sospitava l'egiptòleg nord-americà George Andrew Reisner.

## Referències

* 1 2 Dunham i Laming Macadam, 1949, p. 139-149.
* ↑ Dunham, 1955, p. 25-27.
* ↑ Lohwasser, 2001, p. 160–161.

## Bibliografia

* Lohwasser, Angelika. Die königlichen Frauen im antiken Reich von Kusch: 25. Dynastie bis zur Zeit des Nastasen (en alemany). Wiesbaden, 2001. ISBN 978-3447044073.
* Dunham, Dows; Laming Macadam, M. F. «Names and Relationships of the Royal Family of Napata». The Journal of Egyptian Archaeology, 35, 1949, pàg. 139-149.
* Dunham, Dows. The Royal cemeteries of Kush (en anglès). vol. II. Boston: Museum of Fine Arts Boston, 1955.
# Lucien Vidi

Lucien Vidie (1805, Nantes – April 1866, Nantes) va ser un físic francès. Al 1844 va inventar la càpsula de Vidie millorant la mesura de la pressió, els manòmetres, els baròmetres i el barògrafs, que son dispositius per mesurar i enregistrar la pressió, dintre de la família dels baròmetres aneroides.

## Referències

* ↑ Louis Figuier. L'Année scientifique et 849 designed a similar barometer, filed a suit in 1852, which Vidie won by late 1858.
# Lucien Simon

Lucien Simon (París 1861 - 1945) fou un pintor francès.
Retratista que conreà també la pintura de gènere especialment les escenes populars de la Bretanya. En el seu país rebé nombrosos premis i honors, entre els quals destaquen els atorgats en les exposicions Universal (1900) i Internacional (1937), ambdues celebrades a París.
Ramon Casas li va dedicar un retrat, que avui es conserva al MNAC. Molt probablement Casas realitzà aquest retrat a París el 1900 quan va anar a visitar l'Exposició Universal en la qual Simon fou guardonat amb medalla d'or.

## Referències

* ↑ Mendoza 1995: p. 60

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, pp. 282 (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
# Orestias minutus

Orestias minutus és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias minutus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Orestias mundus

Orestias mundus és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias mundus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Orestias multiporis

Orestias multiporis és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias multiporis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Orestias olivaceus

Orestias olivaceus és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el llac Titicaca al Perú.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias olivaceus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Reis, R; Lima, F. (2009). "Orestias olivaceus." 2009 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2009. [Consulta: 6 abril 2023]
* ↑ Costa, W.J.E.M., 2003. Rivulidae (South American Annual Fishes). A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Pp. 526-548. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
# Manchones

Manchones és un municipi de la província de Saragossa, a la comunitat autònoma d'Aragó i enquadrat a la comarca de la Camp de Daroca.
# Marienbad (cràter)

Marienbad és un cràter sobre la superfície de (951) Gaspra, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 35.4 ° de latitud nord i 81.8 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.6 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1994 i fa referència a Mariánské Lázně, una ciutat a Txèquia amb balneari.

## Referències

* ↑ "Marienbad (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Courbon, P.; Chabert, C.; Bosted, P.; Lindsley, K. Cave Books, Saint Louis. Atlas of the Great Caves of the World, 1989.
# Panipat

Panipat (Paniput, hindi पानीपत panjabi ਪਾਨੀਪਤ) és una antiga i historica ciutat de l'estat d'Haryana a l'Índia, capital del districte de Panipat. Està situada a 29° 23′ N, 76° 58′ E﻿ / ﻿29.39°N,76.97°E﻿ / 29.39; 76.97. Consta al cens del 2008 amb una població de 261.665 habitants. Té rang de consell municipal; la municipalitat fou cerada el 1867. La ciutat moderna està construïda prop de l'antic llit del Jumna i al sud de Karnal. La ciutat estava rodejada al segle xix per una muralla amb 15 portes. La població el 1881 era de 25.022 habitants i el 1901 de 26.914.

## Història

Fou una de les cinc ciutats (prasthas) fundades pels germans pandaves al temps del Mahabharata i el seu nom històric és Panduprastha.
S'hi van lliurar tres batalles decisives, vegeu Batalla de Panipat.
El 31 d'octubre de 1989 fou erigida en capital del districte de Panipat separat del districte de Karnal. El districte fou reorganitzat l'1 de gener de 1992 (excloent el tehsil d'Assand) però Panipat va restar capital.

## Llocs d'interèst

* Museu de les batalles de Panipat
* Samadhistal d'Hemu
* Camp de Babur i Akbar (a Sodhapur)
* Tomba d'Ibrahim Lodi
* Kabuli Bagh
* Devi Mandir
* Kala Amb (monument als morts a la tercera batalla de Panipat)
* Porta de Salar Gunj
* Tomba del sufita del segle xiii Bu Ali Shah Qalandar

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Panipat, medicina
* Panipat, Refineria
# Panique

Panique o Pànic és un moviment actionista (o, segons els seus fundadors, un "anti-moviment"), fundat el febrer de 1962 per Fernando Arrabal, Alejandro Jodorowsky, Olivier O. Olivier, Jacques Sternberg, Christian Zeimert Abel Ogier i Roland Topor. El terme pànic és una referència al déu Pan.
Les primeres experiències pre-pànic parteixen de les obres del primer teatre d'Arrabal, la cronologia el catedràtic Torres Monreal estableix entre 1953 i 1961, així com de la direcció de Teatre d'Avantguarda per Jodorowsky a Ciutat de Mèxic al voltant de 1958/1959. Els efímers pànics, anomenats efímers de taller, clars precedents de l'happening, van ser plantejats per Jodorowsky, al costat d'amics poetes com Enrique Lihn i Nicanor Parra a Santiago de Xile, en 1948/1949.
Arrabal i Topor es coneixen a París el 1960 i aquest mateix any Jodorowsky crida a Raval a París (el xilè havia dirigit obres de l'espanyol a Mèxic) i viatja per conèixer-lo. Arrabal i Jodorowsky comencen a freqüentar a André Breton en el cafè La Promenade de Venus, ajuntant-se amb els últims membres de l'surrealisme. Però aquest moviment ja estava en decadència i les divergències generacionals eren palpables pel que fan les primeres reunions pánicas pel seu compte, amb Topor, al Cafè de la Paix, de París. En l'estiu de 1967 es roda a la ciutat de Mèxic la primera pel·lícula pànica, Fando i Lis (1968), adaptació lliure de Jodorowsky de l'obra teatral d'Arrabal. Al maig de 1973, Jodorowsky va estrenar la seva pel·lícula La muntanya sagrada al Festival de Cannes i Fernando Arrabal dos anys abans, al maig de 1971 Visca la mort (1970).
El nom de el moviment s'inspira en el del déu Pa, el qual es manifesta a través de tres elements bàsics: terror, humor i simultaneïtat. El moviment havia de tenir un nom propi: Pànic. Alguns estudiosos asseguren que els inventors de el terme, van definir les relacions de el moviment amb la ciència, la filosofia, els escacs, la confusió i l'atzar. Equivalent a pluralitat-ubiqüitat, el Moviment Pànic és una intensa recerca per transcendir la societat aristotèlica i deixar un llegat que impulsi a la humanitat a una nova perspectiva.

## Bibliografia

* Fernando Arrabal, Le Panique, Union générale d'éditions, 10/18, París, 1973.
* Fernando Arrabal, Panique Manifeste pour le troisième millénaire, Edition Punctum, París, 2006
* Frédéric Aranzueque-Arrieta, Panique : Arrabal, Jodorowsky, Topor, assaig, L'Harmattan, 2008.

## Vegeu també

* Accionisme vienès

## Referències

* ↑ Krebs, Philippe. «Panique ou le carrefour des métèques I». Sitehermaphrodite.
# MJET

MJET GmbH és un operador aeri austríac amb seu a Viena. L'empresa, fundada el 2007, s'especialitza en la gestió i explotació d'avions de negocis, així com altres activitats relacionades amb l'aviació, com ara l'assessorament, el suport de vols, la compravenda d'aeronaus i el lliurament d'aeronaus noves o de segona mà. L'Airbus ACJ319 d'MJET fou exhibit en esdeveniments d'aviació per Airbus diverses vegades entre el 2014 i el 2018.

## Referències

* ↑ AINonline, 8 desembre 2014, Airbus shows off ACJ319
# Ormènion

Ormènion (en llatí Ormenium, en grec antic Ὀρμένιον) era una ciutat de Tessàlia que Homer menciona al "Catàleg de les naus" de la Ilíada, juntament amb la Font Hiperea i Astèrion, i diu que pertanyien a Eurípil.
La llegenda diu que la va fundar Ormenos, net d'Èol, i que en aquella ciutat hi va néixer Fènix. Estrabó l'identifica amb una ciutat que anomena Orminium a Tessàlia, al peu del mont Pelió, a una distància de 27 estadis de Demètries, però això no és coincident amb les dades que dona Homer, que la situa en una plana que reguen els rius Apidanos i Enipeu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ormenium». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r gener 2021].
# Orphanostigma

Orphanostigma és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per William Warren el 1890.

## Taxonomia

* Orphanostigma abruptalis (Walker, 1859)
* Orphanostigma angustale Hampson, 1893
* Orphanostigma excisa (E. L. Martin, 1956)
* Orphanostigma fulvistriga Swinhoe, 1894
* Orphanostigma perfulvalis (Hampson, 1899)
* Orphanostigma vibiusalis (Walker, 1859)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 7 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Orphanostigma Warren, 1890» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Pastora Soler

María del Pilar Sánchez Luque, coneguda artísticament com a Pastora Soler (Coria del Río, 28 de setembre de 1978), és una cantautora andalusa. Les seves composicions barregen normalment copla o flamenc amb música pop. Soler va representar Espanya durant el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012 a Bakú (Azerbaidjan) amb la canço Quédate conmigo. Va arribar a la desena plaça.
El 2022, va actuar al Benidorm Fest com a artista convidada.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 1994 Nuestras coplas
* 1996 El mundo que soñé
* 1999 Fuente de luna
* 2001 Corazón congelado
* 2002 Deseo
* 2005 Pastora Soler
* 2007 Toda mi verdad
* 2009 Bendita locura
* 2011 Una mujer como yo
* 2012 Una mujer como yo: Versión Eurovisión

### Àlbums en viu

* 2010 15 Años

### Compilacions

* 2005 Sus grandes éxitos

### EP

* 2012 Especial Eurovisión

## Referències

* ↑ «El Economista». Arxivat de l'original el 2018-03-19. [Consulta: 18 març 2018].
* ↑ Axesor
* ↑ «Nyno Vargas, Nia y Pastora Soler, invitados a la gran final del 'Benidorm Fest'» (en castellà). Diario de Mallorca, 28-01-2022. [Consulta: 4 febrer 2023].