OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Segimon Obradors Castellet

Segimon Obradors Castellet és navegant, jutge de regates, comodor i dirigent esportiu, ha estat president de la Federació Catalana de Vela.
Ha estat navegant de patí de vela i durant vint-i-cinc anys ha estat vinculat a la Federació Catalana de Vela, formant part de la junta directiva de la qual va entrar el 1984 com a secretari territorial de la classe patí. El 1993 va ser nomenat vicepresident i responsable de l'àrea esportiva de la federació, càrrec que va ocupar fins que va accedir a la presidència l'any 2000 i que ocupà fins al 2009. Durant el seu mandat, la federació va estrenar el 2005 unes noves instal·lacions al Port del Parc del Fòrum, a Sant Adrià de Besòs, on es va projectar també el Centre Internacional de Vela de Catalunya el mes de setembre de 2008. El càrrec de president de la Federació Catalana li va obrir la porta de la Comissió Delegada de la Federació Espanyola de Vela, de la qual va ser nomenat vicepresident sota la presidència de Gerardo Pombo. També ha format part del Comitè Organitzador del Saló Nàutic Internacional de Barcelona i de la Comissió de Ports de la Generalitat de Catalunya. L'any 2011, la Reial Federació Espanyola de Vela li va atorgar la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Rep la insígnia de la UFEC». [Consulta: 20 novembre 2014].
* ↑ «Nit de la Vela». [Consulta: 20 novembre 2014].
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ «Medalla d'Or de la RFEV». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 20 novembre 2014].
# Pogonomys fergussoniensis

Pogonomys fergussoniensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de les illes d'Entrecasteaux (Papua Nova Guinea), on viu a altituds d'entre 200 i 900 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos. Està amenaçat per la desforestació i l'expansió dels camps de conreu. El seu nom específic, fergussoniensis, significa 'de Fergusson' en llatí.

## Referències

* ↑ Wright, D.; Leary, T. Pogonomys fergussoniensis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 20 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Pogonomys» d'Animalia (en anglès).
# Plédéliac

Plédéliac (en bretó Pledeliav, gal·ló Plédéliau) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2008 tenia 1.258 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.381 | 1.390 | 1.336 | 1.300 | 1.232 | 1.238 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -2001 | Hélène Hamon | divers droite |
| 2001-2008 | Madeleine Houzé | divers gauche |
| 2008- | Alain Briens | divers droite |
# Gara

Gara ("Som", en basc) és un diari basc bilingüe (basc/castellà) editat a la ciutat de Sant Sebastià. Va néixer el 30 de gener de 1999 com a successor del diari d'esquerra i pronacionalista basc Egin, que va ser declarat il·legal pel jutge Baltasar Garzón el 15 de juliol de 1998. Per a poder ser creat, es va fer una col·lecta entre la població basca, especialment els lectors d'Egin, que van aportar petits capitals per finançar la creació del nou diari, convertint-se en copropietaris d'aquest. Segons l'Eustat aquest diari és el cinquè més llegit a la Comunitat autònoma del País Basc, amb 79.000 lectors de mitjana l'any 2010
El 12 de març de 2004, una persona va comunicar a Gara en nom d'ETA, la negativa de qualsevol participació d'ETA en els atemptats de Madrid de l'11 de març de 2004. Així mateix, com abans passava amb el clausurat Egin, les trucades al diari Gara eren un dels mitjans que habitualment feia servir ETA per anunciar i reivindicar atemptats i fer d'altres comunicats, així com, de manera excepcional, concedir entrevistes.

## Referències

* ↑ "Nº de lectores de la prensa diaria en la C.A. de Euskadi. 2010"" al web oficial d'Eustat

## Enllaços externs

* Edició digital de Gara
# Willi Stech

Willi Stech (Krefeld, 29 de novembre de 1905 - Ehrenkirchen, 28 d'abril de 1979) va ser un pianista, líder de la banda i compositor alemany.

## Biografia

Va estudiar piano i composició a la Universitat de Música de Colònia del 1922 al 1927 i després va treballar com a pianista de concert a casa i a l'estranger. A principis de 1933 es va convertir en membre del NSDAP. El 21 de juliol de 1933 va ser nomenat escrivà en cap de la recentment fundada emissora alemanya. Va actuar com a pianista resident de l'emissora i també va ser cap del departament d'entreteniment, el programa del qual va dissenyar.
El 1934 va fundar la formació orquestral Die Goldene Sieben amb Harold M. Kirchstein. Després de la seva dissolució el 1939, Stech va formar una nova orquestra segons les instruccions dels seus clients, l'orquestra de ball de l'emissora alemanya. Aquesta orquestra va sortir a l'aire per primera vegada a l'hivern de la guerra de 1941 sota la direcció de Willi Stech. Havia estat en ús gairebé continuat des de finals de 1941. Del 1942 al 1943 també es van enregistrar discos per a "Deutsche Grammophon", i des de finals de 1943 en cinta magnètica. Cal destacar que també hi ha títols de swing nord-americans prohibits a la ràdio alemanya i que probablement van ser utilitzats per les emissores internacionals alemanyes.
El febrer de 1944, Stech i Barnabás von Géczy van ser nomenats director de l'Orquestra Alemanya de Dansa i Entreteniment de Praga. Després de la guerra va ser fet presoner a la República Txeca i més tard va treballar com a pianista a Suïssa. Del 1951 al 1970 va dirigir la petita orquestra d'entreteniment de Südwestfunk a Friburg. Després de la seva dissolució, va fundar la seva pròpia Gran Orquestra Willi Stech, amb la qual va produir més enregistraments.

## Enregistraments

* SARPE Los tesoros de la Música. Rapsodia in blue-Un americano en París, "Orquestra Simfònica de Berlín" dirigida per Werner Schmidt-Boelcke, piano Willi Stech.

## Bibliografia

* Wolfgang Behr: Das Kleine Orchester des Südwestfunks unter der Leitung von Willi Stech. Nomos Verlagsgesellschaft, Baden-Baden 1994, ISBN 3-7890-2906-8
* Jürgen Wölfer: Das große Lexikon der Unterhaltungs-Musik. Die populäre Musik vom 19. Jahrhundert bis zur Gegenwart – vom Wiener Walzer bis zu Swing, Latin Music und Easy Listening. Lexikon Imprint Verlag im Schwarzkopf & Schwarzkopf Verlag, Berlin 2000, ISBN 3-89602-272-5, S. 505.
# Illes Nansei

Les illes Nansei (南西諸島, Nansei shotō) o arxipèlag Nansei són un arxipèlag situat a l'oceà Pacífic occidental, paral·lel a la Fossa de Ryūkyū, fent de frontera entre el mar de la Xina Oriental i el mar de les Filipines. Segons la Guàrdia Costera del Japó l'arxipèlag Nansei està format per totes les illes al sud de l'illa de Kyūshū i al nord de Taiwan, incloent-hi les illes Daitō. Són 198 illes en total. Administrativament, les illes Nansei estan dividides entre les prefectures japoneses de Kagoshima i Okinawa. La ciutat més important és Naha, a l'illa d'Okinawa, la qual és també l'illa més gran. No s'han de confondre amb les illes Ryūkyū, les quals formen part de les illes Nansei.

## Geografia

Les illes Nansei estan formades per tres arxipèlags principals:
* Les illes Satsunan (薩南諸島, Satsunan shotō): amb les illes Ōsumi, illes Tokara i illes Amami.
* Les illes Ryūkyū (琉球諸島, Ryūkyū shotō): amb les Illes Okinawa i les illes Sakishima.
* Les illes Daitō (大東諸島, Daitō shotō).

## Referències

* ↑ http://www1.kaiho.mlit.go.jp/GIJUTSUKOKUSAI/KENKYU/report/tbh27/tbh27-02.pdf
# Bitonto

Bitonto és un municipi italià, situat a la regió de la Pulla i a la Ciutat metropolitana de Bari. L'any 2022 tenia 53.396 habitants.
Hi ha traces d'assentaments humans des del neolític, Butuntum (en grec antic Βυτοντῖνος) fou un important centre peucecià; a partir del segle vi aC les relacions amb algunes ciutats de la Magna Grècia, especialment Tàrent, van contribuir al creixement econòmic del lloc.

## Fills il·lustres

* Vitale Giordano, militar i matemàtic (1633-1711)
* Tommaso Traetta, compositor (1727-1779)
* Vincenzo Bellezza, director d'orquestra (1888-1964)

## Referències

* ↑ «Bitonto». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia.
* ↑ «Popolazione residente al 1° gennaio» (en italià). Statistiche Istat. [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ «Bitonto». A: Enciclopedia Treccani (en italià). Roma: Treccani [Consulta: 4 febrer 2023].
* ↑ Bunbury, Edward Herbert. «Butuntum». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Dunellen

Dunellen és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2006 tenia 6.940 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dunellen tenia 6.823 habitants, 2.451 habitatges, i 1.710 famílies. La densitat de població era de 2.533,1 habitants/km².
Dels 2.451 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 36% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.205 $ i la renda mediana per família de 67.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.000 $ mentre que les dones 34.130 $. La renda per capita de la població era de 26.529 $. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dunellen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dunellen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Precisió lèxica

La precisió lèxica consisteix a fer servir el vocabulari precís i correcte en el context adequat, evitant la utilització de mots repetitius, mots massa genèrics, etc.
Les paraules han d'usar-se amb la màxima propietat i precisió possibles; amb el seu significat o sentit peculiar, de manera que existeixi una correspondència biunívoca entre aquests i el concepte que amb ells es vol expressar (propietat lèxica); i amb concisió i exactitud rigorosa, és a dir, expressant els conceptes que signifiquen amb brevetat i economia de mitjans. I així, per exemple, les paraules agarrar, atrapar, sostenir, subjectar i enxampar inclouen totes la idea d'agafar; però cadascuna d'elles oferix matisos clarament diferenciats, el que fa que no sempre siguin intercanviables unes per unes altres; tal com pot comprovar-se a continuació:
Haurà de dir-se "sostenir una safata", si el que amb sostenir es vol significar és "tenir agafada una cosa evitant que caigui"; i, en aquest context, resultaria inadequat l'ús de qualsevol dels altres vocables sinònims d'agafar abans ressenyats (agarrar, atrapar, subjectar, enxampar). En canvi, enxampar pot reemplaçar-se per agarrar, amb el sentit de "contreure certes malalties o començar a padaecer certs estats", en els contextos "Va enxampar una pulmonia", "Va enxampar una rabieta"; i, igualment, amb el significat de "sobrevenir a algú alguna cosa, agafar-lo desprevingut, sorprendre'l", en els contextos "La malaltia em va enxampar sense diners", "La nit ens va enxampar en la forest".
# Platja de Portizuelo

La platja del Portizuelo està situada en l'occident del Principat d'Astúries (Espanya), en el concejo de Valdés i pertany a la localitat de Villar, dins de la Costa Occidental d'Astúries i emmarcada en el Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries.

## Descripció

La petita platja té forma triangular, una longitud d'uns 200 m i una amplària mitjana d'uns 15 a 20 m. El seu entorn és rural, amb un grau d'urbanització mitjà i una perillositat alta. L'accés rodat és molt fàcil i inferior a uns dos-cents m. El jaç està format per palets de quars, la urbanització propera és baixa i el grau d'ocupació de la platja és mitjà-baix.
Per arribar a la platja cal localitzar els dos pobles més propers: Barcellina i Villar. Des de Villar cal dirigir-se a un prat que té dues barques en alt, molt bé visibles. En arribar a aquest lloc s'ha de prendre la carretera de l'esquerra que porta al vehicle fins a la pròpia platja, en el qual cal anar amb compte per l'estretor de la calçada, que té una singularitat en les seves formes rocoses sent la més coneguda l'anomenada «Piedra el Óleo» on, antigament, es reunien «les maruyas» que eren vilatanes de la zona que es banyaven vestides. Les activitats més recomanades són la pesca esportiva i la submarina. No té cap servei per als banyistes.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=547 Arxivat 2015-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 67. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Platja de Port de Reig

La platja de Port de Reig és una platja urbana del municipi del Port de la Selva (Alt Empordà), situada a la badia del Port de la Selva, entre les instal·lacions del port del Port de la Selva, a ran del carrer del Mar, des d'on s'hi accedeix.
És una platja estreta i allargada, gairebé tota ocupada per petites embarcacions. Té una longitud de 56 m i una amplada de 5,6 m, formada per sorra i graves.
És una històrica platja de pescadors, al cor de la població, que era considerada la zona de càrrega i descàrrega.

## Referències

* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 126-127. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# Bosc Comunal de Font-romeu, Odelló i Vià

El Bosc Comunal de Font-romeu, Odelló i Vià (oficialment en francès Forêt communale de Font-Romeu-Odeillo-Via) és un bosc del terme comunal de Font-romeu, Odelló i Vià, a la comarca de l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
El bosc, de 0,81 km² està situat entre l'oest del santuari de l'Ermitatge i al nord del poble de Font-romeu, amb el límit de ponent en el termenal comunal. Correspon a l'antic bosc de Font-romeu. Hi ha un sector secundari, separat de l'anterior, a llevant, al límit amb Bolquera.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per la comuna de Font-romeu, Odelló i Vià, atès que es bosc és propietat comunal. Té el codi F16220V dins de l'ONF (Office national des forêts).

## Referències

* ↑ El Bosc Comunal de Font-romeu, Odelló i Vià en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «69 - Font-romeu, Odelló i Vià». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Font-romeu, Odelló i Vià». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Bosc Comunal de Llo

El Bosc Comunal de Llo (oficialment en francès Forêt communale de Llo) és un bosc del terme comunal de Llo, a la comarca de l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
El bosc, de 9,37 km² està situat amb el sector principal a la zona central - occidental de la comuna, en el vessant nord-oriental del Pic de Segalera, al sud-est de les Gorges del Segre. En total està dividit en dues zones grans, la descrita i una altra al nord-est del poble de Llo, i dos trossos més patits a llevant de l'extrem sud del sector principal.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per la comuna de Llo, atès que es bosc és propietat comunal. Té el codi F16269S dins de l'ONF (Office national des forêts).

## Referències

* ↑ El Bosc Comunal de Llo en els ortofotomapes de l'IGN
# Bosc Comunal de Fontpedrosa

El Bosc Comunal de Fontpedrosa és un bosc de 21,03 ha d'extensió del terme comunal de Fontpedrosa, a la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Està situat al sud del terme de Fontpedrosa, a la dreta de la Ribera de Noedes, territori essencialment obac. Té el codi d'identificació de l'ONF F16281E.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per l'Office National des Forêts (ONF), malgrat que la propietat del bosc és del comú de Fontpedrosa. En el terme de Fontpedrosa hi ha també el Bosc Estatal de Fontpedrosa.

## Referències

* ↑ El Bosc Comunal de Fontpedrosa en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Office national des forêts

## Bibliografia

* Becat, Joan. «67 - Fontpedrosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Fontpedrosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Bosc Comunal de Censà

El Bosc Comunal de Censà és un bosc del terme comunal de Censà, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situat al centre i sud del terme de Censà, a banda i banda de la vall de la Ribera de Cabrils.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per l'Office National des Forêts (ONF); la propietat del bosc és del comú de Censà. Té el codi identificador de l'ONF F16258H.

## Referències

* ↑ El Bosc Comunal de Censà en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Pàgina web del Bosc estatal
# Bogdanóvskoie

Bogdanóvskoie (en rus: Богдановское) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 62 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Bogdànov

Bogdànov (en rus: Богданов) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 676 habitants, és la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ «Уляшкинское сельское поселение: О поселении». Arxivat de l'original el 2016-07-16. [Consulta: 15 juny 2016].
# Eduardo Bort

Eduardo Bort (València, 2 de gener de 1948 - València, 26 de febrer de 2020) va ser un guitarrista valencià. Va destacar com una icona del rock progressiu i psicodèlic i va ser un dels pioners d'aquests estils al País Valencià. També va ser productor d'artistes com Pau Riba o Iceberg.
Va donar-se a conèixer en festivals durant els anys 70 com Ademuz Rock Country o Canet Rock, on va demostrar un virtuosisme equiparable a les grans figures europees del moment i se'l va comparar en ocasions amb intèrprets com Carlos Santana o Pink Floyd. El seu disc més important d'aquesta època és l'homònim Eduardo Bort (1974).
Va protagonitzar durant anys diverses gires per Europa, Sud-amèrica i el Japó. En el seu darrer disc Eduardo Bort con Charly Buffalo (2012), va homenatjar el seu company Vicente Ausina, que havia mort recentment.
El 22 de març del 2019, se li va fer un concert d'homenatge al Teatre Principal de València organitzat per l'Institut Valencià de Cultura.

## Referències

* 1 2 3 Ziriza, Carlos Pérez de «El último acorde de Eduardo Bort, pionero del rock progresivo español» (en castellà). El País [Madrid], 27-02-2020. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 Enderrock.cat. «Mor el guitarrista valencià Eduardo Bort | Enderrock.cat». [Consulta: 27 febrer 2020].
# Eduardo Calvo García

Eduardo Calvo García (Madrid, 16 d'octubre de 1949) és un escriptor i polític espanyol, diputat al Congrés dels Diputats en la XIII Legislatura.
Llicenciat en Dret per la Universitat Complutense de Madrid. Ha estat durant 13 anys professor de sociologia a la Complutense i a la Facultat de Ciències de la Informació. Després fou director de les oficines de l'Institut Cervantes d'Alger i Orà, Beirut, Manila, el Caire i Alexandria i Tànger. El 1967 va ingressar al Partit Comunista d'Espanya, i durant el franquisme milità a la Lliga Comunista Revolucionària. També ha escrit poesia, novel·la i assaig. També ha estat guionista o coguionista de les pel·lícules Barrios altos (1987) i A solas contigo (1989) i d'alguns episodis de la sèrie Curro Jiménez. el regreso de una leyenda (1995).
Ha estat escollit diputat per Ciutadans - Partit de la Ciutadania a les eleccions generals espanyoles de 2019 per la província de Segòvia.

## Obres

* El cantar de las sirenas (poesia, 1971)
* Visión de la penumbra (poesia, 1981)
* Bajo la única noche (poesia, 2000)
* Sobre la discordia (poesia, 2008)
* El cine (assaig, 1975)
* La risa de los dioses (assaig, 1988)
* El dueño de la luna (novel·la, 1978)
* La edad geométrica (novel·la, 1981)
* El diablo al amanecer (novel·la, 1983)
* Desde la isla (novel·la, 2000)
* Al final del fuego(novel·la, 2008)

## Referències

* ↑ Eduardo Calvo: el director del Instituto Cervantes que da el salto a Cs, Agència EFE, 21 d'abril de 2019
* ↑ Cs coloca al escritor madrileño Eduardo Calvo como cabeza de lista al Congreso por Segovia, El Norte de Castilla, 14 de març de 2019
* ↑ Eduardo Calvo al web de l'Editorial Nazarí
* ↑ Eduardo Calvo a l'Internet Movie Database
* ↑ Eduardo Calvo, fitxa al Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Eduardo Calvo a la base de dades de la Biblioteca Nacional d'Espanya
# Domènec Borràs i Girbau

Domènec Borràs i Girbau (Barberà del Vallès, 16 de desembre de 1824 – Sabadell, 29 de gener de 1885) fou un teixidor català.

## Biografia

Domènec Borràs va ser vicepresident de la Junta Directiva de la Societat d'Invalidesa i Foment de la Indústria de Sabadell. El 1882 va fer que la Societat d'Invalidesa construís un rengle de cases per a obrers al carrer de Rifós de la Creu Alta. L'any 1885, en morir Domènec Borràs, l'Ajuntament de Sant Pere de Terrassa canvià el nom del carrer de Rifós per carrer de Borràs.

## Referències

* 1 2 Nomenclàtor. «Carrer de Borràs». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 30 gener 2015].
# Pléhédel

Pléhédel (en bretó Plehedel) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.122 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 980 | 1.134 | 1.185 | 1.200 | 1.085 | 1.122 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Yvon Le Put | |
# Giessenita

La giessenita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la kobellita. Rep el nom de la localitat de Giessen, a Suïssa, la seva localitat tipus.

## Característiques

La giessenita és una sulfosal de fórmula química Pb$_{27}$Cu₂(Bi,Sb)$_{19}$S$_{57}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la giessenita pertany a «02.H - Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Cu, Ag, Fe, Sn i Pb» juntament amb els següents minerals: aikinita, friedrichita, gladita, hammarita, jaskolskiïta, krupkaïta, lindströmita, meneghinita, pekoïta, emilita, salzburgita, paarita, eclarita, izoklakeïta, kobellita, tintinaïta, benavidesita, jamesonita, berryita, buckhornita, nagyagita, watkinsonita, museumita i litochlebita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Turtschi, a la localitat de Giessen, a la vall de Binn (Valais, Suïssa). També ha estat descrita en altres punts d'Europa, així com a l'Argentina, la República Popular de la Xina i el Japó.

## Referències

* ↑ «Giessenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 maig 2021].