OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Boixos de Santa Eulàlia

Els Boixos de Santa Eulàlia (Buxus sempervirens) són un conjunt de vuit boixos comuns que es troben a Les Llosses (el Ripollès).

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 0,95 m (tronc I) i 0,81 m (tronc II).
* Perímetre de la base del tronc: 1,17 m (tronc I) i 1,23 m (tronc II).
* Alçada: 6,50 m.
* Amplada de la capçada: 3,20 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 1.013 m.

## Entorn

Es troben dins el cementiri de Santa Eulàlia, una ermita documentada l'any 975, la qual es troba a les capçaleres de la vall de Merlès i de la vall d'Estiula. El paisatge del lloc està compost per boscos de pi roig, amb faig i rouredes de martinenc. Tanmateix, predominen les pastures amb un nombrós ramat de vaques. Molt a prop hi ha una alzina coronada i també són remarcables els freixes de fulla grossa dels voltants de l'ermita.

## Aspecte general

Tenen un aspecte del tot saludable i llur envergadura ocupa gairebé tota la superfície d'on estan enterrats els morts. L'exemplar més gran és bifurcat i de dimensions considerables, tot i que el que destaca és el conjunt.

## Curiositats

Encara que el boix comú és apreciat pel seu valor ornamental, en el cas dels de Santa Eulàlia sembla que tenen reservada una funció de significança religiosa. En alguns indrets la ubicació dels arbres en el mateix cementiri s'associa a la idea ancestral que els arbres recullen l'esperit dels morts i els tractes realitzats a sota seu queden protegits per les ànimes d'aquests.

## Accés

Des de la carretera C-26 de Ripoll a Berga (passat Santa Maria de Matamala), en el punt quilomètric 174, a la dreta, cal agafar el trencall cap al càmping El Saiol. Passat aquest, cal prosseguir el camí veïnal i, a uns 4 quilòmetres, hi ha l'ermita de Santa Eulàlia. GPS 31T 0423101 4668613.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 188-189.

## Enllaços externs

* Parcs naturals Arxivat 2015-10-05 a Wayback Machine. (català)
* Arbres monumentals del Ripollès: els boixos de Viladonja (català)
* Arbres monumentals de la comarca del Ripollès - Nació Digital (català)
# Mas de Miret (Vinyols i els Arcs)

El Mas de Miret és una obra de Vinyols i els Arcs (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

S'hi arriba per una pista de terra des de Nou Cambrils, passant per damunt de l'Autopista A7, que deixa just davant del mas.
Antiga torre, de planta quadrada, que fa 4,5 x 4,8 metres. Reformada i restaurada en època recent. Li manca el pis superior, refet de nou. Té adossada una masia de planta rectangular, també restaurada.

## Història

Torre de defensa, probablement del segle xvi, època del desembarcaments de vaixells berberiscs a la costa propera. Masia adossada amb modificacions del conjunt recents. El mas es fa servir actualment com a casa de colònies d'estiu.

## Referències

* 1 2 3 «Mas de Miret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Mas de Miret». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Vall d'Alp

La vall d'Alp és una depressió allargada de la superfície terrestre recorreguda pel riu d'Alp, que neix al nord de la collada de Toses (1800 metres) i desguassa al Segre. Està situada a la Baixa Cerdanya. De l'est al sud-est del terme d'Alp la línia divisòria de dos vessants, des del coll de la Creu de Maians en direcció a la collada de Toses, separa la vall d'Alp de la vall de Ribes. El pla d'Anyella principalment situat al vessant ripollès, a 1840 metres d'altitud, es troba enmig de les dues valls, i al sud s'hi troba la Tosa d'Alp.

## Entitats de la vall

* Saltèguet (antigament Saltèguel). Despoblat esmentat ja el 839, situat a la capçalera de la vall sota el coll de Mercer. Entre el coll i el despoblat hi ha l'avetar de Saltèguet del municipi de Puigcerdà.
* Comadovella. Despoblat situat vora la riera d'Alp.
* Monestir de Sant Esteve i Sant Hilari. Prop de la Molina.
* Ovella. Despoblat situat a la dreta del riu d'Alp.
* Torre del Riu està ubicada a la sortida de la vall.
* Sagramorta

## Referències

* 1 2 Vilà i Valentí, J. [et al.].. Atles Universal Català (Gran Enciclopèdia Catalana). Barcelona: Enciclopèdia Catalana, abril de 1986. ISBN 8485194411. p. 28 L-2
* ↑ «Vall d'Alp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall d'Alp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall d'Alp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall d'Alp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall d'Alp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall d'Alp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall d'Alp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall d'Alp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vall d'Alp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Nombre perfecte

Sistema de nombres en matemàtiques :
Un nombre perfecte és un enter que és igual a la suma dels seus divisors positius, excepte ell mateix. Així, 6 és un nombre perfecte, perquè els seus divisors propis són 1, 2 i 3, i 6 = 1 + 2 + 3. Els següents nombres perfectes són 28, 496 i 8.128.
Els nombres perfectes estan relacionats amb els nombres primers de Mersenne: si M és un primer de Mersenne (un nombre primer que és una unitat menor que una potència de 2), aleshores M(M+1)/2 és un nombre perfecte, és a dir, que 2$^{n−1}$(2$^n$ − 1) és un nombre perfecte. Això va ser demostrat per Euclides en el segle IV abans de la nostra era:
    per a n = 2: 2¹(2² − 1) = 6
    per a n = 3: 2²(2$^3$ − 1) = 28
    per a n = 5: 2$^4$(2⁵ − 1) = 496
    per a n = 7: 2⁶(2$^7$ − 1) = 8128
A més, Euler va demostrar en el segle xviii que tots els nombres perfectes parells són d'aquesta forma. També està demostrat que l'última xifra de qualsevol nombre perfecte parell ha de ser 6 o 8.
No es coneix l'existència de nombres perfectes senars. No obstant això, existeixen alguns resultats parcials: si hi ha un nombre perfecte imparell, ha de complir, entre d'altres, les condicions següents: ser major que 10$^{300}$; tenir almenys 8 factors primers diferents (i com a mínim 11 si no és divisible per 3); un d'aquests factors ha de ser major que 10$^7$, dos d'aquests han de ser majors que 10.000 i tres han ser majors que 100; tenir, com a mínim, 75 factors primers (incloent-hi repeticions).
Considerant la suma dels divisors propis, hi ha altres tipus de nombres.
* Nombres deficients: la suma dels divisors propis és menor que dues vegades el nombre.
* Nombres abundants: la suma és major que dues vegades el nombre.
* Nombres amics: a i b són tals que a és la suma dels divisors de b i viceversa.
* Nombres sociables: com els amics, però amb un cicle major de nombres.

## Implementació en informàtica

En C++ es pot escriure un codi com el que segueix per tal de trobar si un nombre és perfecte. El mètode mostrat és el més eficient, amb cost $O({\sqrt {n}})$.
En Java:
En Python:

## Referències

* ↑ Corbalán Yuste, F. et al.. Gamma 2 : matemàtiques : Educació Secundària, segon curs. 1a.. Barcelona: Vicens Vives, 2003, p. 8. ISBN 84-316-6978-2.
* 1 2 Gardner, Martin. «11. Perfectos, amigos y sociables». A: Festival mágico-matemático (en castellà). 2a. Madrid: Alianza Editorial, 2018, p. 208. ISBN 978-84-8181-315-6 [Consulta: 22 febrer 2020].
# Llei de Gauss per al magnetisme

En física, la llei de Gauss per al magnetisme és una de les quatre equacions de Maxwell, que són la base de l'electrodinàmica clàssica. Estableix que el camp magnètic B té una divergència igual a zero, en altres paraules, es tracta d'un camp vectorial solenoïdal. Això és equivalent a afirmar que no existeixen els monopols magnètics. En comptes de càrregues magnètiques, l'entitat bàsica del magnetisme són els dipols.
La llei de Gauss per al magnetisme pot ser escrita de dues maneres diferents, en forma diferencial i en forma integral, que són equivalents segons el teorema de la divergència.

## Forma diferencial

La forma diferencial de la llei de Gauss per al magnetisme és:
    $\nabla \cdot \mathbf {B} =0$
on
    $\nabla \cdot$ indica la divergència,
    B és le camp magnètic.

## Forma integral

La forma integral de la llei de Gauss per al magnetisme estableix:
    $\oint _{S}\mathbf {B} \cdot \mathrm {d} \mathbf {A} =0$
on
    S és qualsevol superfície tancada (una superfície tancada és la superfície que limita un cos tridimensional, la superfície d'una esfera o un cub ho serien),
    dA és un vector, la seva magnitud és l'àrea d'un element infinitesimal de la superfície S i la seva direcció apunta cap a l'exterior i és perpendicular a la superfície. (Vegeu integral de superfície per a més detalls),
El costat esquerre d'aquesta equació rep el nom de flux net del camp magnètic fora de la superfície, i la llei estableix que és igual a zero.
Les formes diferencial i integral de la llei són matemàticament equivalents a causa del teorema de la divergència, la utilització d'una o altra forma dependrà del que sigui més convenient en cada moment.

## En termes de vector potencial

A conseqüència del teorema de Helmholtz, la llei de Gauss per al magnetisme és equivalent a la següent afirmació:
    Existeix un camp vectorial A tal que $\mathbf {B} =\nabla \times \mathbf {A}$
Aquest camp vectorial rep el nom de potencial magnètic. Noti's que hi ha més d'un possible A que satisfaria l'equació per a un camp B donat, de fet en serien infinits. Això significa que és possible afegir a A qualsevol camp de forma $\nabla$φ perquè el rotacional del gradient de cada camp és zero. Així, afegir $\nabla$φ a A no canvia el resultat de B.

## En termes de línies de camp

El camp magnètic B, com qualsevol camp vectorial, pot ser representat a través de línies de camp, un conjunt de corbes amb una direcció que correspon a la direcció de B i una densitat que és proporcional a la magnitud de B. La llei de Gauss per al magnetisme equival a afirmar que les línies de camp no tenen ni origen ni final, formen un bucle tancat o s'estenen cap a l'infinit a les dues direccions.

## Modificació si existissin els monopols

Si s'arribés a descobrir l'existència dels monopols magnètics la llei de Gauss per al magnetisme deixaria de ser vàlida. Però si arriba el cas podria ser substituïda per la següent llei:
$\nabla \cdot \mathbf {B} =\rho _{m}$
on
    $\rho _{m}$ seria la densitat de càrrega magnètica

## Vegeu també

* Llei d'Ampère
* Moment magnètic
# Oreochromis shiranus

Oreochromis shiranus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Subespècies

* Oreochromis shiranus chilwae (Trewavas, 1966)
* Oreochromis shiranus shiranus (Boulenger, 1897)

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Estació de trens de Munsbach

L'Estació de trens de Munsbach (en luxemburguès: Gare Minsbech; en francès: Gare de Munsbach, en alemany: Bahnhof Munsbach) és una estació de trens que es troba a Munsbach al sud de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 30 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb l'est del país i amb Trèveris.

## Servei

Munsbach rep els serveis ferroviaris pels trens de Regional Express i (RE)Regionalbahn (RB) amb relació a la línia 30 CFL entre Ciutat de Luxemburg i Wasserbillig, o Trèveris i Koblenz (Alemanya).

## Referències

* ↑ «Horaris» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2015-03-19. [Consulta: 17 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Munsbach Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine.
* Gare Munsbach
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Sandweiler-Contern | | RE Chemins de Fer Luxembourgeois línia 30 CFL | | Wecker | Trèveris o Koblenz |
| Luxemburg | Oetrange | | RB Chemins de Fer Luxembourgeois línia 30 CFL | | Roodt | Wasserbillig |
# Boize

El Boize (pronuncia boitze) és un riu d'Alemanya que neix a Seedorf a l'estat de Slesvig-Holstein i que desemboca al Sude tot just abans el seu aiguabarreig a l'Elba a Boizenburg a l'estat de Mecklemburg-Pomerània Occidental. Fins que el 1983 el desembocament del Sude va ser desviat de Gröthmann cap al port de Boizenburg, el Boize desembocava directament a l'Elba.
En un curs nord-sud travessa els pobles d'Hakendorf, Boize, Valluhn, Greven, Lüttenmark, Gresse, Schwartow i finalment la ciutat de Boizenburg. La major part del seu curs va ser rectificat al segle xx i la biodiversitat al riu està força minvat, per causa de les rescloses que tot arreu impedeixen als peixos migrants a pujar. A més, la rectificació i l'evacuació massa ràpida de l'aigiua augmenta el risc d'aigües altes a Boizenburg. El 2003, una zona d'uns 1314 hectàrees a la vall del Boize des de Boizenburg cap a Lüttow va ser decretat paisatge protegit.
Al curs inferior, abans de la ciutat de Boizenburg, el riu es divideix en divers; algun; un quant; diferent braços, que parcialment van ser l'obra de l'home que va utilitzar el riu a l'edat mitjana per tal de crear els fossats per la defensa de la ciutat. Tots els braços desemboquen al port, però les darreres desenes de metres són entubades, cosa que dificulta als peixos migrants de pujar cap als llocs de fresa al curs superior. Generalment, el riu padeix de les rectificacions del segle xx, que van augmentar el cabal i tanmateix el risc d'aigua alta, tot i minvar la qualitat de l'aigua i dels biòtops de moltes espècies. Un grup d'acció va crear-se per a promoure la renaturalització. Unes rescloses impassables pels peixos al curs superior van ser suprimides. El 2013 els plans per a renaturalitzar uns primers trams del curs inferior van ser fets, però queda molta feina.
* El Boize a Lüttenmark
* i a Gresse

## Afluents

* Gudower Grenzgraben
* Wallmoorbach

## Referències

* ↑ AA.VV., Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet, Magdeburg, FGG Elba, 2012
* ↑ «Unsere Ziele» Arxivat 2013-01-30 a Wayback Machine., web de l'associació Pro Boize
* ↑ Arxivat 2014-08-02 a Wayback Machine. Arxivat 2014-08-02 a Wayback Machine. Arxivat 2014-08-02 a Wayback Machine. Arxivat 2014-08-02 a Wayback Machine. Arxivat 2014-08-02 a Wayback Machine. Arxivat 2014-08-02 a Wayback Machine. Arxivat 2014-08-02 a Wayback Machine. Arxivat 2014-08-02 a Wayback Machine. «Verordnung über das Landschaftsschutzgebiet „Boize“» (alemany) Arxivat 2014-08-02 a Wayback Machine. Decret sobre la reserva natural “Boize”
* ↑ «Ökologische Sanierung der Alten Boize» Arxivat 2013-11-04 a Wayback Machine., Institut Biota für ökologische Forschung und Planung
# María Blázquez Martínez

María Blázquez Martínez (Toledo, 10 de novembre de 1951) és una mestra i política del PSOE.
Es llicenciar en Filosofia i Lletres. Va formar part del cos de Mestres. El 1988 va ser membre de la Comissió Executiva Regional del PSCM-PSOE. Va ser diputada nacional entre 1989 i 1991. Va ser Consellera de Sanitat entre 1991 i 1993. Després va ser diputada regional i secretaria primera de la Mesa de les Corts de Castella-La Manxa el 1995 i va ser des del 8 d ejuny de 1997 presidenta de les Corts castellanomanxegues.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 394. ISBN 84-930048-0-4.
# Villodrigo

Villodrigo és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Limita amb Vizmalo, Revilla Vallejera, Villaverde-Mogina i Valles de Palenzuela.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 159 | 138 | 139 | 128 |

## Referències

* ↑ Villodrigo.es. «Ayuntamiento de Villodrigo».
# Cochrane (Wisconsin)

Cochrane és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 435 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cochrane tenia 435 habitants, 188 habitatges, i 128 famílies. La densitat de població era de 233,3 habitants per km².
Dels 188 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 24,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.019 $ i la renda mediana per família de 40.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.042 $ mentre que les dones 21.500 $. La renda per capita de la població era de 18.309 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cochrane» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cochrane». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Litoměřice

Litoměřice (en alemany: Leitmeritz) és una de les ciutats més antigues i més importants de la República Txeca. És la capital del districte del seu nom, sobre els riu Elba i Riu Ohře. A uns 64 km. al nord-oest aproximadament de Praga
Envoltada de nombrosos horts fruiters i vinyes (pel setembre, tradicional exposició de fruites, llegums i flors El jardí de Bohèmia).
En aquest lloc el segle IX ja hi existia un poblament de la tribu eslava de lutomiritzians. Des del segle X un dels centres administratius més importants de l'Estat txec, el 1234 elevat a la categoria de ciutat reial. Impetuós desenvolupament en el segle xvi, destruït durant la Guerra dels Trents Anys.

## Història

En el segle xi els Premíslides hi fundar el capítol amb una basílica romana. El 1655 es constitueix la diòcesi, donant pas a la barroquització de la ciutat, i convertint l'antiga església romànica en residència del bisbe i l'església de Sant Esteve.

## Llocs d'interès

* Ajuntament. Plaça de tresat gòtic amb ajuntament originàriament gòtic transformat en estil renaixentista el 1537/1539, avui museu del districte.
* Una sèrie de cases gòtiques, renaixentistes, barroques i en estil imperi.
* Galeria de Bohèmia Central, edifici renaixentista. Si exposa l'art txec des del segle xii fins als nostres dies, exposició d'art primitivista.
* Església de Tots els Sants (valuosa decoració interior).
* En el lloc de l'antic palau dels prínceps sobre un turó que domina la vall de l'Elba (Dómský pahorek), la vella basílica romànica fou substituïda el 1663-1670 per la catedral de Sant Esteve, edifici barroc de tres naus ricament decorat (obres de Cranach i Škréta); prop d'aquesta, torre de base quadrangular de finals del segle xvii.

## Fills il·lustres

* Karel Hynek Mácha (1810-1836), malgrat nascut a Praga se'l considera fill de la vila ja que hi va viure quasi tota la seva vida i hi va morir. Karel Hynek Mácha, és considerat el més gran poeta romàntic txec.
* Joachim Cron (1751-1826), compositor.

## Referències

* Guia Olyimpia, (1991), text de Marcel Ludvik, pàgs. 174/75 (ISBN 80-7033-125-9)
# Oskar Emil Schiøtz

Oskar Emil Schiøtz (Stavanger, Noruega, 3 d'octubre de 1846-Møre og Romsdal, 24 de febrer de 1925), va ser un físic i geòleg noruec. Era el germà gran de l'oftalmòleg Hjalmar August Schiøtz.

## Referències

* ↑ Fitxa genealògica
# Estació de trens de Maulusmühle

L'Estació de trens de Maulusmühle (en luxemburguès: Gare Maulesmillen; en francès: Gare de Maulusmühle, en alemany: Bahnhof Maulusmühle)) és una estació de tren que es troba a prop Weiswampach, al nord de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 10 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb el centre i nord del país.

## Servei

Maulusmühle fou tancada el 14 de desembre de 2014, abans del seu tancament rebia els serveis ferroviaris pels trens de Regional Express (RE) amb relació a la línia 10 CFL entre Luxemburg i Troisvierges, o Gouvy.

## Referències

* ↑ «Réseau ferré luxembourgeois. Document de référence du réseau 2015 (version 2.0)» (PDF) (en francès) p. 60. Luxemburg: Administration des chemins de fer. Ministère du développement durable et des infrastructures : département des transports, 2014. Arxivat de l'original el 2016-09-11. [Consulta: 16 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Gare Maulusmühle
# Alenatea

Alenatea és un gènere d'aranyes de la família Araneidae. Fou descrita el 1999 per Song & Zhu. A data de 2017, conté tres espècies asiàtiques.

## Taxonomia

* Alenatea fuscocolorata (Bösenberg & Strand, 1906)
* Alenatea touxie Song & Zhu, 1999
* Alenatea wangi Zhu & Song, 1999

## Referències

* ↑ «Araneidae». Natural History Museum Bern. [Consulta: 16 gener 2017].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Alenatea Song & Zhu, 1999 en la família Araneidae +base de dades
# Bobrovček

Bobrovček és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1231.
# Masia del Batlle (la Ribereta)

* Per a altres significats, vegeu «Masia del Batlle».
La Masia del Batlle és una masia del poble de la Ribereta, al municipi de Tremp. És al sector sud-occidental de la Ribereta, al sud-oest de Casa Juvillà. És al nord de Casa Salvador, a la riba esquerra de la Noguera Ribagorçana, una mica enlairada per damunt del riu.

## Vegeu també

* Casa Juvillà

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya