OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beremund I d'Astúries

Beremund I d'Astúries, dit el Diaca (ca. 750 - 797) fou rei d'Astúries (789-791).

## Orígens familiars

D'acord amb la Crònica Rotense, la Silense i la Historia Gothica de Jiménez de Rada, va ser fill de Fruela Pérez, fill segon del duc Pere de Cantàbria. Per tant, era també nebot d'Alfons I i germà d'Aureli, els quals havien estat reis d'Astúries abans. L'única font que discrepa és el Chronicon Mundi del bisbe Lucas de Tui, que el fa fill de Vimara a causa d'una confusió amb una altra persona.

## Regnat

Va accedir al tron d'Astúries a la mort de Mauregat I, renunciant a la seva condició de diaca eclesiàstic.
Segons la Nomina Legionensium va regnar dos anys i sis mesos. El seu mandat posa fi als 23 que va durar el període conegut tradicionalment com a «anys de crisi», entre els regnats de Fruela I i Alfons II, durant el qual es van aturar les campanyes contra els musulmanes. D'acord amb els càlculs a partir de les cròniques, s'admet que va regnar del 788 al 791.
Durant el seu regnat va sofrir ràtzies musulmanes a Àlaba i Galícia. Davant una derrota contra els musulmans a la batalla de Burbia, a la comarca del Bierzo va abdicar del tron, retornant al seu antic estat clerical.

## Núpcies i descendents

Segons les cròniques tardanes de Lucas de Tui i Jiménez de Rada, es va casar amb Nunilo, de la qual no se'n té cap altre testimoni. Amb tot, els historiadors també han anomenat Ossenda a la muller de Beremund a causa d'una confusió amb l'epitafi d'una sepultura de la primitiva església de San Juan de Corias (Cangas del Narcea). Tanmateix, el text feia referència al rei Beremund II.
Del matrimoni entre Beremund i Nunilo va néixer sens dubte:
* Ramir (ca. 790-850)
A més, altres atribueixen al matrimoni altres fills, entre els quals cal destacar Garcia, que apareix en diversos en les cròniques de Lucas i de Jiménez de Rada pràcticament amb les mateixes paraules, però d'altres, com Beremund, Thisiena o Cristina, són probablement un error d'interpretació de les fonts.

## Successió

Fou succeït per Alfons II d'Astúries, fill del seu cosí Fruela I, el qual havia esperat el seu ascens al tron d'Astúries des de la mort del seu pare el 768.

## Referències

* 1 2 3 Floriano, 1956, p. 267.
* 1 2 Floriano, 1956, p. 266.
* ↑ Ana Echevarria Arsuaga, Iñaki Martin Viso. La Península Ibérica en la Edad Media (700-1250) (en castellà). UNED, 2020, p. 174. ISBN 9788436276343.
* ↑ Floriano, 1956, p. 268.

## Bibliografia

* Floriano, Antonio C. «Cronología y genealogía de los Reyes de Asturias». Archivum. Revista de la Facultat de Filosofía y Letras. Universidad de Oviedo, vol. 6, 1956, pàg. 251-285. ISSN: 0570-7218.
# Berenar

El berenar (o bereneta a Menorca) és l'àpat del dia que es pren tradicionalment unes tres hores després de dinar. S'hi acostumen a prendre aliments com fruita, xocolata, pa, embotits, iogurts o galetes. A Mallorca i Menorca, el mot berenar també s'empra per a designar l'esmorzar.

## Vegeu també

* Hora del te
Viccionari
# Batrachostomus

Batrachostomus és un gènere d'ocells de la família dels podàrgids (Podargidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1 (2021), aquest gènere està format per 12 espècies:
* podarg orellut (Batrachostomus auritus).
* podarg de Hartert (Batrachostomus harterti).
* podarg de les Filipines (Batrachostomus septimus).
* podarg estelat (Batrachostomus stellatus).
* podarg de Sri Lanka (Batrachostomus moniliger).
* podarg de Hodgson (Batrachostomus hodgsoni).
* podarg cuacurt (Batrachostomus poliolophus).
* podarg de Borneo (Batrachostomus mixtus).
* podarg de Horsfield (Batrachostomus javensis).
* podarg de Blyth (Batrachostomus affinis).
* podarg de Palawan (Batrachostomus chaseni).
* podarg banyut (Batrachostomus cornutus).

## Referències

* ↑ «Podargidae». aviansystematics.org. The Trust for Avian Systematics. [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Barranc de la Gessera (Senterada)

El barranc de la Gessera, anomenat barranc de Comadars a la part alta del seu recorregut, és un barranc afluent del Flamisell. Discorre íntegrament pel terme de Senterada, al Pallars Jussà, però a prop del límit amb l'antic terme de la Pobleta de Bellveí, del terme actual de la Torre de Cabdella.
Es forma a la Costa de Barrusca, a la Font Freda, a 1.200 m. alt., des d'on davalla de primer cap al nord-oest, per després inflexionar cap a l'oest. A dos terços del seu recorregut, el barranc passa pel costat sud de la Gessera de Comadars, lloc des d'on és conegut amb el nom de barranc de la Gessera, ja fins al moment que s'aboca en el Flamisell, a l'extrem nord-est de Senterada i al costat sud del Càmping Senterada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de la Jaça

El Barranc de la Jaça és un afluent per l'esquerra del Torrent Forcat que transcorre íntegrament pel terme municipal de Gòsol, al Berguedà.

## Xarxa hidrogràfica

El barranc no té cap afluent

## Enllaços externs

   * Mapa de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de l'Aigua de Valls full de càlcul

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Bill Dickinson

Bill Dickinson (1917 - 7 d'abril de 1994) fou un jugador i entrenador de rugbi escocès. El 1971 va ser nomenat com al primer seleccionador d'Escòcia. Richard Bath considera que Dickinson va causar un "impacte immediat" en l'estil de l'equip, liderant un equip que perdé per un punt (18-17) contra Gal·les (llavors una de les potències mundials), i derrotant Anglaterra i d'altres. Allan Massie descriu la seva contribució al rugbi escocès com "immensa".

## Carrera com a entrenador

Molts dels membres del comitè de la Unió Escocesa de Rugbi no estaven a favor de la creació de la figura de seleccionador, de manera que el seu nou càrrec va ser descrit com un "consultor" o "conceller del capità", en lloc d'entrenador.(McLaren, p181)
"Bill va haver d'actuar en unes circumstàncies molt complexes. Però ho va intentar i es va guanyar el respecte dels jugadors gràcies al seu art, el seu ampli coneixement tàctic, el seu entusiasme sense limits i la seva visió de futur. Escòcia es va guanyar un nou respecte sota la seva tutela. De fet, la seva intel·ligència tàctica va ajudar a formar un dels equips més exitosos de la història d'Escòcia, el del període entre 1971 i 1977... Bill era un autèntic treballador, qui cèrtament va encendre un foc als ventres escocesos. Ell va crear un dels conjunts escocesos més formidables, amb jugadors de la talla d'Ian McLauchlan, Quintin Dunlop, Bobby Clark, Sandy Carmichael, Alastair McHarg, Gordon Brown, Nairn McEwan, Peter Brown o Rodger Arneil."
En ser encara l'època amater, Dickinson no cobrava per la seva feina a la selecció.
    "Durant uns quans anys els equips de Dickinson eren invencibles a Murrayfield, on en un moment donat hi van guanyar 9 partits del Sis Nacions consecutivament. El seu èxit, sumat a l'aparició d'Andy Irvine, van donar al joc una popularitat que no havia tingut mai abans. Quan Gal·les va visitar Escòcia el 1975, 104.000 espectadors van assistir al duel a Murrayfield, i s'estima que gairebé 20.000 es van quedar sense poder entrar. Des d'aleshores en tots els grans partits internacionals s'ha de comprar entrada."
També va ser entrenador del Jordanhill, on va treballar amb Ian McLauchlan; Bill McLaren opina que part de l'èxit de McLauchlan es deu en part a la seva experiència amb Dickinson:
Tot i així, els seus equips tenien més problemes quan havien de jugar fora de casa; entre 1971 i 1983 no va poder guanyar cap partit a Twickenham, a més de no poder vèncer mai a França fora de casa.
Va ser despatxar per la Unió Escocesa el 1977, essent substituït per Nairn McEwan, decisió sorprenent i que no va millorar les seves estadístiques.

## Referències

* Bath, Richard (ed.) The Scotland Rugby Miscellany (Vision Sports Publishing Ltd, 2007 ISBN 1-905326-24-6)
* McLaren, Bill - Talking of Rugby
* Massie, Allan A Portrait of Scottish Rugby (Polygon, Edinburgh; ISBN 0-904919-84-6)
* ↑ http://www.independent.co.uk/news/people/obituary-bill-dickinson-1371664.html
* 1 2 3 4 Bath, p133
* 1 2 3 Massie, p73
* ↑ McLaren
* ↑ bath, p133
| Precedit per: '-' Nova creació | Entrenador de la Selecció de rugbi d'Escòcia 1971-1977 | Succeït per: Nairn McEwan |
# Bernard Brégeon

Bernard Brégeon (Suresnes, 6 de juliol de 1962) és un piragüista francès, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on va disputar dues proves del programa de piragüisme. Fent parella amb Patrick Lefoulon va guanyar la medalla de plata en la prova del K-2 1.000 metres, mentre en el K-1 500 metres guanyà la de bronze. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, quedà eliminat en sèries en la prova del K-2 500 metres.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món en aigües tranquil·les, una d'or, una de plata i una de bronze, entre les edicions de 1982 i 1986.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Bernard Brégeon». [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Medal Winners – Olympic Games and World Championships (1936–2007)». CanoeICF.com p. 1–83. International Canoe Federation, 2008. Arxivat de l'original el 18 maig 2018.
# Bernard Buffet

Bernard Buffet (10 de juliol de 1928 - 4 d'octubre de 1999) va ser un pintor francès.
Buffet va néixer a París, França, va estudiar art a la École Nationale Supérieure des Beaux-Arts (Escola Nacional de Belles Arts) i va treballar en l'estudi del pintor Eugène Narbonne. Entre els seus companys estaven Maurice Boitel i Louis Vuillermoz.
Contractat en exclusiva per Emmanuel David, després estès a Maurice Garnier, que li garantien exposicions periòdiques, Bufet va produir peces religioses, paisatges, retrats i algunes natures mortes. Buffet es va casar amb l'escriptora i cantant Annabel Schwob. Un deixeble de Buffet, Jean Claude Gaugy, va ser el pare de l'Expressionisme lineal.
Es va suïcidar a casa seva a Tourtour, al sud de França, el 4 d'octubre de 1999. Buffet estava patint de Parkinson i no podia treballar.
Étienne Périer li va dedicar el film Bernard Buffet el 1956. El Museu Bernard Buffet conserva algunes de les seves obres destacades.

## Premis i reconeixements

* 1947 Membre de Salon d'Automne
* 1947 Membre de la Société des Artistes Indépendants
* 1948 co-receptor del Premi de la Crítica amb Bernard Lorjou
* 1950 Premi Puvis de Chavannes
* 1955 First Prize pel Magazine connaissance
* 1973 Oficial de la Legió d'Honor
* 1974 Membre de l'Académie des Beaux-Arts

## Referències

* ↑ "DuMont's Künstlerlexikon", DuMont Buchverlag Köln, Cologne, 1997
* ↑ «Bernard Buffet: Return of the 'poser'». The Independent, 16-03-2009 [Consulta: 28 agost 2009].

## Enllaços externs

* Museée Bernard Buffet (francès)
# Bernard Bouvard

Bernard Bouvard (Valay, 18 de gener de 1924 - Ídem, 21 de juliol de 2009) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1948 i 1961. Destacà en la pista.

## Palmarès

* 1950
** 1r al Premi Hourlier-Comès
* 1958
** Campió de França de mig fons
* 1959
** Campió de França de mig fons

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Bartlett (Tennessee)

Bartlett és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2010 tenia 54.613 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bartlett tenia 40.543 habitants, 13.773 habitatges, i 11.817 famílies. La densitat de població era de 820,4 habitants/km².
Dels 13.773 habitatges en un 44% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,6% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 14,2% no eren unitats familiars. En el 12,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.369$ i la renda mediana per família de 69.962$. Els homes tenien una renda mediana de 45.281$ mentre que les dones 32.382$. La renda per capita de la població era de 24.616$. Entorn del 2,1% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ (anglès) «Barlett (city) QuickFacts from the US Census Bureau Arxivat 2013-04-03 a Wayback Machine.». Oficina del Cens dels Estats Units. [Consulta: 13/11/2011.]
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bartlett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bartlett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Barto (cràter)

Barto és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 48 km de diàmetre. Porta el nom d'Àgnia Bartó (1906-1981), poetessa russa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Barto». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Bay Park

Bay Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.300 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bay Park tenia 2.300 habitants, 874 habitatges, i 636 famílies. La densitat de població era de 2.065,2 habitants per km².
Dels 874 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,4% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.063 $ i la renda mediana per família de 64.950 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.125 $ mentre que les dones 36.755 $. La renda per capita de la població era de 25.888 $. Entorn del 2,2% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bay Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bay Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Biblioteca Nacional de l'Azerbaidjan

La Biblioteca Nacional de l'Azerbaidjan, (en àzeri: Azərbaycan Milli Kitabxanası) és el dipòsit legal per a la República de l'Azerbaidjan i es troba a la capital, Bakú. La biblioteca va ser fundada el 1922 i la seva inauguració oficial va ser el 23 de maig de 1923. L'edifici que l'acull es va aixecar el 1922, i està dissenyat per emmagatzemar fins a 5 milions d'exemplars. El 1939, la biblioteca va ser nomenada després de M.F. Akhundov, un destacat acadèmic, dramaturg i editor de l'Azerbaidjan.
Actualment, 4.513.000 d'exemplars, entre llibres, publicacions periòdiques, atles, microfilms i altres materials, s'emmagatzemen a la biblioteca. La Biblioteca Nacional s'estructura en 26 departaments i és gestionada pel Ministeri de Cultura i Turisme de l'Azerbaidjan.

## Referències

* ↑ Informació sobre la biblioteca al lloc web oficial Arxivat 2012-11-05 a Wayback Machine. (anglès)
# Berlin (Maryland)

Berlin és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 3.491 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Berlin tenia 3.491 habitants, 1.347 habitatges, i 880 famílies. La densitat de població era de 612,7 habitants per km².
Dels 1.347 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,2% hi vivien parelles casades, en un 21% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.438 $ i la renda mediana per família de 36.653 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.946 $ mentre que les dones 20.293 $. La renda per capita de la població era de 19.303 $. Entorn del 12,9% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Berlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Berlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bilina

* Per a altres significats, vegeu «Bílina».
Una bilina (mot rus: былина; plural bilini, былины) és un poema èpic tradicional, un tipus de poesia heroica dels eslaus orientals de Kíev, que donaven continuïtat a la tradició de Rússia i Ucraïna. Bilina prové de la paraula russa bil (быль), que es pot traduir com 'va ser', el passat del verb ser o estar, denotant que es tracta d'esdeveniments històrics reals, en contraposició amb la ficció.
Les bilini són una mena de poemes de versos blancs sense rima, però amb un ritme característic, una mena de versos lliures, recitats pels skazíteli (сказители), que eren els qui declamaven o cantaven les bilini i que les transmetien per tradició oral (els primers cants escrits daten del segle xvii). Foren skazíteli coneguts, entre d'altres, Trofim Riabinin, Maria Krivopolènova i Vasili Xtxególenok. Els recitadors d'aquests poemes les anomenaven també starini (старины) o starinki (старинки), en el sentit d'«històries de l'antigor». La majoria de les bilini s'han conservat al nord de Rússia, i el seu estil ha estat imitat per nombrosos poetes russos famosos.
Les bilini es poden classificar en els següents cicles:
* dels antics herois (Volgà Sviatoslàvitx, Mikula Selianínovitx, Sviatogor);
* de Vladímir, príncep de Kíev, que fou qui va introduir el cristianisme a Rússia, amb històries que es remunten a l'edat d'or de Kíev i de l'antiga Rus de Kíev. A aquesta categoria pertany el cicle d'Ilià Múromets, Alioixa Popóvitx i Dobrínia Nikítitx, que són els més populars;
* de Nóvgorod (Vassili Buslàiev, Sadkó el mercader), que rememora les llibertats civils de les ciutats;
* de Moscou (Iermak, Ivan el Terrible);
* de la història dels cosacs ucraïnesos (en ucraïnès), sobre les invasions turques i tàrtares i les revoltes dels haidamaki;
* dels cosacs revoltats (Stenka Razin);
* de Pere el Gran.
L'estructura de les bilini és lineal, amb una introducció, la narració de les gestes i un epíleg. Com en altres poemes orals, contenen repeticions i escenes prototípiques que ajuden a la memorització.

## Referències

* 1 2 «Bilina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Jack V. Haney. "Bylina and Fairy Tale: The Origins of Russian Heroic Poetry.", Slavic Review © 1975
* Bilini (rus)
# Bilibinskita

La bilibinskita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del geòleg rus Yurii Aleksandrovich Bilibin (1901-1952).

## Característiques

La bilibinskita és un sulfur de fórmula química PbCu₂Au₃Te₂. Cristal·litza en el sistema isomètric i sol trobar-se de manera massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bilibinskita pertany a «02.BA: sulfurs metàl·lics amb proporció M:S > 1:1 (principalment 2:1) amb coure, plata i/o or», juntament amb els minerals següents: calcocita, djurleïta, geerita, roxbyita, anilita, digenita, bornita, bellidoïta, berzelianita, athabascaïta, umangita, rickardita, weissita, acantita, mckinstryita, stromeyerita, jalpaïta, selenojalpaïta, eucairita, aguilarita, naumannita, cervel·leïta, hessita, chenguodaïta, henryita, stützita, argirodita, canfieldita, putzita, fischesserita, penzhinita, petrovskaïta, petzita, uytenbogaardtita, bezsmertnovita i bogdanovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1978 al dipòsit d'or d'Aginskoe, a l'óblast de Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia), en una zona d'erosió dels dipòsits de tel·luri. També se n'ha trobat a la mina Duolanasayi (Xinjiang, República Popular de la Xina) i als dipòsits d'or de Manka (Kazakhstan) i de Pionerskoye (Tuvà, Rússia). Sol trobar-se associada a altres minerals com: silvanita, krennerita, or natiu i bezsmertnovita.

## Referències

* ↑ «Bilibinskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 febrer 2016].
* ↑ «Bilibinskite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 10 febrer 2016].
# Bjelovar

Bjelovar és una ciutat del centre de Croàcia amb una població de 41.869 habitants (2001). És el centre administratiu del comtat de Bjelovar-Bilogora.
Bjelovar és una de les ciutats joves del centre de Croàcia, ja que fou mencionada per primer cop el 1413 i amb prou feines guanyà importància l'any 1756 quan s'hi construí un fort. Fou construït per demanda expressa de Maria Teresa d'Habsburg. La funció inicial de la ciutat era defensar el centre de Croàcia contra les invasions de l'Imperi Otomà.

## Referències

* ↑ «El condado de Bjelovar-Bilogora ofrece oportunidades de negocio al inversor». Institut Espanyol de Comerç Exterior, 01-12-2019. [Consulta: 2 octubre 2021].
* ↑ «Bjelovar». Proleksis enciklopedija. [Consulta: 2 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Bjelovar
# Bouea macrophylla

Bouea macrophylla és un fruit tropical proporcionat per un arbre natiu del sud-est d'Àsia que pertany a la família Anacardiaceae, i està relacionat amb el mango.

## Descripció

L'arbre és perennifoli i arriba a fer 25 metres d'alt. Les fulles fan de 13 a 45 cm de llarg.
El fruit, que sembla un mango quan són madurs són de clor taronja/groc. Fan de 2 a 5 cm de diàmetre. Tot el fruit, inclosa la llavor, és comestible.

## Distribució

És natiu de Malàisia, Java occidental, Myanmar i nord de Sumatra. També es troba a Tailàndia, Indonèsia, a Malàisia es cultiva comercialment.

## Usos

Es poden menjar les fulles i els fruits de l'arbre. L'endosperm de la llavor, però, és amrgant. Se'n fan plats tradicionals.

## Referències

* ↑ "West Australian Nut and Tree Crops Association". WANATCA Yearbook (ISSN 0312-8997), Vol. 20, p. 42 (1996).

## Fonts

Bouea macrophylla taxonomy Montoso gardens Arxivat 2008-05-23 a Wayback Machine. Species with potential for commercial development Mansfeld database AgroForestryTree Database Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine.
# Boudinar

Boudinar (en àrab بودينار, Būdīnār; en amazic ⴱⵓⴷⵉⵏⴰⵔ) és una comuna rural de la província de Driouch, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.863 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].