OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Víctor Castells i Benosa

Víctor Castells i Benosa (Barcelona, 1928) és un artista i escriptor català, de família originària d'Estopanyà. De jove es va introduir als medis culturals de l'avantguardisme, i col·laborà activament a Dau al Set. També viatjà molt i residí sovint a París, alhora que contactava amb les comunitats catalanes d'Amèrica i amb personalitats del món nacionalista com Hipòlit Nadal i Mallol, Carles Muñoz i Espinalt, Joan Ballester i Canals i Joan Massot i Rodamilans. Ha col·laborat a les revistes Tele/Estel, Serra d'Or, El Llamp, Catalonia Today i el diari Avui.
A Londres contactà amb Josep Maria Batista i Roca i Miquel Ferrer Sanxis, amb qui formà part del consell executiu del Consell Nacional Català quan es va reconstituir a Barcelona el 1977. A les seves obres s'ha dedicat a difondre el pensament originari de Francesc Macià i ha reivindicar la figura de Batista i Roca.

## Obres

* Manuel Gonzàlez i Alba. Una vida per la Independència (1985)
* Batista i Roca, una vida al servei de la reconstrucció nacional (1995) R.Dalmau, Editor
* Catalans d'Amèrica per la independència (1986)
* Batista i Roca acusat acusador (1988)
* Nacionalisme i Guerra Civil a Catalunya 1936-1939 (2002) R.Dalmau, Editor
* Nacionalisme català a l'exili 1939-1945 (2005) R.Dalmau, Editor
* El Consell Nacional Català 1953-1975
* Caràcter i nació (1996)
* El 6 d'octubre: Palestra i Batista i Roca (2000)
* Galeusca, un ideal compartit (2008) R.Dalmau, Editor
# Víctor Casas

Víctor Casas Rey (La Corunya, 31 de juliol de 1900 - Poio, 12 de novembre de 1936) va ser un articulista i polític gallec.
El 1916 va ingressar en la Irmandade da Fala de La Corunya. Després d'abandonar el seu treball com viatjant venedor de calçat, en 1918 va participar en la I Assemblea Nacionalista de Lugo, de la qual va sortir el «Manifest Nacionalista», que constituiria la base comuna de tots els programes del nacionalisme gallec fins a la guerra civil espanyola, i va combatre la dictadura de Miguel Primo de Rivera. Al costat de Federico Zamora va recórrer la regió per a dur el missatge del nacionalisme gallec.
Actiu col·laborador de les Irmandades da Fala, i director d'A Nosa Terra des de 1922, va ser un dels impulsors de l'ORGA, participant en les reunions constituents del partit durant setembre de 1929. Va acceptar el Pacte de Lestrove (26 de març de 1930), però no el Compromís de Barrantes (25 de setembre de 1930) organitzat pel Partido Autonomista Galego, i signat per Risco, Otero, Castelao, Cuevillas, Paz Andrade i Portela Valladares. No obstant això, desencantat de l'ORGA, per la seva deriva estatalista, va participar, en 1931 en la fundació del Partit Galleguista, que va ser president en la província de Pontevedra i de La Corunya.
Partidari de l'aliança amb el Front Popular, després del cop d'estat que va donar lloc a la Guerra Civil, va ser detingut, condemnat per un Consell de Guerra i afusellat per les tropes franquistes en el bosc de Careira, a Poio, a quatre quilòmetres de Pontevedra, al costat d'uns altres nou republicans.

## Enllaços externs

* Vítor Casas, exemplo e dignidade Arxivat 2007-12-17 a Wayback Machine., (gallec)
# Clàssica d'Almeria 2023

La Clàssica d'Almeria 2023 fou la 38a edició de la Clàssica d'Almeria. La cursa es va disputar el 12 de febrer de 2023 i formava part del calendari de l'UCI ProSeries 2023 amb una categoria 1.Pro.
El vencedor final fou l'italià Matteo Moschetti (Q36.5 Pro Cycling Team), que s'imposà a l'esprint a Arnaud De Lie (Lotto Dstny) i Jordi Meeus (Bora-Hansgrohe), segon i tercer respectivament.

## Equips

En aquesta edició hi van prendre part 21 equips, nou de categoria WorldTeams i dotze ProTeams:

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Moschetti, vencedor de una Clásica de Almería marcada por el viento» (en castellà), 12-02-2023. [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ «Startlist for Clasica de Almeria 2023». [Consulta: 13 febrer 2023].
# Mos (Pontevedra)

Mos és un municipi d'Espanya a la Comarca de Vigo de la província de Pontevedra a Galícia. Limita amb Redondela i Pazos de Borbén al nord, Vigo a l'oest, O Porriño al sud, i Ponteareas a l'est.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 6.094 | 7.367 | 8.876 | 13.102 | 14.214 |
| Fonts: INE i IGE (els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Història

A Mos es troben abundants restes arqueològiques que són testimoniatge d'una intensa ocupació del territori. Tanmateix, des de l'existència de poblaments prehistòrics documentats per la presència del Camp de Mámoas i la Pedra Cabaleira (dolmen amb restes de corredor incipient) no hi ha més dades fins a la romanització. En aquella època per Mos transcorria la via romana Braga-Santiago.
L'Ajuntament de Mos, va començar a utilitzar el títol de vila des de l'últim terç del segle xvii fins a primers del segle xix. A mitjan segle xiii era coneguda amb el nom de Molis; Les actuals parròquies de Mos estaven abans distribuïdes en tres jurisdiccions pertanyents a l'antiga província de Tui. Les de Mos i de Torroso depenien del marquès de Mos; Cela, Dornelas, Petelos i Sanguiñeda del Comte de Salvaterra i Guizán, Louredo, Pereiras i Tameiga, del Comte de Maceda. En 1599, Gabriel de Quirós, casat amb Violante de Sousa, descendent de la família real portuguesa, va fer informació de noblesa per a ser familiar de la Inquisició. A través de diferents enllaços matrimonials amb dames de la noblesa, el primitiu vedat va eixamplant la seva possessions i emparentant amb il·lustres llinatges, com els prínceps de Chinay, senyors de Lánzara, Castrelos, etc. Entre 1685 i 1686 Gabriel de Quirós rep el títol de Marquès de Mos de mans de Carles II; Des de 1776 té grandesa d'Espanya, mercè atorgada a Benito Correa y Sarmiento, quart marquès de Mos. En 1810 s'uneix el marquesat de Mos al de Valadares, al morir aquest sense descendència, i en 1908, al morir el marquès de La Vega de Armijo y de Mos, passa la propietat a una neboda, María Vinials, marquesa d'Ayerbe.

## Persones il·lustres

* Óscar Pereiro, guanyador del Tour de França 2006
# Bni Tadjite

Bni Tadjite (en àrab بني تادجيت, Banī Tādjīt; en amazic ⴱⵏⵉ ⵜⴰⴷⵊⵉⵜ) és una comuna rural de la província de Figuig, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.149 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Riera de Coaner

La Riera de Coaner, dins el Bages, és un afluent per la dreta del riu Cardener. Rep el nom del poble de Coaner, que pertany al municipi de Sant Mateu de Bages.
Neix prop de la Molsosa (Solsonès), a la serra de Castelltallat, i pren un sentit d'oest a est fins a desembocar aigües amunt de Súria, després d'un recorregut d'uns 13 km, pràcticament tots per zones forestals.
Té un cabal escàs i irregular però a l'estiu no arriba a assecar-se gràcies a una certa regulació subterrània.

## Municipis per on passa

El curs de la Riera de Coaner transcorre íntegrament pel terme municipal de Sant Mateu de Bages.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Riera de Coaner està constituïda per 195 cursos fluvials que sumen una longitud total de 120,8 km.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Coaner transcorre pels següents termes municipals:

### Territori PEIN

Bona part dels vessants drets de la Rasa i de la Riera de Coaner a partir de la confluència amb aquella formen part del PEIN de la Serra de Castelltallat.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Antoni Vilà i Bisa

Antoni Vilà i Bisa (Vilassar de Mar, 1888 – Barcelona, 1965) fou un mariner mercant i periodista català. Va ser redactor d'esports de La Publicitat. Fundà, amb Vicenç Bernades, L'Esport Català. Entre 1938 i 1939 dirigí La Publicitat i fou cap de premsa de la Generalitat de Catalunya, càrrec en què el substituí el seu germà Joaquim. Com a cronista del món de la boxa amb el pseudònim de «Critias», desenvolupà un nou estil de comentari que s'avançà al seu temps. Després d'un curt exili a França, tornà a Barcelona, on es dedicà a fer traduccions i a escriure llibres com Ocho combates de boxeo.

## Referències

* 1 2 Casasús, Josep Maria «Clàssics catalans del periodisme esportiu». Annals del Periodisme Català, 20, 1992 [Consulta: 11 juny 2015].
* 1 2 «Antoni Vilà i Bisa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lombèrs

«Lombèrs» té aquests significats:
* Lombèrs (Gers), municipi francès al departament del Gers (regió de Migdia-Pirineus)
* Lombèrs (Tarn), municipi francès al departament del Tarn (regió de Migdia-Pirineus)
* Cantó de Lombèrs, cantó del departament francès del Gers
# Tonino Cervi

Tonino Cervi, nascut Antonio Cervi (Roma, 14 de juny de 1929 - Rapolano Terme, 1 d'abril de 2002), va ser un director i productor de cinema italià.

## Biografia

Cervi va néixer a Roma, fill de l'actor Gino Cervi. Va ser pare d'Antonio Levesi Cervi, Valentina Cervi, Stefano Cervi i Antònia Cervi. Va alternar la seva feina com a director amb la de productor de cinema. Va fer el seu debut com a productor en 1952 amb La Peccatrice dell'isola de Sergio Corbucci. A partir de llavors va produir llargmetratges de Michelangelo Antonioni (Il deserto rosso), Federico Fellini, Bernardo Bertolucci, Mauro Bolognini, Francesco Rosi i Mario Monicelli.
Va debutar com a director amb el western Oggi a me... domani a te (1968) protagonitzada per Bud Spencer i com a productor amb la col·lectiva Boccaccio '70 (1962). Altres pel·lícules notables del seu repertori són The Miser, Il malato immaginario i Ritratto di borghesia in nero.
Cervi va morir a Roma en 2002 a causa d'un aturada cardíaca. La seva filla Valentina Cervi és actriu.

## Filmografia

* Oggi a me... domani a te! (1968), argument, guió i direcció
* Il delitto del diavolo (1970), argument, guió i direcció
* Le monache di Sant'Arcangelo, dirigida per Domenico Paolella (1973), guió
* La nottata (1974), argument, guió i direcció
* Chi dice donna dice donna (1976), argument, guió i direcció
* Ritratto di borghesia in nero (1978), guió i direcció
* Il malato immaginario (1979), guió i direcció
* Il turno (1981), guió i direcció
* Sole nudo (1984), argument, guió i direcció
* Il nido del ragno, dirigida per Gianfranco Giagni (1988), argument i guió
* L'avaro (1989), direcció i guió
* Butterfly (1995), direcció
* Il quaderno della spesa (2003), guió i direcció

## Referències

* 1 2 3 Poppi, Roberto. I registi: dal 1930 ai giorni nostri. Gremese Editore.
* ↑ «Morto il regista Tonino Cervi» (en anglès). [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ «Illuminate: Fernanda Pivano su Rai 3, intervista a Valentina Cervi» (en italià), 29-12-2021. [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ «Valentina Cervi: «Paura di niente»» (en italià), 08-11-2021. [Consulta: 30 desembre 2021].
# Coll de Faja (Sales de Llierca)

El Coll de Faja o creu de Faja (dita així per què s'hi troba una post de fusta amb una creu al damunt) és una cruïlla de camins a la divisòria d'aigües del Llierca i del Borró, a 987,2 metres d'altitud, dins el terme municipal de Sales de Llierca, a la Garrotxa. És a prop i a llevant de l'església de Gitarriu, al sector nord del terme, a ponent del Puig Sec i al sud-est de Freixenet. És al nord-oest del Coll Sabassa.
# Víctor Canicio Chimeno

Víctor Canicio Chimeno (Barcelona, 1937 - Sant Carles de la Ràpita, 2019) va ser un escriptor i professor de llengua espanyola a la Universitat de Heidelberg.
Va néixer a Barcelona durant la Guerra Civil. Els seus primers estudis els va realitzar amb els jesuïtes de Tortosa. Va cursar estudis de Medicina a Barcelona i Saragossa. Va emigrar a Alemanya en la dècada dels 60. Va treballar en diferents oficis i fàbriques com podem constatar en les seves obres ¡Contamos contigo! (Krónicas de la emigración) (1972) que va comptar amb il·lustracions de Perich i Pronto sabré emigrar (1974). El 2005 va aconseguir el premi de novel·la Kutxa Ciutat d'Irun amb Hans Pataka. També va ser notòria la seva tasca com a traductor, amb els clàssics de la literatura infantil i juvenil germànica Max i Moritz i En Perot l'escabellat. Va traduir a Heinrich Böll i Peter Handke, entre d'altres. Va treballar en instituts de secundària i a la Universitat de Heildelberg com a professor d'espanyol.

## Llibres

* ¡Contamos contigo! (Krónicas de la emigración) Barcelona: Laia, 1972.
* Pronto sabré emigrar. Barcelona: Laia, 1974.
* Hans Pataka. Sant Sebastià: Fundació Kutxa, 2005.
* El congreso de los metagastrónomos. Cerdanyola del Vallès: Montflorit, 2009.
* Entre la endeca y la alejandra, últimos poemas. Terres de l'Ebre: Editorial Petròpolis, 2020.

## Traduccions

* Günter Herburger. Nuevas aventuras de Bombilla. Traductor: Víctor Canicio. Barcelona: Laia, 1979.
* Peter Handke. El peso del mundo. Un diario 1975-1977. Traductors: Víctor Canicio i Carmen Baranda. Barcelona: Laia, 1981.
* Heinrich Böll. Diario irlandés. Traductor: Víctor Canicio. Barcelona: Laia, 1981.
* Heinrich Hoffmann. Pedro Melenas: Historias muy divertidas y estampas aún más graciosas. (títol original: Der Struwwelpeter). Traductor: Víctor Canicio. Palma: José J. de Olañeta, 1987.
* Wilhelm Busch. Max y Moritz : una historieta en siete travesuras. Traductor: Víctor Canicio. Madrid: Impedimenta, 2012.

## Referències

* ↑ «Víctor Canicio». [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ «Memòria i ficció en l'obra de Víctor Canicio». [Consulta: 12 desembre 2020].

## Enllaços externs

* L'autor a la Biblioteca Nacional d'Espanya
* L'autor a la web Beaba.info
# Mosquer de Say

El mosquer de Say (Sayornis saya) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb matolls i deserts des de l'oest i nord d'Alaska, nord de Yukon, nord-oest i centre de Mackenzie, centre d'Alberta, centre de Saskatchewan i sud-oest de Manitoba cap al sud fins al nord de Baixa Califòrnia, Michoacán, nord-oest d'Oaxaca, Guanajuato, Hidalgo, oest i nord de Texas, oest d'Oklahoma i zona central de les Grans Planes.

## Referències

* ↑ «Mosquer de Say». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Bni Smir

Bni Smir (àrab بني سمير) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.113 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Retolació

La retolació és el procés de construir un text amb eines de dibuix, es realitzen tants traços com sigui necessari fins a trobar el resultat desitjat. S'ha d'entendre la retolació com una sofisticació de la cal·ligrafia, ambdós són processos manuals. Qui es disposa a retolar, primer ha d'haver assolit els conceptes bàsics de la cal·ligrafia, entesos com a arquitectura de les lletres, tot i això, disposarà de llibertat per personalitzar les lletres. Tant la cal·ligrafia com la retolació es consideren passos previs a la construcció d'una font. Per exemple, posar un rètol a un carrer, o posar un advertiment publicitari a un cotxe.

## Arts audiovisuals

En les arts audiovisuals retolar és posar un advertiment sobreimpressionat a la imatge. Retolar és l'acció de posar rètols, s'utilitza en el camp de l'audiovisual, o per afegir informació visual, es posa el rètol sobreimpressionat a la imatge. El seu contingut forma part del text dramàtic.
N'hi ha de diversos tipus i els més comuns són de nom, de nom i càrrec, de situació (per ubicar on passa l'acció), de temps (per ubicar a l'espectador en un moment del temps), de resultats esportius i d'informació meteorològica. A més d'aquests n'hi que són combinables dins l'espai visible de la imatge.

## Arts escèniques

En una posada en escena d'un espectacle dramàtic, és possible que hi hagi retolació amb text, per exemple projectat, amb els mateixos usos més o menys que al cinema i arts audiovisuals. És una manera més d'incloure text dramàtic i es considera part de l'escenografia.

## Referències

* ↑ «Tipografia avançada». UOC. [Consulta: 2 novembre 2020].

## Vegeu també

* Subtitulació
# Tonino Vittigli

Antonio "Tonino" Vittigli (Ceprano, província de Frosinone, 17 de juny de 1964) va ser un ciclista italià. Va guanyar una medalla de plata al Campionat del món de Mig fons amateur de 1989 per darrere de l'austríac Roland Königshofer.

## Palmarès

* 1988
** 1r a la Coppa Caivano
** Vencedor d'una etapa al Cinturó a Mallorca
* 1989
** 1r a la Coppa Caivano

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Constant deliana

La constant deliana o constant de Delo és una constant matemàtica que apareix en el problema de la duplicació del cub. Representa la raó entre el costat d'un cub i el costat d'un cub de volum doble al primer, i val ${\sqrt[{3}]{2}}$. El problema de la duplicació del cub es redueix llavors a la construcció (mitjançant regle i compàs) de la constant deliana.
La constant deliana no és un nombre euclidià però és un nombre algebraic de grau 3. La constant es coneix des de l'antiguitat i deu el seu nom a la llegenda que va donar origen al problema de la duplicació del cub, que, de fet, també es diu problema de Delos. Els habitants de la ciutat de Delos s'havien vist afectats per una epidèmia, i l'oracle de Delfos havia requerit la construcció d'un altar del doble del volum del que existia a la ciutat.
Diversos matemàtics de l'antiguitat han trobat solucions per duplicar el cub, però cap d'elles amb només regle i compàs. No va ser fins uns dos mil anys després, quan es trobaria solució al problema, amb la demostració de René Descartes que aquesta construcció és impossible, l'any 1637. A aquest resultat s'hi arriba partint que per mitjà de regle i compàs només es poden construir quantitats obtingudes mitjançant la suma, la resta, la multiplicació la divisió o l'arrel quadrada. En ser la constant deliana una arrel cúbica, resulta doncs no construible.

## Vegeu també

* Duplicació del cub
* Construcció amb regle i compàs

## Referències

* ↑ (successió A002580 a l'OEIS)
* ↑ (successió A002945 a l'OEIS)
* ↑ «Delian Constant» (en anglès). Wolfram MathWorld. Enric W. Weisstein. [Consulta: 6 abril 2015].
# Word Rescue

Word Rescue és un videojoc de plataformes educatiu escrit per Karen Crowther (Chun), de Redwood Games, i publicat per Apogee Software el març del 1992. Com molts altres jocs comercialitzats per Apogee durant aquesta època, Word Rescue es compon de tres episodis, només el primer dels quals es pot jugar a la versió de prova.
* Episodi 1 - Visit Gruzzleville and the Castle ('Visita Gruzzleville i el castell')
* Episodi 2 - Explore GruzzleBad Caverns ('Explora les cavernes de GruzzleBad')
* Episodi 3 - See the spooky Haunted House ('Dona un cop d'ull a l'esfereïdora casa encantada')
Apogee encara ven la versió registrada d'aquest joc, que va ser seguit per Word Rescue Plus.

## Trama

La història se centra en criatures anomenades «Gruzzles». Com que no saben llegir, els Gruzzles roben les paraules dels llibres perquè ningú més pugui llegir. El personatge del jugador, que pot ser masculí o femení, ha d'ajudar l'eruga Benny Bookworm a recuperar les paraules robades i relacionar-les amb el seu significat per tal de tornar-les a posar als llibres.

## Referències

* ↑ «Word Rescue» (en anglès). Classic DOS Games. [Consulta: 8 octubre 2013].
# Cat Ferguson

Cat Ferguson (Skipton, 27 d'abril de 2006) és una ciclista anglesa, professional des del 2024, que actualment corre per a l'equip Movistar Team de l'UCI Women's WorldTeam. Les seves millors victòries són el doble campionat mundial júnior en ruta i contrarellotge. Cal destacar que en la seva primera mitja temporada com a professional aconsegueix les seves dues primeres victòries professionals.

## Palmarès
### Ruta

* 2023
** Campiona del Regne Unit en contrarellotge júnior
** 1a al Trofeu Piccolo Alfredo Binda
** 1a al Tour de Flandes júnior
** Vencedora d'una etapa a la Bizkaikoloreak
** Vencedora d'una etapa al Tour de Gévaudan Occitanie
* 2024
** Campiona del món júnior en ruta
** Campiona del món júnior en contrarellotge
** 1a a la Bizkaikoloreak i vencedora de dues etapes
** 1a a l'Omloop van Borsele júnior i vencedora d'una etapa
** 1a al Tour de Gévaudan Occitanie i vencedora de dues etapes
** 1a a la Binche-Chimay-Binche
** 1a a l'East Cleveland Classic
** Vencedora d'una etapa al Tour de la Semois

### Ciclocròs

* 2023-2024
** Campiona del Regne Unit en ciclocròs

### Pista

* 2024
** Campiona del món júnior en persecució d'equips
** Campiona del món júnior en òmnium
** Campiona d'Europa júnior en madison

## Referències

* ↑ «MOVISTAR TEAM WOMEN». UCI.org. Union Cycliste Internationale. [Consulta: 12 octubre 2024].
* ↑ «Cat Ferguson brilla de nuevo con las mayores en el Movistar». Diario As, 01-10-2024. [Consulta: 12 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
# Bni Ykhlef

Bni Ykhlef (àrab بني يخلف) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.992 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Resolució 839 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 839 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat l'11 de juny de 1993, va prendre nota de l'informe del Secretari General que, a causa de les circumstàncies existents, la presència de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) seguiria sent essencial per a una acord pacífic. El Consell va demanar al secretari general que informés de nou abans del 15 de novembre de 1993, per seguir l'aplicació de la resolució.
El Consell va reafirmar les seves resolucions anteriors, inclosa Resolució 365 (1974), va expressar la seva preocupació per la situació, va instar les parts involucrades a treballar junts cap a la pau i una vegada més va estendre l'estacionament de la Força a Xipre, establerta a la resolució 186 (1964) fins al 15 de desembre de 1993.
Es van recordar les disposicions de la Resolució 831 (1993) relatives a la reestructuració de la Força i es va instar a ambdues parts a adoptar mesures recíproques per reduir la tensió i dur a terme converses intercomunals entre la República de Xipre i Xipre del Nord.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Línia Verda (Xipre)
* Invasió turca de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org