OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fàtima Llambrich i Núñez

Fàtima Llambrich i Núñez (l'Ametlla de Mar, 20 de febrer de 1980) és una periodista catalana especialitzada en informació policial i judicial.
Llicenciada en Periodisme i Criminologia per la UAB, va fer les pràctiques a la delegació de TV3 a Tarragona i es va interessar per la informació judicial, policial i de seguretat, una feina que ha desenvolupat a TV3 des del 2008.
Ha publicat Sense cadàver (Ara Llibres, 2016), un llibre que radiografia Ramón Laso, un home condemnat a 30 anys per un doble homicidi sense cadàver del 2009. Sobre la mateixa investigació periodística, que tracta les entranyes de la Unitat Central de Persones Desaparegudes dels Mossos, en va sortir el reportatge televisiu «El cos del delicte» (30 minuts, 2015). També és coautora del reportatge «No tinc por!».
Va rebre el Premi Justícia 2018 a la trajectòria professional pel rigor informatiu de les seves cròniques.

## Referències

* 1 2 3 4 CCMA. «La periodista de TV3 Fàtima Llambrich, menció honorífica a la trajectòria professional pel rigor informatiu del Premi Justícia 2018», 11-12-2018. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ Barcelona, UAB-Universitat Autònoma de. «La periodista Fàtima Llambrich explica el cas del seu llibre 'Sense cadàver'». [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Fàtima Llambrich dissecciona en un llibre el cas de Ramón Laso, primer condemnat per homicidi sense cadàver». [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Sense cos també hi ha delicte». [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «“La informació judicial és complicada, però també ho són l'econòmica i la política”», 03-05-2019. [Consulta: 3 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Entrevista al Canal Terres de l'Ebre. «L'Illa dels Flamencs amb la periodista Fàtima Llambrich». Canal Terres de l'Ebre, 13-08-2020. [Consulta: 3 octubre 2020].
* Entrevista a TeleMadrid. «Entrevista a Fátima Llambrich, autora de 'Sin cadáver'» (en espanyol europeu). Canal TeleMadrid, 30-11-2016. [Consulta: 3 octubre 2020].
# Northlakes

Northlakes és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.390 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Northlakes tenia 1.390 habitants, 511 habitatges i 429 famílies. La densitat de població era de 360,2 habitants per km².
Dels 511 habitatges en un 38,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 76,1% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 15,9% no eren unitats familiars. En el 13,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 3,6% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 29,8% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 67.692 $ i la renda mediana per família de 67.237 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.429 $ mentre que les dones 33.000 $. La renda per capita de la població era de 27.285 $. Entorn de l'1,4% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Northlakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Northlakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Valpurga de Heidenheim

Valpurga o Walburga de Heidenheim (Devonshire, Wessex, ca. 710 - Heidenheim, Baden-Württemberg, 777 o 779) fou una monja anglosaxona, abadessa a Heidenheim. És venerada com a santa per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Havia nascut a Wessex (avui, Anglaterra) i era filla de sant Ricard el Pelegrí, germana dels sants Winebald i Willibald d'Eichstätt i cosina de Bonifaci de Magúncia. De petita fou educada a l'abadia benedictina de Winborne Abbey (Dorset), i hi passà 26 anys com a monja. El 722, els seus pare i germans van marxar cap a Roma, morint el pare de camí.
Walburga es reuní amb Willibald i Winebald i els tres anaren a Francònia per trobar-hi Bonifaci. Fou monja al monestir doble de Heidenheim am Hahnenkamm, prop d'Eichstätt, que havia fundat el seu germà Willibald. En fou la successora com a abadessa en 751. Hi va morir el 777 o 779 i fou sebollida a l'abadia de Heidenheim.
Escrigué les vides llatines de Winibald i Willibald, de qui narra els viatges a Palestina. Per això és considerada com a la primera dona escriptora coneguda tant d'Anglaterra com d'Alemanya.

## Veneració

Les seves restes foren portades a Eichstätt l'1 de maig de 870, per ordre del bisbe, el mateix dia que la canonitzà a Roma el papa Adrià II.
Segons la tradició, de la seva tomba a Eichstätt, en una cavitat a la roca, regalimava un líquid amb poders guaridors que atraia els pelegrins.
Antigues vides i hagiografies amb miracles són els Miracula S. Walburgae Manheimensis de Wolfhard von Herrieden (895/96) i la Vita secunda del segle x, potser obra d'Aselbod, bisbe d'Utrecht. Al segle xiv, la Vita S. Walburgae de Phillipp von Rathsamhaüsen, bisbe d'Eichstätt.
Walpurga és especialment venerada als països germànics; és patrona d'Eichstätt, Anvers, Oudenaarde, Veurne, Groningen, Zutphen i altres ciutats.
* Pintura de ca. 1530 (Standflügel, Martinskirche)
* Escultura a l'església de Konter (Luxemburg)
* Talla a la parròquia de Gornhofen
* Tomba de la santa al monestir de Heidenheim

## La Nit de Valpurga

    Article principal: Nit de Walpurgis
La seva festivitat era antigament celebrada l'1 de maig, aniversari de la seva translació. La nit d'abans era coneguda als països germànics com a Walpurgisnacth o Nit de Walburga i les tradicions populars deien que era la nit que les bruixes deixaven els seus amagatalls per reunir-se i dansar a la llum de la luna al mont Bocker.
* Reliquiari a l'església del Kloster St. Walburg d'Eichstätt
* Monestir de S. Walburga a Eichstätt
* Monestir de S. Walburga a Eichstätt
# Joan de Grimau i de Vilafranca

Joan de Grimau i de Vilafranca va ser el diputat militar en el trienni de Joan Jeroni Besora (1656-1659).
Era fill de Francesc de Grimau i Llupià, donzell de Perpinyà i resident a Barcelona, i d'Anna de Vilafranca, hereva del senyor de Bigues. El seu germà Francesc havia participat en diverses Juntes de Braços al període de Pau Claris. Joan de Grimau estava casat amb Jerònima de Montserrat i de Perapertusa, filla d'un donzell de Tàrrega. Va estar vinculat a la Diputació des de 1649 participant en trenta-sisenes. Va ser insaculat com a diputat militar per Girona el 1647.
En el trienni 1656-1659, va substituir sovint Joan Jeroni Besora, degut a la precaria salut d'aquest.
# Landrada d'Hesbaye

Landrada (vivia al segle VIII) fou la filla de Lambert, noble d'Hesbaye, i la germana de Robert I d'Hesbaye.
El 764, va fundar amb el seu nebot Cancor, citat com a comte al Rheingau 764- 782, l'abadia de Lorsch. El seu fill Chrodegang (després bisbe de Metz i sant) en va ser l'abat l'any següent.
Es casa amb Sigramm, del qual va tenir un fill: Chrodegang, nascut cap a 712 i mort el 766, que va ser bisbe de Metz, fundador de l'abadia de Gorze, referendari de Carles Martell i conseller de Pipí I el Breu.
Estudis recents, sobretot els treballs de Christian Settipani, formulen la hipòtesi que és probablement la germana de Rotruda, nascuda cap a 695, morta el 724, esposa de Carles Martell.

## Fonts

* Pierre Riché, Les Carolingiens, une famille qui fit l'Europe, París, Hachette, col. « Pluriel », 1983 (reimpr. 1997), (ISBN 2-01-278851-3).
* Christian Settipani, Les ancêtres de Charlemagne, addenda, 1990 i 2000.
* Hervé Pinoteau, La symbolique royale française, Ve - XVIIIe siècle, P.S.R. éditions, 2004.

## Notes i referències

* ↑ Hervé Pinoteau La simbologia reial francesa, Ve - XVIIIe siècle, P. S R. edicions, 2004, pàg. 43.
* ↑ Durant un temps, els historiadors la van considerar com una germana de Cancor, però es van adonar que havent tingut un fill cap a 712, aquesta filiació era cronològicament impossible, encara que fos manifest que en sigui parenta propera. És per l'onomàstica que se la considera actualment com filla de Lambert.
* ↑ Hervé Pinoteau La simbologia reial francesa, Ve - XVIIIe siècle, P. S R. edicions, 2004, pàg. 45.
# Frederick Gye

Frederick Gye (Finchley, Middlesex, 1810 - Londres, 1878) va ser un empresari i director d'òpera anglès que durant molts anys va dirigir el que avui és la Royal Opera House, Covent Garden, a Londres.
Frederick Gye era fill d'un empresari en el sector del vi i del te. La prioritat de Gye era aconseguir que el seu teatre fos considerat, per públic i artistes, com el principal teatre d'òpera de Londres, en detriment de l'altre teatre de la ciutat, el Her Majesty's Theatre. Gye va escriure uns detallats diaris durant tot el temps que va estar al cim. Aquests diaris han sobreviscut i mostres multitud de dades sobre el món de l'òpera de mitjans de l'època victoriana.

## Referències

* ↑ James H. Mapleson: North American Theatre Online
# Cédric Djeugoué

Cédric Djeugoué (nascut el 28 d'agost de 1992) és un futbolista internacional camerunès que juga al Coton Sport com a lateral dret.

## Referències

* ↑ «Cédric Djeugoué». National Football Teams. [Consulta: 13 juny 2014].
# Enric I del Congo

Henrique I o Enric I del Congo fou manikongo del regne del Congo de 1567 a 1568. Com el seu predecessor, Bernat I, Enric va morir mentre defensava les fronteres del regne. Fou mort mentre lluitava contra els bateke del regne Anziku. Fou el darrer rei de la dinastia kilukeni, descendents del fundador del regne.

## Referències

* ↑ Oliver, Roland and Anthony Atmore: "Medieval Africa, 1250-1800", page 173. Cambridge University Press, 2001
# Gabinet Bech

El Gabinet Bech va formar el govern de Luxemburg del 16 de juliol de 1926 al 5 de novembre de 1937.
El gabinet es va formar després de la renúncia del gabinet Prüm. Es va reorganitzar l'11 d'abril de 1932 i el 27 de desembre de 1936. Joseph Bech i la seva formació es van retirar després del referèndum sobre l'anomenat Maulkuerfgesetz («llei mordassa») en el que la majoria dels votants va decidir en contra de la llei.

## Composició
### 16 de juliol de 1926 a 11 d'abril de 1932

* Joseph Bech: Primer Ministre, Cap de govern, Ministre d'Afers Exteriors, Educació i d'Agricultura
* Norbert Dumont: Ministre de Justícia i de l'Interior
* Albert Clemang: Ministre d'Obres Públiques, Comerç i Indústria
* Pierre Dupong: Ministre de Finances de Seguretat Social i Treball

### 11 d'abril de 1932 a 27 de desembre de 1936

* Joseph Bech: Primer Ministre, Cap de govern, Ministre d'Afers Exteriors, Educació i d'Agricultura
* Norbert Dumont: Justícia i de l'Interior)
* Pierre Dupong: Ministre de Finances de Seguretat Social i Treball
* Étienne Schmit: Ministre d'Obres Públiques, Comerç i Indústria

### 27 de desembre de 1936 a 5 de novembre de 1937

* Joseph Bech: Primer Ministre, Cap de govern, Ministre d'Afers Exteriors, Educació i d'Agricultura
* Pierre Dupong: Ministre de Finances de Seguretat Social i Treball
* Étienne Schmit: Ministre de Justícia i d'Obres Públiques
* Nicolas Braunshausen: Ministre de l'Interior, Comerç i Indústria

## Referències

* ↑ Thewes, 2011, p. 98-99.

## Bibliografia

* Thewes, Guy. «Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848. Èdition 2011» (PDF) (en francès). [Consulta: 9 desembre 2015].
# Northland

«Northland» té aquests significats:
* Estat de Northland, Somàlia
* Regió de Northland, Nova Zelanda
# Valrans

Valrans (en francès: Valras-Plage) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.
Es tracta d'una estació balneària a la costa i hom l'anomena la platja de Besiers.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Josep Bertomeu Mercé

Josep Bertomeu Mercé (Deltebre, 3 d'agost de 1935, llavors La Cava), és un escriptor, pagés, director teatral, activista polític, cooperativista, membre de la junta en diferents associacions com Càritas.
Ha escrit diverses obres teatrals, contes, històries, articles i una novela, ha col·laborat amb Radio Delta, Televisió de les terres de l'Ebre, Enciclopèdia Catalana, Setmanari l'Ebre i Ebredigital.
De petit va haver de patir les penalitats de l'evacuació per la guerra i tota la postguerra, amb el Pare empresonat. Sempre interessat per la cultura i les tradicions, Ha publicat una novel·la sobre l'expulsió dels moriscos, La torre de l'Angel Custodi" i ha escrit diverses obres costumistes de teatre, totes representades per Delta Teatre, tres de les quals les ha editat l'ajuntament de Deltebre.
De la seva primera obra de teatre "L'Oncle Maso" se'n va fer una gravació en vídeo l'any 1992
També de temàtica històrica ha escrit un llibre "200 anys de la parròquia Sant Miquel de la Cava"

## Referències

* ↑ «Deltebre és capital. Una alternativa d’actituds, projecte i persones». Més Deltebre, 17-05-2018. [Consulta: 14 maig 2023].
* 1 2 «Josep Bertomeu Mercè, autor a EbreDigital.cat». [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «El tren de Val de Zafán» (en castellà). garadedizions, 17-07-2022. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «Bertomeu Mercé, Josep (1935-)» (en castellà). [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Beaba». [Consulta: 17 juliol 2022].
* 1 2 «Biografia Josep Bertomeu Mercé». garadedizions, 17-07-2022. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Setmanari l'Ebre», 07-05-2022. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «La Torre de l'Àngel Custodi» (en castellà). [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «L'ONCLE MASO de Josep Bertomeu Merce». [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «200 Anys Parròquia De Sant Miquel De La Cava 1818-2018 de Bertomeu Mercè, Josep 978-84-09-04904-2». [Consulta: 17 juliol 2022].
# Landrecies

Landrecies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 3.667 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 010 | 2 867 | 3 292 | 3 819 | 3 726 | 3 679 | 4 111 | 3 991 | 3 984 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 4 419 | 4 193 | 4 021 | 3 990 | 4 183 | 4 203 | 4 251 | 3 867 | 4 069 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 866 | 3 924 | 3 880 | 3 147 | 3 546 | 3 736 | 4 027 | 3 545 | 4 047 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4 396 | 4 720 | 4 451 | 4 146 | 3 941 | 3 858 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Bernard Delva | |
| 2008- | Didier Leblond | |

## Personatges il·lustres

* Joseph François Dupleix, governador de l'Índia francesa

## Agermanaments

* Manage
# Sabaters (Tavèrnoles)

Sabaters és una masia de Tavèrnoles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a dues vessants, amb el carener paral·lel a la façana, situada a Nord. Presenta un portal rectangular descentrat del cos i diverses finestres a la planta baixa i al primer pis. A l'angle Nord-oest s'hi adossa un cos de menys fondària que la casa i cobert a una vessant, i per la part Nord d'aquest cos sobresurten uns porxos de planta baixa i pis, coberts a una vessant i sostinguts per pilars que abasten els dos pisos, el primer és protegit per una barana de fusta. A ponent hi ha una finestra al primer pis, que correspon al cos de porxos. A llevant s'adossa un altre cos de porxos i a la part de migdia hi ha un portal rectangular a la planta i 4 finestres al pis, tres de les quals tenen l'ampit motllurat. És construïda amb maçoneria i té afegitons de ciment.
A la façana s'hi adossa un coll de pou que recull les aigües de la cisterna i una pica amb canalera.
La masia també conserva un òbit de pedra de 3 m de llarg.

## Història

Antiga masia esmentada als fogatges de 1553 de la parròquia i terme de Savassona, quan habitava el mas un tal Salvi Aguilar. La referència exacta és la següent: SALVI AGUILAR STA. AL SABATER.
El mas, segons les dades constructives, va ser reformat al segle xviii.
El portal duu la data de 1781 i una finestra de migdia la de 1777.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Sabaters». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# David Aganzo Méndez

David Aganzo Méndez (Madrid, 10 de gener de 1981) és un exfutbolista professional madrileny, que ocupava la posició de davanter. Va ser internacional amb les categories inferiors de la selecció espanyola.

## Trajectòria esportiva

Format al planter del Reial Madrid, va formar part de la selecció espanyola juvenil que va guanyar el Mundial de la categoria a Nigèria, el 1999. A la temporada següent debuta amb el primer equip madridista, en el qual hi jugaria quatre partits de lliga així com un de la Lliga de Campions, que el Reial Madrid acabaria guanyant.
Sense continuïtat al conjunt del Santiago Bernabeu, el davanter seria cedit en quatre ocasions consecutives al CF Extremadura, RCD Espanyol, Reial Valladolid i Llevant UE, destacant sobretot en els dos darrers.
L'estiu del 2004 fitxa pel Racing de Santander, on la seua aportació va de més a menys, arribant a ser cedit a l'exòtic Beitar de Jerusalem. Recupera la titularitat amb el Deportivo Alavés, club al qual fitxa el 2007 i on marca 11 gols. A la temporada següent m'anota un més, 12, amb la samarreta del Rayo Vallecano, club on va jugar entre 2008 i 2011 i on fou habitualment titular i va contribuir amb els seus gols a l'ascens a primera divisió. Es troba entre els deu màxims golejadors històrics del Rayo Vallecano.
L'agost de 2011 l'Hèrcules CF confirma el fitxatge de David per una temporada amb opció a una altra. Després d'una temporada plena de lesions, l'Hèrcules CF descarta que segueixi al club una temporada més.
Al principi de la temporada 2012-13 es va quedar sense equip i va estar entrenant a la V Edició de Sessions, que organitza l'AFE, per futbolistes sense equip que se celebrà des del 31 d'agost fins al 13 de setembre, quan va signar per l'Aris Salònica Futbol Club.

## Dirigent esportiu

Des de 2017, és el president de l'Associació de Futbolistes Espanyols. El 2021 va ser escollit president de la Federació Internacional d'Associacions de Futbolistes Professionals.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Gary Neville

Gary Alexander Neville (Bury, Anglaterra, 18 de febrer del 1975), és un exfutbolista professional anglès i, actualment, entrenador de futbol. Va jugar durant tota la seua carrera al Manchester United FC com a defensa.
Neville va ser 85 vegades internacional amb la selecció de futbol d'Anglaterra d'ençà que debutés l'any 1992 i amb la qual va ser convocat en totes les fases finals de Mundials i Eurocopes en què va participar la seua selecció. En el seu palmarès hi destaquen les dues Lliga de Campions de la UEFA aconseguides amb el Manchester United els anys 1999 i 2008 i els 8 títols de la Premier League. El mes de febrer del 2011, mitjançant un comunicat al web del Manchester United FC, va fer oficial la seua retirada, després de gairebé 19 anys com a professional.

## Palmarès
### Manchester United FC

* 1 Copa Intercontinental: 1999
* 1 Campionat del Món de Clubs: 2008
* 2 UEFA Champions League: 1998-99, 2007-08
* 12 FA Premier League: 1992-93, 1993-94, 1995-96, 1996-97, 1998-99, 1999-00, 2000-01, 2002-03, 2006-07, 2007-08, 2008-09, 2010-11
* 4 FA Cup: 1993-94, 1995-96, 1998-99, 2003-04
* 3 League Cup: 2005-06, 2008-09, 2009-10
* 8 Community Shield: 1993, 1994, 1996, 1997, 2003, 2007, 2008, 2010

### Selecció anglesa

* 1 Campionat d'Europa sub-18: 1993

## Referències

* ↑ «El defensa inglés del Manchester United Gary Neville anuncia su retirada» (en castellà). Web de El Mundo Deportivo. [Consulta: 4 gener 2011].

## Enllaços externs

* Perfil a la Pàgina Oficial del Manchester United
Gary Neville amb Anglaterra - Caixes de navegació :
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol de 1998
1 Seaman •
2 Campbell •
3 Le Saux •
4 Ince •
5 Adams •
6 Southgate •
7 Beckham •
8 Batty •
9 Shearer •
10 Sheringham •
11 McManaman •
12 Neville •
13 Martyn •
14 Anderton •
15 Merson •
16 Scholes •
17 Lee •
18 Keown •
19 L. Ferdinand •
20 Owen •
21 R. Ferdinand •
22 Flowers •
Seleccionador: Hoddle
Selecció de futbol d'Anglaterra – Eurocopa 2004
1 James •
2 G. Neville •
3 A. Cole •
4 Gerrard •
5 Terry •
6 Campbell •
7 Beckham •
8 Scholes •
9 Rooney •
10 Owen •
11 Lampard •
12 Bridge •
13 Robinson •
14 P. Neville •
15 King •
16 Carragher •
17 Butt •
18 Hargreaves •
19 Cole •
20 Dyer •
21 Heskey •
22 Walker •
23 Vassell •
Entrenador: Eriksson
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol de 2006
1 Robinson •
2 Neville •
3 A. Cole •
4 Gerrard •
5 Ferdinand •
6 Terry •
7 Beckham •
8 Lampard •
9 Rooney •
10 Owen •
11 J. Cole •
12 Campbell •
13 James •
14 Bridge •
15 Carragher •
16 Hargreaves •
17 Jenas •
18 Carrick •
19 Lennon •
20 Downing •
21 Crouch •
22 Carson •
23 Walcott •
Seleccionador: Eriksson :
# Valèria de Milà

Valèria de Ravenna o de Milà va ser, segons la tradició, la muller de sant Vidal de Ravenna i, com ell, màrtir cristiana i venerada com a santa. No obstant això, no va tenir existència real: la seva història es va crear arran del trasllat de les restes de sant Vidal de Bolonya a Ravenna en 409, ordenat per Gal·la Placídia. Com que van arribar amb les dels sants Gervasi i Protasi i es van col·locar juntes, amb el temps es va creure que hi havia una relació entre els dos sants nens i Vidal. A partir d'aquí, oblidat ja el veritable origen, es va elaborar una llegenda que expliqués aquesta relació, fent Vidal pare dels altres dos màrtirs i Valèria, l'esposa del primer i mare dels nois.

## Llegenda

Segons aquesta llegenda, Valèria era una dona de Milà que, casada amb Vidal de Ravenna, va tenir dos fills, els sants Gervasi i Protasi. Tots van ser batejats pel bisbe de Milà sant Gai. Durant les persecucions contra els cristians, probablement les de Dioclecià, en començar el segle iv, els soldats van capturar sant Ursicí de Ravenna; Vidal, cristià ell mateix, el va animar a afrontar l'execució i es va descobrir que també era cristià i va ésser mort. Valèria hi era present i va prendre el cos del seu marit per sebollir-lo a Milà. En el camí cap a aquesta ciutat, va ésser capturada per uns bandolers pagans, que la volgueren obligar a adorar el seu déu: en negar-s'hi, fou morta.

## Veneració

La festa de Santa Valèria és, com la de Sant Vidal, el 28 d'abril. Quan les seves restes van arribar a Ravenna, s'hi va edificar la Basílica de San Vitale, sobre el suposat lloc del seu martiri.

## Notes

* ↑ També es diu que va ser durant les de Neró o de Marc Aureli.
* ↑ Martyrologium Romanum (Libreria Editrice Vaticana, 2001, ISBN 88-209-7210-7)

## Vegeu també

* Gervasi i Protasi
* Vidal de Ravenna