OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mark-8

El Mark-8 va ser un disseny de microordinador de 1974, basat en el CPU Intel 8008 (que va ser el primer microprocessador de 8 bits del món). El Mark-8 va ser dissenyat per l'estudiant graduat Jonathan Titus i anunciat com a 'kit de muntatge' (loose kit) en l'edició de juliol de 1974 de la revista Radio-Electronics.

## Kit del projecte

El Mark-8 es va presentar com un projecte 'faci-ho vostè mateix' en l'article de coberta de Ràdio-Electronics de juliol de 1974, oferint un llibret (fullet) per 5$ amb els diagrames de la placa de circuit imprès i les descripcions del projecte de construcció, amb el mateix Titus encarregant packs de circuits impresos per 50$ a una companyia de New Jersey per al lliurament als aficionats. Els constructors anticipats del Mark-8 van haver de recol·lectar les diferents parts electròniques d'un nombre diferent de llocs. Probablement es van vendre un parell de milers de llibrets i alguns centenars de plaques de circuit imprès.
Ràdio-Electronics va publicitar el Mark-8 com 'el seu miniordinador personal'. Això es pot entendre fàcilment considerant que la revolució del microordinador encara no havia succeït, la paraula 'microordinador' estava lluny de ser popular. Així, a l'anunci del seu kit d'ordinador, els redactors van col·locar d'una manera absolutament natural al Mark-8 en la mateixa categoria que els miniordinadors d'aquell temps.

## Influències

Encara que no va ser un èxit comercial, el Mark-8 va animar als editors de la revista Popular Electronics a considerar publicar un projecte de microordinador similar però més fàcilment accessible i, només sis mesos després, el gener de 1975, van realitzar el seu pla anunciant l'Altair 8800.

## Referències

* ↑ Titus, Jonathan «Build the Mark 8 Computer». Ràdio Electronics, 45, 01-07-1974, pp. 29-33.
* ↑ Mark-8 minicomputadora, Bryan s Old Computers, Consultat febrer novembre 2009
* ↑ About Forrest M. Mims III, By writer, editor and publisher Harry L. Helms, Consultat 24 febrer 2009

## Vegeu també

* Altair 8800
* TV Typewriter
* Microcomputador
* Minicomputador
* Radio-Electronics
* Popular Electronics

## Enllaços externs

* The Mark-8 minicomputadora - a web page by Andrew Davie with Jonathan Titus 'own description of the Mark-8 project (dead link)
* Mark-8 minicomputadora - an original Mark-8, restored to working condition
* Der Mark 8 minicomputadora Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine. - written by Andreas Reichel, he built història own mark 8 in the year 2005
# Antoni Minguell

Antoni Minguell fou músic natural de la vila de Tàrrega. L'any 1793 es va presentar a la candidatura del magisteri de la capella de l'església parroquial de Canet de Mar, va quedar en segon lloc. Posteriorment, l'any 1797, es va presentar a les oposicions del magisteri de la capella de Sant Esteve d'Olot, plaça que va guanyar Vicenç Alzina.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep M; Monells, Carme. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 6: Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2012.
# La Sala (el Pla del Penedès)

La Sala, també anomenat Can Rovira, és una masia al terme municipal del Pla del Penedès (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El mas de la Sala està situat al sud del nucli, en una zona plana envoltada de vinyes i camps. El conjunt és format per una masia de planta baixa, pis i golfes, amb el portal adovellat i balcons al primer pis, i unes construccions annexes (celler, fassina…), i es troba protegit per un baluard amb torre.

## Notes

* ↑ «Mas de la Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Ust-Kamtxatsk

Ust-Kamtxatsk (en rus: Усть-Камчатск) és un poble (un possiólok) del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 3.548 habitants. És la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ «Закон Корякского автономного округа от 02 декабря 2004 года N 365-оз «О наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований Корякского автономного округа»». Arxivat de l'original el 2020-12-07. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Punt de llibre

Un punt de llibre o simplement punt és un paper llis o cartolina que s'utilitza per marcar la pàgina per reprendre la lectura. És habitual que als punts se'ls afegeixi un dibuix o un missatge creatiu relacionat amb la lectura, l'escriptura o l'art.
Si bé existeixen punts de llibre des de fa segles, no va ser fins a l'edat mitjana que van aparèixer els punts tal com els coneixem avui en dia, que anaven estretament lligats als primers llibres impresos.
Es conserven mostres de punts de llibre de vitel·la procedents del segle xv, de quan es realitzaven les còpies dels llibres a mà gràcies a la feina que es desenvolupava dins els monestirs. D'aquella mateixa època també podem trobar altres tipus de punts com ara fils o pinces, malgrat que el seu ús no està documentat fins al 1584: Christopher Barker —impressor de la reina Isabel I— va regalar a la seva reina una Bíblia que incloïa un punt de seda amb acabaments daurats.
A partir d'aquí el seu ús es va anar generalitzant i al llarg dels segles xviii i xix ja es van convertir en un element d'ús freqüent. Destaca la col·lecció de Steve Thomas, un teixidor de seda anglès que va dur a terme més de 900 punts diferents on es representaven diferents actes i esdeveniments. Aquests punts, també coneguts pel nom de Stevengraphs, avui en dia encara circulen, però costen molt de trobar i són un veritable tresor per als col·leccionistes, que a Catalunya es compten per desenes. De fet, a Catalunya hi ha grans col·leccionistes que tenen bona part d'aquesta col·lecció.
L'aparició de la cromolitografia l'any 1870 va permetre que es poguessin fer els primers punts de llibre de paper i, poc després, amb qualsevol altre material, cosa que va permetre abaratir-ne els costos i convertir-se no només en un separador de pàgines de llibre sinó en objectes publicitaris o de decoració. Avui en dia podem trobar-ne de molts tipus i amb objectius molt diversos, malgrat que predomina la producció editorial per anunciar les novetats bibliogràfiques o els que es realitzen cada any per Sant Jordi des de qualsevol entitat.
El 2010, els col·leccionistes saltencs Montserrat Casaponsa i Domènec Martinez van organitzar una col·lecció amb el Gabinet de Col·leccionisme Arnaldo Biete d'uns 480 punts de llibre en què explicaven la història del llibre.

## Referències

* ↑ «punt». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 28 agost 2022].
* ↑ «Els orígens del punt de llibre». Abacus Cooperativa. [Consulta: 20 octubre 2019].
* ↑ Martínez, Domenec. El punt de lectura : apunts d'història i punts d'autor. Barcelona: Editorial Mediterrània, 2005, p. 159. ISBN 9788483346839.
* ↑ «Els orígens del punt de llibre». Abacus Cooperativa, 14-02-2019. [Consulta: 28 agost 2022].
* ↑ Gamero, Alejandro. «Breve historia de los marcapáginas» (en castellà). La piedra de Sísifo, 06-06-2018. [Consulta: 28 agost 2022].
* ↑ «L'exposició dels punts de llibre arriba a Balsareny». NacióDigital, 18-06-2010. [Consulta: 28 agost 2022].
* ↑ «La biblioteca acull una exposició de punts de llibre». Diari de Girona, 14-10-2010. [Consulta: 28 agost 2022].
# Marjorie Tallchief

Marjorie Tallchief (Denver, 19 d'octubre de 1926 - Delray Beach, 30 de novembre de 2021) fou una ballarina de la Nació Osage. Era la germana petita de la prima ballerina Maria Tallchief, i fou la primera ameríndia anomenada "première danseuse étoile " al Ballet de l'Òpera Nacional de París.

## Primers anys

Marjorie Louise Tall Chief va néixer el 19 d'octubre de 1926 a Denver, Colorado mentre els seus pares, Alexander Tall Chief i la seva esposa, Ruth (née Porter), eren de vacances amb els fills més grans, Gerald i Maria Tallchief. Va créixer a Fairfax (Oklahoma). Ella ia la seva família es van traslladar a Los Angeles en 1933, on ella i la seva germana podien aprendre ballet. Va aprendre amb Bronislava Nijinska i David Lichine.

## Carrera

Després de completar els seus estudis a Los Angeles, Marjorie va començar a ballar en diverses companyies de dansa. Segons l'Encyclopedia of Oklahoma History and Culture, aquestes foren: "... el Ballet Rus Americà de Monte Carlo (1946-47), el Gran Ballet del Marquès de Cuevas (1948-55), El Ballet de l'Òpera de Chicago de Ruth Page (artista convidada, 1958-62), i el Ballet Harkness (prima ballerina, 1964-66). Els seus papers més aclamats foren a Night Shadow (1950), Annabel Lee (1951), Idylle (1954), Romeu i Julieta (1955), i Giselle (1957)."
Fou la primera ameríndia "première danseuse étoile" del Ballet de l'Òpera Nacional de París i ballà amb el Gran Ballet del Marquès de Cuevas. Durant la seva carrera va ballar per a polítics com els presidents dels Estats Units John F. Kennedy i Lyndon B. Johnson, i dignataris estrangers com Charles de Gaulle. Després de la seva retirada dels escenaris va actuar com a directora de dansa del Ballet de Dallas, de l'Escola de Ballet de Chicago i del Conservatori Harid fins a 1993.

## Reconeixements

En 1991 va ser introduïda a l'Oklahoma Hall of Fame. L'octubre de 1997 ella i la seva germana gran Maria, amb Moscelyne Larkin, Rosella Hightower, i Yvonne Chouteau, foren anomenades Tresor d'Oklahoma en els Premis d'Arts del Governadors.

## Vida personal

Tenia dos fills amb el seu marit, l'antic director de teatre i coreògraf George Skibine, i vivia a Boca Raton, Florida.

## Referències

* 1 2 3 Short, Candy Franklin. Encyclopedia of Oklahoma History and Culture. "Marjorie Tallchief." Arxivat 2008-08-29 a Wayback Machine. Retrieved December 9, 2012.
* 1 2 3 4 «Profile of Marjorie Tallchief, Oklahoma State University library archives». Arxivat de l'original el 2008-08-29. [Consulta: 5 gener 2015].
* 1 2 «The first step 32 students start dance training at Harid Conservatory...». Boca Raton News, 13-09-1988. [Consulta: 16 setembre 2009].
* ↑ «Breathing life through dance». Tulsa World, 15-07-2007. [Consulta: 16 setembre 2009].
* ↑ «Oklahoma's Indian Ballerinas To Be Honored as Treasures». Tulsa World, 08-10-1997. [Consulta: 16 setembre 2009].

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia
# Ibrahim ibn al-Hussayn al-Hamidí

Ibrahim ibn al-Hussayn ibn Abi-s-Suüd al-Hamdaní al-Hamidí o, més senzillament, Ibrahim ibn al-Hussayn al-Hamidí fou el segon daï mútlaq ismaïlita tayyibita del Iemen.
Segons la tradició hauria estat nomenat daï suprem per la reina sulàyhida As-Sàyyida el 1132, però després el va substituir per l'emir d'Aden Saba ibn Abi-d-Suud ibn Zuray que havia donat suport a la pretensió del fatimita Al-Hàfidh (1130–1149) a l'imamat.
En morir el daï Al-Khattab ibn al-Hàssan el 1138, Dhuayb ibn Mussa, primer daï mútlaq tayyibita, el va agafar com a secretari i quan Dhuayb va morir el 1151, el va succeir com a primera autoritat en absència de l'imam. Els tayyibites tenien poc suport, ja que els zuràyides d'Aden afavorien els seus rivals, els hafidhís, hafidhites o hafídhides. Ibrahim es va establir a Sanaa, on els yàmides (una de les branques dels Banu Hamdan) ja no eren tayyibites però li deixaven el camí lliure. Va morir el juliol de 1162 i el va succeir el seu fill Hàtim ibn Ibrahim al-Hamidí.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «(al-)Ḥāmidī».
# Areumdaun cheongnyeon Jeon Tae-il

아름다운 청년 전태일 (RR: Areumdaun cheongnyeon Jeon Tae-il; lit. ‘Una bonica joventut, Jeon Tae-il’) és una pel·lícula dramàtica de Corea del Sud de 1995 dirigida per Park Kwang-su i protagonitzada per Moon Sung-keun.

## Sinopsi

La pel·lícula narra, en clau biogràfica, la vida i trajectòria de Jeon Tae-il, un treballador de costura sud-coreà de 22 anys que, el 13 de desembre de 1970 decideix protestar contra les males condicions laborals del sector fabril a què pertany mitjançant el suïcidi per immolació. La seva mort va cridar l'atenció sobre les condicions laborals deficients i va ajudar a la formació del moviment sindical a Corea del Sud.

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Nominació | Resultat |
| 1995 | Blue Dragon Film Awards | Millor pel·lícula | Areumdaun cheongnyeon Jeon Tae-il | Guanyador (ex aequo) |
| Millor director | Park Kwang-su | Guanyador |
| Millor fotografia | Areumdaun cheongnyeon Jeon Tae-il | Guanyador |
| 1996 | Festival de Berlín | Os d'Or | Park Kwang-su | Nominat |

## Referències

* ↑ «A Single Spark (Aleumda-un cheongnyeon Jeon Taeil) (1995)» (en anglès). KMDB.or.kr. [Consulta: 10 gener 2008].
* ↑ ae-taek. «Jeon Tae-ill» (en coreà). oosan Encyclopedia, 2005. [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Lee, Namhee. The Making of Minjung (en anglès). Ithaca, EUA: Cornell University Press, 2009, p. 218. ISBN 978-0-8014-4566-8.
* ↑ «Blue Dragon Film Awards (1995)» (en anglès). YesAsia.com. [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ «Berlinale: 1996 Programme» (en anglès). Berlinale.de. Arxivat de l'original el 2012-01-20. [Consulta: 18 novembre 2022].

## Bibliografia

* Kim, Kyung-hyun. «4. Post-Trauma and Historical Remembrance in A Single Spark and A Petal». A: The Remasculinization of Korean Cinema (en anglès). Durham i London: Duke University Press, 2004, p. 113–119. ISBN 0-8223-3267-1.
# L'Isle-Jourdain

«L'Isle-Jourdain» té aquests significats:
* L'Isle-Jourdain (Viena), comú al departament de la Viena (regió de Nova Aquitània, França)
* L'Isle-Jourdain (francès) o Illa Jordà, comú al departament del Gers, a la regió d'Occitània
* L'Isle-Jourdain (francès) o senyoria d'Illa Jordà, jurisdicció feudal d'Occitània a França
* Cantó de L'Isle-Jourdain, cantó al districte de Montmorillon (departament de la Viena, França)
* Cantó de L’Isle-Jourdain (Gèrs), cantó al departament francès del Gers
# José Guadalupe Velázquez Alarcón

José Guadalupe Velázquez Alarcón (12 d'agost de 1923 - 1959) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1950.

## Referències

* ↑ «GUADALUPE VELÁZQUEZ». Playerhistory.com. Playerhistory, 2002–2012. [Consulta: 21 abril 2012].
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Principat de Bidlis

El principat de Bidlis fou un petit estat autònom kurd centrat a Bidlis que va existir fins a la meitat del segle xix. Va ser format per la tribu ruzagi o rözagi, que al seu torn era una federació de 25 clans que es van reunir un dia (ruzi) al poble de Tab, a la comarca de Khoyt, a l'oest de Bidlis. Els ruzagi es van dividir en dos grups: bilbasi i kawalisi.
Els ruzagi van ocupar Bidlis i Sassun al príncep georgià David III el Gran, curopalata de Taoklardjétia (vers els anys 990-1001). Llavors van cridar dos prínceps germans d'origen sassànida que vivien a Akhlat i un d'ells fou proclamat príncep de Bidlis, i l'altre, de Sassun. La branca de Diya al-Din que va governar a Bidlis havia tingut 18 prínceps fins al 1596 i els regnats només s'havien aturat temporalment sota els seljúcides (1139-1180), sota els aq qoyunlu (1467-1495) i sota els safàvides (1507-1514 i 1534-1578). Solimà el Magnífic va bescanviar el feu amb Pèrsia el 1534 i va cedir al príncep Shams al-Din el feu de Malatya, però, assabentat de nous plans, Shams al-Din es va refugiar a Pèrsia, on el xa Tahmasp I el va tractar amb generositat, i va morir a Pèrsia el 1558. El seu fill Sharaf al-Din, nascut a l'exili el 1534, fou educat a la cort persa i va ser governador de diverses províncies i designat cap de tots els kurds de Pèrsia. Ismail II el va apartar dels llocs influents i el va enviar a Nakhitxevan. Des d'aquí va marxar a Van i va rebre de Murat III la investidura de Bidlis (1578), a la qual va afegir Mush el 1583. La nissaga va continuar. El darrer príncep, Sheref Bey, va ser deposat pels turcs el 1849.

## Referències

* Enciclopedia de l'islam, V, 461
# Maraapunisaure

Maraapunisaurus és un gènere de dinosaure sauròpode.

## Mida

Estimar la mida completa de M. fragillimus requereix escalar els ossos d'espècies més ben conegudes de diplodòcids (una família extremadament llarga i esvelta de sauròpodes) assumint que les seves proporcions relatives eren similars. En el seu article original, Cope ho va fer especulant la mida d'un fèmur hipotètic d'A. fragillimus (os superior de la cama). Cope va remarcar que en altres dinosaures sauròpodes, concretament A. altus i Camarasaurus supremus, el fèmur feia sempre el doble d'alçada que la vèrtebra dorsal més alta, i va estimar la longitud del fèmur de A. fragillimus en 3,7 metres.

## Referències

* ↑ Carpenter, Kenneth (2018). "Maraapunisaurus fragillimus, N.G. (formerly Amphicoelias fragillimus), a basal Rebbachisaurid from the Morrison Formation (Upper Jurassic) of Colorado". Geology of the Intermountain West. 5: 227–244.
* ↑ Cope, E.D. (1878b). "A new species of Amphicoelias." American Naturalist, XII: 563–563.«Enllaç».. Arxivat 25-10-2009.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Indigirita

La indigirita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom del riu Indigirka, en el curs superior del qual es troba el dipòsit d'or i antimoni de Sarylakh, on va ser descoberta.

## Característiques

La indigirita és un carbonat de fórmula química Mg₂Al₂(CO₃)₄(OH)₂·15H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la indigirita pertany a «05.DA: Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dypingita, hidromagnesita, giorgiosita, widgiemoolthalita, artinita, clorartinita, otwayita, zaratita, kambaldaïta, cal·laghanita, claraïta, hidroscarbroïta, scarbroïta, caresita, quintinita, charmarita, stichtita-2H, brugnatel·lita, clormagaluminita, hidrotalcita-2H, piroaurita-2H, zaccagnaïta, comblainita, desautelsita, hidrotalcita, piroaurita, reevesita, stichtita i takovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1971 al dipòsit d'or i antimoni de Sarylakh, a la conca del riu Indigirka, a la República de Sakhà, a Rússia. També ha estat trobada a la mina Baccu Locci, a Villaputzu, Sardenya (Itàlia). Són els dos únics indrets on ha estat trobada aquesta espècie.

## Referències

* ↑ «Indigirite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 maig 2017].
# Adam Hart-Davis

Adam Hart-Davis (Òxfordhsire, 4 de juliol del 1943) és un escriptor, historiador i fotògraf del Regne Unit. És molt conegut al seu país per la presentació de programes de televisió com Local Heroes, de la BBC o What the Ancients Did for Us. Ha estat premiat per la Royal Photographic Society l'any 2007. També ha estat copresentador de Tomorrow's World i presentador de How London Was Built. Ha estat el coordinador de la redacció de les enciclopèdies de l'editorial DK.

## Referències

* ↑ «Photograph used in secretive NSA programme logo taken by British broadcaster Adam Hart-Davis», 09-06-2013. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «Adam Hart-Davis» (en anglès britànic). Merton College - Oxford. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «BIG INTERVIEW: Science and history presenter Adam Hart-Davis coming to Taunton Literary Festival» (en anglès), 09-11-2018. [Consulta: 18 novembre 2023].
# Areu II

Àreu II (en grec antic: Ἄρευς; en llatí: Areus) fou fill pòstum d'Acròtat d'Esparta. Va néixer ja com a rei probablement el 264 aC, i va morir a l'edat de vuit anys. El va succeir el seu besoncle (germà de l'avi) Leònides II, segons que diu Plutarc.

## Referències

* ↑ 2.Areus II a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 279
# LSG

LSG té els següents significats:
* Supercúmul Local (del seu nom en anglès Local Supercluster of Galaxies), supercúmul de galàxies que conté la Via Làctia
* LSG (banda) (de l'acrònim amb els cognoms dels seus membres Levert-Sweat-Gill), banda de R&B contemporani dels Estats Units
* Lliga de Sant Jordi (del seu nom en anglès League of Saint George), organització neofeixista del Regne Unit
* LSG Sky Chefs (de l'acrònim en alemany Lufthansa Service Gesellschaft), empresa de càtering per a avions filial de Lufthansa
* Liquifer System Group, empresa d'arquitectura i disseny aeroespacial d'Àustria
* Diccionari toponímic de les comunes suïsses (del seu nom en alemany Lexikon der Schweizerischen Gemeindenamen), diccionari de toponímia de Suïssa
* Lunar Surface Gravimeter, experiment inclòs a l'Apollo Lunar Surface Experiments Package
* Àrea de paisatge protegit (del seu nom en alemany Landschaftsschutzgebiet), àrea protegida pel valor del seu paisatge d'Alemanya
* Llanxa de Servei General, tipus d'embarcació de la flota de l'armada xilena
* LSG (llenguatge) (del seu nom en francès Langage Symbolique Graphique), llenguatge de programació evolució del LSE
# Unitat jueva Botwin

La Unitat jueva Botwin, anomenada anteriorment Segona Companyia del Batalló Palafox, va ser una unitat de brigadistes d'origen jueu, formada per 152 combatients, la qual va participar en favor del bàndol republicà durant la Guerra Civil espanyola. Va romandre activa en combat durant nou mesos, arribant a morir almenys sis dels seus oficials.
Aquesta unitat va acabar la seva activitat el setembre de 1938, durant l'ofensiva de l'Ebre. Molts dels seus integrants van morir, i els supervivents, menys de 90 brigadistes, van acabar com a presoners de guerra, encara que, amb posterioritat i en comprovar-se que eren jueus, van ser executats per l'exèrcit de Franco, a diferència dels espanyols, els quals van ser portats a camps de presoners.
Durant el temps que va estar activa, la Unitat jueva Botwin va editar un periòdic en jiddisch.

## Notes

* ↑ Nom triat en memòria del jueu polonés comunista Naftali Botwin, condemnat a mort per la policía política polonesa el 1925.
* ↑ Acta de creació de la unitat: Considerat el gran nombre de jueus que van tenir un paper significatiu a la brigada Dombrowski, declarem que la Segona Companyia de l'heròic Batalló Palafox s'anomenarà d'ací en endavant Unitat jueva Botwin. D'aquesta manera, volem rendir honor als soldats jueus que van morir en combat. Per a tots els jueus que estan lliurant aquesta batalla, Botwin serà el símbol de llibertat, de la nostra i la vostra llibertat, un símbol de llibertat internacional i de germanor entre els homes (citat a González, Isidro).

## Fonts

* Benmergui, Alicia. «Los judíos y la Guerra Civil Española» (en castellà). Milim Cultural, 2007. Arxivat de l'original el 2012-06-02. [Consulta: 2 juny 2010].
* González, Isidro. Los judíos y la Segunda República. 1931-1939. Madrid: Alianza Editorial, 2004, p. 286-294. ISBN 8420645982.
* Sales, Ferran. «Los judíos catalanes también quieren recuperar su memoria histórica». El País, 30-07-2007.
# Punta dels Corbs

La Punta dels Corbs és una muntanya de 590 metres que es troba al municipi de Bellaguarda, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carrichtera

Carrichtera és un gènere amb una sola espècie de plantes amb flors de la família brassicàcia. L'espècie és autòctona als Països Catalans i rep el nom de pitanet (Carrichtera annua sinònim Vella annua L)

## Descripció

Herba anual erecta ramificada i híspida de 5 a 40 cm d'alçada. Fulles peciolades, pètals groguencs amb venes violàcies, floreix de febrer a abril. Fruits pènduls de 6-8 x 2-4 mm dividits transversalment en dos segments l'inferior el·lipsoidal i el superior ovat.

## Hàbitat

Poblaments de plantes anuals de llocs molt secs i assolellats on de vegades domina en contrades mediterrànies marítimes de clima poc plujós entre el nivell del mar i els 600 m d'altitud. No apareix a l'illa de Cabrera.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990

## Enllaços externs

* Plant systematics.
* PPP-index.
* The International Plant Names Index.
* Catalogue of Life Arxivat 2009-01-15 a Wayback Machine.
* Encyclopedia of Life.