OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barbus balcanicus

Barbus balcanicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sèrbia, a la conca del riu Soca (Itàlia, Eslovènia), al riu Danubi, a Grècia i a Macedònia.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ibrahim ibn al-Mahdi

Ibrahim al-Mahdi —àrab: إبراهيم بن المهدي, Ibrāhīm al-Mahdī— (juliol del 779-juliol del 839) fou un efímer califa abbàssida rebel. Era fill del califa al-Mahdi i germà de Harun ar-Raixid. La seva mare era una concubina daylamita de nom Shikla.
La dominació d'al-Mamun i la designació com a hereu de l'alida Ali al-Rida no va agradar a Bagdad; la població es va revoltar el 816/817. Llavors l'antic visir d'al-Amin, al-Fadl ibn al-Rabi, va sortir del seu amagatall on romania des del 813. Ibrahim ibn al-Mahdi fou proclamat califa (24 de juliol del 817) amb el nom de regne d'al-Mubarak. Ibrahim va enviar un exèrcit cap altres parts de l'Iraq, un cos del qual va ocupar Kufa i un altre Madain. Llavors va esclatar una revolta dels kharidjites a la regió fèrtil del Sawad; Ibrahim els volia combatre però la seva gent hi simpatitzava, i d'altra part els soldats reclamaven el seu pagament; va utilitzar els tresors de Bagdad per pagar; llavors es va dirigir a Wasit que va ocupar i va contenir la revolta kharigita.
Al-Mamun havia intentat conciliar als xiïtes amb la designació com a hereu d'Ali al-Rida, però per a després de la seva mort, cosa que no va agradar als alides, ja que Ali era vell i era improbable que visqués més anys que al-Mamun. Aquest d'altra banda va decidir posar fi a la situació de rebel·lió a l'Iraq i va sortir de Merv el 22 de gener del 818; es va dirigir a Tus, va parar a Sarakhs (on va morir assassinat el seu visr al-Fadl ibn Sahl ibn Zadhanfarukh, segons els rumors per orde del mateix califa). D'altra banda el governador de l'Iraq per al-Mamun, Hasan ibn Sahl, va derrotar prop de Wasit als generals d'Ibrahim Said ibn Sadjur i Isa ibn Muhammad (7 de febrer del 818) i el segon es va passar al bàndol d'al-Mamun.
Estant el califa a Tus va morir l'hereu designat el xiïta Ali al-Rida (5 de setembre de 818). Va seguir vap a l'Iraq via Rayy; pel camí va abaixar els impostos per obtenir suport. Quan es va acostar a Bagdad els generals d'Ibrahim, instigats per Humayd ibn Abd al-Hamid al-Tusi, el van trair i es van passar al seu rival. Ibrahim va renunciar (juny del 819) i el 10 o 12 d'agost del 819 al-Mamun va entrar a Bagdad. Ibrahim va viure un temps a la clandestinitat i després fou descobert vers 825 i empresonat però fou perdonat vers 826 i va viure a Bagdad i a Samarra on va exercir com a poeta i músic i on va morir alguns anys després (839).

## Bibliografia

* Janine et Dominique Sourdel, Dictionnaire historique de l'islam, Éd. PUF, ISBN 978-2-130-54536-1.
* Barnier de Meynard, Ibrahim fils de Mehdi, París 1869
# Servi Sulpici Camerí Cornut

Servi Sulpici Camerí Cornut és el nom dels següents personatges:
* Servi Sulpici Camerí Cornut I, cònsol el 500 aC
* Servi Sulpici Camerí Cornut II, cònsol de Roma el 461 aC
# Cal Cavaller (Barberà de la Conca)

Cal Cavaller és una obra de Barberà de la Conca (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa senyorial de dos cossos, probablement d'èpoques diferents. La part més antiga és de planta i dos pisos. L'antiga porta en forma d'arc dovellat està molt reformada. L'altre cos, més recent, és de planta i pis, bastit amb pedra desigual.

## Història

Molt comunament en la zona, questes ases eren cobertes i accedien a un pati o eren lloc de pas d'altres vivendes. A mitjans del segle xix i durant el segle xx, les obertures han estat reformades sota el model rectangular amb llinda.
Si bé és difícil assegurar una vinculació directa amb el castell d'Ollers, probablement s'utilitzaren alguns materials.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Cavaller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Cal Cavaller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Borský Svätý Jur

Borský Svätý Jur és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1394.
# Gesp

El gesp (Festuca eskia) és una herba de la família de les poàcies del gènere Festuca. És un endemisme ibèric, exclusiu dels Pirineus i la serralada Cantàbrica. També se l'anomena gespet.

## Descripció

És una herba cespitosa, amb un rizoma potent que fa tofes denses i pot mesurar entre 30 i 50 cm, glabre i amb fulles plegades, de pocs mil·límetres de diàmetre i punxents. La inflorescència és una panícula laxa, pèndula d'entre 5 i 10 cm de llarg, amb espícules d'entre 9 a 11 mm.

## Ecologia i distribució

El gesp és una espècie comuna als Pirineus, a l'alta muntanya entre 1600 i 2900 metres, sobre terrenys silícics, sobretot en vessants assolellats on pot ser l'espècie dominant.
Els prats alpins de gesp (Festucion eskiae) són una de les comunitats vegetals més esteses a l'estatge alpí i subalpí de la part silícica (amb sòls àcids) dels Pirineus.
Aquests prats han de suportar unes condicions ambientals especialment dures on domina el gesp i s'hi poden trobar algunes poques espècies més, com ara el comí de muntanya, la Regalèssia de muntanya, algunes veròniques de prats d'alta muntanya, i alguna espècie del grup del serpoll.
El pendent i l'orientació al sud afavoreixen que la neu no s'hi pugui acumular gaire, ja sigui per que caigui en forma d'allaus o per que es fongui més aviat que en indrets més arrecerats. El sòl tampoc es gaire profund i té tendència a esllavissar-se lentament cap avall, per un fenomen anomenat solifluxió. En aquest sentit, la presència del gesp, amb el seu poderós aparell radical, fa una feina molt important fixant la terra entre les arrels i evitant que llisqui pendent avall. D'aquesta manera cada individu de gesp reté el sòl sota seu, creant unes tofes amb forma de mitja lluna que dona un aspecte esgraonat als pendents de muntanya on prosperen aquests prats.
Aquestes pastures, com coneixen bé els excursionistes que hi transiten, són fàcils de creuar transversalment, seguin els corriols formats de manera natural pel gesp; però costa molt de pujar o baixar en sentit perpendicular, saltant per les tofes relliscoses.

## Enllaços externs

Descripció de l'hàbitat d'interès comunitari:
* Fitxa de l'hàbitat 36e: prats de Festuca eskia tancats, acidòfils, de l’alta muntanya pirinenca: http://www.gencat.cat/mediamb/habitats/fitxespdf/mill36e.pdf]
* Fitxa de l'hàbitat 6140 "Prados pirenaicos silíceos de Festuca eskia", en castellà): https://www.miteco.gob.es/content/dam/miteco/es/biodiversidad/temas/espacios-protegidos/6140_tcm30-197070.pdf

## Referències

* 1 2 3 Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.IV, pàg.339. ISBN 84-7226-698-2 (Vol. IV).
* 1 2 Folch i Guillen, Ramon. La vegetació dels Països Catalans. Barcelona: Ketres Editora, 1986. ISBN 84-85256-62-X.
# Arthur Eichengrün

Arthur Eichengrün (Aquisgrà, 13 d'agost de 1867 - Bad Wiessee, 23 de desembre de 1949) fou un químic alemany que inventà l'aspirina en col·laboració amb el seu ajudant Felix Hoffmann.

## Biografia

Arthur Eichengrün era jueu, fill d'un fabricant i comerciant de teles. El 1885 començà els seus estudis de química a la Universitat d'Aachen, més tard els continuà a Berlín i, finalment, a Erlangen, on aconseguí el doctorat el 1890. El 1896 entrà a treballar a l'empresa farmacèutica Farbenfabriken vorm. Friedr. Bayer & Co. coneguda com a Bayer a Elberfeld, Rin del Nord-Westfàlia. El 1908, deixà la Bayer i fundà la seva pròpia fàbrica de productes farmacèutics, la Cellon-Werke de Berlín. La seva companyia fou arianitzada pels nazis el 1938. El 1943 fou detingut i condemnat a quatre mesos de presó per haver inclòs la paraula "Israel" en el nom de la seva empresa. Al maig de 1944 fou arrestat de nou pel mateix càrrec i deportat al camp de concentració de Theresienstadt, on hi passà catorze mesos fins al final de Segona Guerra Mundial a Europa. Després de l'alliberament, tornà a Berlín, però es mudà a Bad Wiessee, Baviera, el 1948 on hi morir l'any següent a l'edat de 82 anys.

## Obra

Eichengrün realitzà una investigació important en el camp de la síntesi de compostos químics, cosa que demostren les seves 47 patents. Però és més conegut per la controvèrsia al voltant de la qüestió de qui inventà l'Aspirina. Segons la Bayer fou Felix Hoffmann, un jove químic de la Bayer qui el 1897 sintetitzà àcid acetilsalicílic (ASA, el compost actiu de l'Aspirina) mitjançant un procés que permetia la seva utilització amb finalitats farmacèutiques. El 1853 el químic francès Charles Frédéric Gerhardt ja l'havia obtingut però no es podia emprar-se com a medicament. Tanmateix el 1949, Arthur Eichengrün, director d'investigacions de la Bayer el 1897, publicà un article a la revista Pharmazie en el qual afirmava haver planejat i dirigit la síntesi de l'Aspirina juntament amb diversos compostos relacionats. També afirmava que s'havia encarregat de les primeres proves clíniques. Finalment afirmà que el paper de Hoffmann es limità a la síntesi de laboratori inicial amb el seu procés i res més. La causa de tot aquest embolic és que l'Alemanya nazi sorgida de les eleccions del 1933 s'encarregà de promoure un inventor ari en lloc d'un jueu.
També desenvolupà el Protargol el 1897, una sal de plata d'una barreja de proteïnes, que podia emprar-se contra la gonorrea i que fou emprada fins a l'aparició de les sulfonamides i, després, dels antibiòtics.

## Referències

* ↑ Eichengrün, A «50 Jahre Aspirin». Pharmazie, 4, 1949, pàg. 582-4.
* ↑ Sneader, W «The discovery of aspirin: a reappraisal». BMJ (Clinical research ed.), 321, 7276, 2000, pàg. 1591–4. DOI: 10.1136/bmj.321.7276.1591. PMC: 1119266. PMID: 11124191.
* ↑ Vaupel, E «Arthur Eichengrün--tribute to a forgotten chemist, entrepreneur, and German Jew». Angewandte Chemie (International ed. in English), 44, 22, 2005, pàg. 3344–55. DOI: 10.1002/anie.200462959. PMID: 15798983.
# Tubbercurry

Tubbercurry (en gaèlic irlandès Tobar an Choire o "pouet en el circ glacial") és una vila d'Irlanda, al comtat de Sligo, a la província de Connacht. És el segon centre urbà en nombre de població al comtat de Sligo. Es troba als peus de les Muntanyes Ox en la carretera N17.
Tubbercurry ha estat força activa en el Tidy Towns Project en el que s'ha proposat transformà l'aparença visutal de la vila. Fou una de les primeres en obternir el guardó de Fair Trade.

## Agermanaments

* Viarmes

## Història

La menció més ntiga de Tubbercurry data de 1397 quan hi va tenir lloc una batalla entre dues famílies O'Connor, els O'Connor Don de Roscommon i els O'Connors de la vila de Sligo. El patró de la vila és Sant Naithí.

## Personatges notables

* Michael "Fingers" Fingleton, antic cap executiu de l'Irish Nationwide Building Society i figura clau en la crisi financera irlandesa

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
* ↑ «Tobar an Choire twinning committee». Tubbercurry Exchange Committee, 01-06-2006. Arxivat de l'original el 2007-11-18. [Consulta: 20 maig 2013].
* ↑ «MICHAEL FINGLETON THE CV». Irish Independent, 22-02-2004.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2020-11-01 a Wayback Machine.
# Ibrahima Bakayoko

Ibrahima Bakayoko (Seguela, 31 de desembre de 1976) és un futbolista ivorià que ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria

Després de destacar en diversos clubs del seu país, el 1995 marxa a la lliga francesa per jugar amb el Montpellier. Al club occità hi destaca per la seua capacitat golejadora, marcant 24 tants en 76 partits. Això fa que el fitxe l'Everton FC, de la Premier League.
A Anglaterra no compleix amb les expectatives creades pel seu fitxatge i tan sols hi roman una temporada abans de retornar a França, a l'Olympique de Marsella, on recupera el seu olfacte golejador (34 gols en 136 partits).
A la temporada 03/04 marxa al CA Osasuna de la primera divisió espanyola, on qualla una discreta campanya. Retorna breument a França abans de provar sort a la lliga italiana, a les files del Livorno i el Messina. El 2007 canvia a la competició grega, jugant a conjunts com el Larissa, el PAOK FC (on marca set gols) i el PAS Giannina.

## Internacional

Bakayoko ha estat internacional amb Costa d'Ivori en 45 ocasions, assolint un gran registre golejador: 30 dianes. Va participar en la Copa d'Àfrica de l'any 2000.
# Servi Sulpici Camerí Cornut (cònsol 461 aC)

Servi Sulpici Camerí Cornut (llatí: Servius Sulpicius Ser. F. Ser. N. Camerinus Cornutus) va ser un magistrat romà. Formava part dels Camerí, una branca patrícia de la gens Sulpícia.
Va ser cònsol de Roma l'any 461 aC quan la lex Terentilla va ser proposada per segona vegada. La llei la va impulsar el tribú de la plebs Gai Terenci Arsa (Caius Terentius o Terentillus Arsa) i proposava d'establir un cos legislatiu de cinc membres per acordar les lleis que havien de regular l'exercici de l'imperium per part dels cònsols. Els patricis s'hi van oposar amb èxit. Quan es va decidir enviar una delegació a Grècia per comparar les lleis, Camerí va ser un dels tres delegats. Els ambaixadors van estar-se tres anys a Grècia. L'any 451 aC, al seu retorn, Camerí va ser designant membre del decemvirat.
L'any 446 aC va dirigir la cavalleria sota els cònsols Quint Capitolí Barbat i Agripa Furi Medul·lí en la gran batalla contra els volscs i eques lliurada aquell any.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 590.
# Cal Músic

«Cal Músic» té aquests significats:
* Cal Músic (Alella), masaia d'Alella
* Cal Músic (Balsareny), masia de Balsareny
* Cal Músic (Cabanelles), masia de Cabanelles
* Cal Músic (Coll de Nargó), masia de Coll de Nargó
* Cal Músic (Fogars de Montclús), masia de Fogars de Montclús
* Cal Músic (Font-rubí), masia de Font-rubí
* Cal Músic (Les Franqueses del Vallès, masia de les Franqueses del Vallès
* Cal Músic (Les Planes d'Hostoles), masia de les Planes d'Hostoles
* Cal Músic (Les Valls de Valira), masia de les Valls de Valira
* Cal Músic (Massanes), masia de Massanes
* Cal Músic (Sant Antoni de Vilamajor), masia de Sant Antoni de Vilamajor
* Cal Músic (Sant Joan les Fonts), masia de Sant Joan les Fonts
* Cal Músic (Sant Jordi Desvalls), masia de Sant Jordi Desvalls
* Cal Músic (Sant Martí de Llémena), masia de Sant Martí de Llémena
* Cal Músic (Santa Maria d'Oló), masia de Santa Maria d'Oló
* Cal Músic (Tagamanent), masia de Tagamanent
# Lara Méndez López

Lara Méndez López (Suïssa, 17 de setembre de 1972) és una política gallega. És l'alcaldessa de la ciutat de Lugo des del 13 de juny de 2015.

## Trajectòria

És enginyera tècnica agrícola. Va impartir cursos de formació a treballadors i emprenedors. Va ser secretària de les Joventuts Socialistes de Cervo i des de 2003 regidora en aquesta localitat. Des de 2007 va ser diputada provincial i vicepresidenta segona de la Diputació de Lugo.
En les eleccions municipals de 2015 va ocupar el segon lloc a la llista del PSdeG-PSOE a l'ajuntament de Lugo i candidata a presidir la Diputació, però la renúncia de l'històric alcalde Xosé López Orozco com a regidor va fer que es convertís en cap de llista. Va ser escollida alcaldessa, la primera en la història de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Biografia a la Diputació de Lugo». Arxivat de l'original el 2013-06-12. [Consulta: 2 març 2016].
* ↑ Lara Méndez es converteix en la primera alcaldessa de Lugo
# Bobrovník

Bobrovník és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1273.
# Germànic

«Germànic» té aquests significats:
* Etnologia: germànics, poble
* Lingüística: germànic o llengües germàniques
* Biografies:
** Cognom utilitzat en la Dinastia Júlio-Clàudia.
** Drus el Vell, germà petit de l'emperador Tiberi
** Germànic Cèsar conegut simplement com a Germànic, casat amb Agripina Major
** Neró Cèsar Germànic, fill gran de Germànic Cèsar i Agripina Major
** Drus Cèsar Germànic, fill de Germànic i Agripina Major
** Gai Cèsar Germànic conegut per Calígula, emperador romà
** Júlia Drusil·la, filla de l'emperador Calígula
** Agripina II, casada amb Gneu Domici Aenobarb, Gai Passiè Crisp i Claudi
** Neró Neró Claudi Drus Germànic
** Drusil·la (germana de Calígula) casada amb Luci Cassi Longí i Marc Emili Lèpid
** Júlia Livil·la, filla de Germànic Cèsar i Agripina Major, nascuda l'any 18
** Clàudia Livil·la casada amb Gai Cèsar net de Juli Cèsar i amb Drus Menor
** Tiberi Claudi Drus Cèsar Germànic o simplement Claudi, emperador romà
** Drus Germànic, fill de l'emperador Claudi i de la seva primera dona Plàucia Urgulanil·la
** Antònia (filla de Claudi), casada amb Pompeu Magne i amb Fauste Corneli
** Clàudia Octàvia, casada amb Neró
** Claudi Tiberi Germànic Britànic, fill de l'emperador Claudi i la seva dona Valèria Messal·lina
Viccionari
# Tornem a casa

Tornem a casa (títol original en alemany, Heimat ist kein Ort) és un telefilm alemany del 2015. El drama produït per a ARD està basat en el guió de Lo Malinke i Philipp Müller i dirigit per Udo Witte. La pel·lícula està ambientada a Polònia i també es va rodar allà i a Berlín. El paisatge pintoresc de l'illa de Wollin al mar Bàltic i al voltant de Szczecin va ser el teló de fons de la Prússia Oriental pròpiament dita. Marie Gruber, Jörg Schüttauf i Sönke Möhring interpreten tres germans que, després de la mort del seu pare, han de reunir-se a la terra natal si volen heretar el seu llegat. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Referències

* ↑ «Heimat ist kein Ort | MDR.DE», 25-10-2017. Arxivat de l'original el 2017-10-25. [Consulta: 24 novembre 2023].
* ↑ «Tornem a casa». À Punt, 24-01-2021. [Consulta: 24 novembre 2023].
# Bargh Shiraz FC

El Bargh Shiraz Football Club (en persa برق شيراز) és un club de futbol iranià de la ciutat de Xiraz. És patrocinat per la companyia elèctrica municipal.

## Història

El club va ser fundat el 15 de maig de 1946 per un grup de joves liderat per Ebrahim Nematollahi, treballador de l'empresa elèctrica Cheragh Bargh. L'actual patrocinador és la Companyia Elèctrica Municipal.

## Palmarès

* Copa Hazfi:
** 1997

## Presidents

* Ebrahim Nematollahi
* Jafar Behnam
* Kikavous Bizhan
* Sirous Shirvani
* Hamid Motahed
* Mohammad Hadi Akbari
* Khalil Salehi Karounian
* Gholam Reza Abehesht
* Rasoul Falah

## Entrenadors

| Ebrahim Abbasi Bizhan Bidari Karnik Mehrabian Abbas Razavi Khalil Salehi Karounian Hossein Hosseinzadeh Gholam Hossein Peyrovani Mahmoud Yavari (1978) Fereydoon Asgharzadeh (1995) Gholam Hossein Peyrovani (1995) Mahmoud Yavari (1996) Khalil Salehi Karounian (1996) Ibrahim Biogradlić (1996) Hassan Habibi (1997) | Gholam Hossein Peyrovani (1998) Mohammad Abbasi (1999) Asghar Sharifi (2000 - 2001) Ebrahim Ghasempour (2002) Mohammad Abbasi (2002 - 2003) Mohammad Ahmadzadeh (2003 - 2004) Abbas Simakani (2004) Mahmoud Yavari (2004 - 2005) Zlatko Ivanković (2005 - 2006) Bijan Zolfagharnasab (2006 - 2007) Mahmoud Yavari (2007 - 2008) Mohammad Abbassi (2008 - 2009) Farshad Pious (2009 - 2009) Rasoul Korbekandi (2009 - present) |

## Futbolistes destacats

| 1970s Gholam Peyrovani Alireza Ghashghaeian | 1990s Afshin Peyrovani Dariush Yazdani | 2000s Sattar Zare Mehdi Shiri Farid Abedi |

## Referències

* ↑ «Iran - List of Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Bargh Shiraz FC - Lloc web oficial
# Servi Sulpici (sacerdot)

Servi Sulpici (llatí: Servius Sulpicius) fou un sacerdot romà. Era Curió Màxim quan va morir el 463 aC a causa d'una epidèmia de pesta. Ho esmenta Tit Livi.

## Notes

* ↑ Livi 3.7.6. (llatí)
# Cal Màrtir (Sanaüja)

Cal Màrtir és un edifici del municipi de Sanaüja (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa situada a un dels carrers principals del municipi, formada per planta baixa i dues plantes superiors. Com a element arquitectònic destacable únicament trobem una finestra geminada situada a la primera planta, d'estil gòtic realitzada amb carreus regulars amb una esvelta columna central amb basament i capitell, damunt del qual arrenquen dues petites arcuacions semicirculars decorades a la part superior.

## Història

La finestra va ser descoberta als anys vuitanta, durant la restauració de la façana, després de ser descoberta, es va tapiar l'interior de la finestra fins que es va descobrir de nou, recuperant així la seva funció.

## Referències

* 1 2 «Cal Màrtir». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Les Enzebres

Les Enzebres és una pedania que pertany al municipi del Pinós, a la comarca valenciana del Vinalopó Mitjà. Està situada a uns 5 quilòmetres al surest de la capital municipal. Tenia 207 habitants en 2010 segons l'INE.

## Geografia física

El nucli de Les Enzebres està rodejat de serres. El travessa el recorregut GR-7.

## Història

A la contornada de Les Enzebres s'han trobat diversos vestigis arqueològics. A l'àrea del Castillarejo s'han ubicat jaciments de l'Eneolític i de l'Edat de Bronze. A Purgateros hi ha restes andalusies.
L'entrada de Les Enzebres al Diccionario de Madoz informava que tenia 50 veïns i 209 ànimes repartides en 50 cases disseminades en quatre grups, que tenia un diputat de justícia (alcalde pedani), i que del seu sòl desigual i fèrtil, regat per pous manantials, produïa anís, blat, ordi, ametlles, vi i oli.
En 1916 es va instal·lar un convent de les Carmelites d'Oriola, que encara està en funcionament, i exerceix, a més, d'alberg.

## Cultura

* Festes patronals: se celebren per finals de maig i principis de juny en honor de la Santa Trinitat.

## Referències

* ↑ INE - Relació d'unitats poblacionals
* 1 2 3 4 Pérez Pérez, Francisco José. «Pedanies del Pinós». Ajuntament d'El Pinós. Arxivat de l'original el 2011-09-04. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar (en castellà). 7, 1850, p. 487.