OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Karl Fagerström

Karl Olov Fagerström (Rättvik, Suècia, 23 de juliol de 1946) és un psicòleg suec, especialista en la lluita contra el tabaquisme, conegut per idear el Test de Fagerström l'any 1978.

## Biografia

Karl Fagerström va cursar estudis en la Universitat de Uppsala on es va graduar en Psicologia Clínica l'any 1975, dirigint una unitat de Tabaquisme.
En 1981 va obtenir el doctorat mitjançant la realització de la seva Tesi doctoral sobre dependència per la nicotina i tractament del tabaquisme.
Des de 1970 fins a principis de la dècada dels anys 80 va ser editor de la publicació científica Scandinavian Journal for Behaviour Therapy
Des de 1983 fins a 1997 va treballar per a Pharmacia & Upjohn com a Director d'Informació científica dels productes de teràpia substitutiva amb nicotina, sent el seu president entre els anys 1999 i 2003.

## Premis

L'any 1999, Fagerström va rebre un premi de l'OMS pel treball destacat en el control del tabac. L'any 2014, la companyia farmacèutica Pfizer li va atorgar un seient en un jurat assessor de científics com a part dels "Premis de recerca global per a la dependència de la nicotina (GRAND)" de la companyia.

## Crítica

Malgrat la seva destacada tasca de recerca, Fagerström és criticat per les organitzacions de control del tabac perquè va treballar constantment amb la indústria i les empreses farmacèutiques. A més, la seva defensa dels nous productes del tabac com els cigarrets electrònics com a ajuda per deixar de fumar es considera críticament, ja que també són adequats per introduir els nens i joves al tema del tabaquisme i poden crear dependències similars.

## Publicacions

* Tractat de tabaquismy.
* The Tobacco Epidemic (Progress in Respiratory Research).

## Referències

* ↑ «Karl Olov Fagerström: "El tabaquismo es la epidemia que causa más muertes en todo el mundo"».
* ↑ «Tratado de tabaquismo». Arxivat de l'original el 2023-03-26. [Consulta: 2 octubre 2023].
* ↑ «Karl Fagerstrom – 3rd Scientific Summit» (en anglès americà). Arxivat 2022-07-02 a Wayback Machine.
* ↑ «Liste der Publikationen von Karl Fagerström (in englischer Sprache)» (en anglès).
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Global Research Awards for Nicotine Dependence (GRAND)».
* ↑ John P. Pierce, PhD; Ruifeng Chen, MS; Sheila Kealey, MPH; et al. «Incidence of Cigarette Smoking Relapse Among Individuals Who Switched to e-Cigarettes or Other Tobacco Products» (en anglès).
* ↑ «Tratado de tabaquismy: Edited by Carlos A. Jiménez-Ruiz and Karl Fagerström». Arxivat de l'original el 2 d'abril de 2015. [Consulta: 1r març 2015].
* ↑ «The Tobacco Epidemic».

## Enllaços externs

* Karl Fagerström, publications
# Karl Erckert

Karl Erckert (Meran, 2 de juny de 1894 – Bozen, 15 de desembre de 1955) fou un polític sudtirolès. La seva família era originària de Nuremberg, i el 1922 es llicencià en dret a Innsbruck. Va militar en diverses organitzacions catòliques i després de l'acord entre Hitler i Mussolini fou un optaten, és a dir, va optar per la nacionalitat alemanya. El 1943 fou nomenat alcalde de Meran, que estava a la Zona d'Operació dels Prealps ocupada pels nazis, i s'hi caracteritzà per la seva independència política. En acabar la Segona Guerra Mundial va optar per la nacionalitat italiana. Fou un dels fundadors i tresorer del Südtiroler Volkspartei. El 1946 fou nomenat primer cap del Consell Autònom del Tirol del Sud i a les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1948 fou escollit conseller regional. La seva tasca principal fou reintegrar els antics optaten i reconstruir les infraestructures. A les eleccions de 1952 fou reescollit, i ocupà el càrrec fins a la seva mort.
| Precedit per: ' | Presidents del Tirol del Sud 1946 - 1955 | Succeït per: Alois Pupp |
# Juan José Arévalo

Juan José Arévalo Bermejo (Taxisto, 10 de setembre de 1904 - Ciutat de Guatemala, 8 d'octubre de 1990) va ser un educador i polític guatemalenc. Fill de Mariano Arévalo Bonilla i Elena Bermejo de Paz, va estudiar a la Universitat de Tucumán a l'Argentina després d'obtenir una beca per part del govern del general Lázaro Chacón.
El 1944, va ser elegit president de Guatemala del 1945 al 1951 després de la Revolució de 1944, sent el primer president popularment electe en aquest país centreamericà. Després, durant el govern del coronel Jacobo Árbenz Guzmán, va ser ambaixador itinerant de Guatemala. Es va definir a si mateix com un socialista espiritual i va impulsar nombroses reformes per integrar a les classes més pobres de la societat guatemalenca basant-se en el New Deal del president nord-americà Franklin D. Roosevelt. No obstant això, la dreta del seu país el va titllar de comunista perquè aquestes reformes resultaven noves per a Guatemala.
Va ser també un prolífic escriptor, les obres del qual versen sobre temes de pedagogia i història de Guatemala.

## Referències

* ↑ «Biografías de Presidentes de Guatemala». Arxivat de l'original el 2012-08-13. [Consulta: 25 abril 2009].
# Josep Boter Mas

Josep Boter Mas (L'Hospitalet de Llobregat, 1906 - Barcelona, 8 de juny de 1978) fou un caçatalents del Futbol Club Barcelona. Conegut amb els sobrenoms de Monsieur Botaroff, Herr Boter o Il commendatore.
Nascut a la ciutat de L'Hospitalet de Llobregat des de ben petit va ser un seguidor culer. Als setze anys va col·laborar amb la Federació Catalana de Futbol. Al 1925 va començar a exercir com a delegat dels equips inferiors del FC Barcelona. Va ser el president del club, Joan Coma Sararols, que va veure que Boter tenia un do especial per descobrir joves promeses. Al 1934 va realitzar els seus dos primers fixatges : Josep Escolà i Josep Raich.
La seva gran tasca va ser a partir de la postguerra primer amb la col·laboració de Ramon Llorens, i a partir dels anys 60 es va incorporar a l'equip qui seria el seu deixeble Oriol Tort. Boter va ser l'encarregat de formar l'equip amateur del Barça, i ja en la seva primera temporada va quedar campió de Catalunya. Des de la secretaria del futbol base del club va descobrir una llarga llista de talents que van jugar al FC Barcelona : Josep Raich, Josep Escolà, Francesc Calvet, Josep Seguer, Estanislau Basora, Gustau Biosca, Joan Segarra, Eduard Manchón, Aloy, Bosch Brugué, Gràcia, Just Tejada, Martí Vergés, Estrems, Gensana, Olivella, Rodri, Celdrán, Salvador Sadurní, Camps, Eladio, Josep Maria Fusté, Carles Rexach i Pere Valení Mora.
El 1973 es retirava a causa d'una malaltia i el 27 d'octubre d'aquell mateix any el club va organitzar un partit homenatge al camp de Fabra i Coats, on en aquella època jugava el Barcelona Atlètic, filial del club. Van participar més de 80 velles glòries del FC Barcelona que van jugar repartides en quatre equips que portaven els noms de : Emili Sagi Barba, Vicenç Piera, Paulino Alcántara, Josep Samitier. Entre aquests jugadors podem destacar a : Bosch, Eduardo Manchón, Justo Tejada, Francesc Calvet, Josep Maria Fusté, Pereda, Re, Eulogio Martínez, Rifé, Gensana, Antoni Ramallets, Josep Seguer, Olivella, Gràcia, Flotats, Vila, Ladislau Kubala i també el cantant Joan Manuel Serrat. El xut d'honor el va fer el mateix Josep Boter, juntament amb l'astre neerlandès Johan Cruyff, que no va poder jugar perquè debutava oficialment l'endemà amb el Barça al Camp Nou en partit de Lliga davant el Granada.
L'únic homenatge després de la seva mort el 8 de juny de 1978 va ser un minut de silenci en un partit de juvenils.

## Referències

* 1 2 Gil, Jordi «El 'señor Boter', el cazatalentos olvidado». sport, 24-11-2016.
* ↑ «Edición del divendres 9 juny 1978, Página 15 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com». hemeroteca.mundodeportivo.com. [Consulta: 27 novembre 2016].
* 1 2 «El Barça recupera la figura de Josep Boter, el predecessor d'Oriol Tort». Ara.cat.
* ↑ «Barça TV estrena 'Qui és el Senyor B?', dedicado a la figura de Josep Boter, pionero en el descubrimiento de jóvenes promesas | Barça TV». Barça TV. [Consulta: 27 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Qui és el Senyor B ?
# Josep Botet

Josep Botet (Barcelona, 1914- Barcelona, 2013) fou un empresari català. Fou conegut per ser un dels 3 fundadors de l'empresa Caprabo, juntament amb Pere Carbó i Jaume Prat, amb els quals el 1959 va crear aquesta coneguda cadena de supermercats, actualment (2013) en mans d'Eroski. Quan va morir era president d'honor de Caboel, una societat d'inversió sorgida arran de les famílies fundadores de Caprabo, dedicada al mercat d'oficines, a l'industrial, a l'hoteler i el sanitari-assistencial.

## Referències

* ↑ «Mor Josep Botet, un dels tres fundadors de Caprabo». El Punt Avui, 05-04-2013 [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ «Mor als 99 anys Josep Botet, cofundador de Caprabo». Diari Ara, 05-04-2013. ISSN: 2014-010X [Consulta: abril 2013].
# Verkhne-Txufítxevo

Verkhne-Txufítxevo - Верхне-Чуфичево (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 183 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Vesa Kytönen

Vesa Kytönen (Jämsä, 1966) és un pilot d'enduro finlandès, Campió del Món el 1999 i Campió d'Europa el 1998. Com a membre de l'equip finlandès guanyà el Trofeu als ISDE els anys 1996, 1998 i 1999. Retirat de la competició, actualment és propietari d'una botiga de pneumàtics a la seva ciutat natal, Jämsä.

## Referències

* ↑ «Vesa Kytönen – enduron maailmanmestari» (en finès). xracing.fi, 26-11-2017. [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «Historia» (en finès). j-smk.net. Jämsän seudun moottorikerho. Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 26 gener 2010].

## Enllaços externs

* Vesa Kytönen - Lloc web oficial (finès)
# Villalba

«Villalba» té aquests significats:
* Toponímia:
** Villalba (Sicília), municipi italià dins de la província de Caltanissetta.
** Villalba del Alcor, poble pertany a la comarca d'El Condado (província de Huelva, Andalusia).
** Villalba de los Alcores, municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
** Villalba de los Barros, municipi de la província de Badajoz a la comunitat autònoma d'Extremadura.
** Villalba de Duero, municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
** Villalba de Guardo, municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
** Villalba de la Lampreana, municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
** Villalba de los Llanos, municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
** Villalba de la Loma, municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
** Villalba de Perejil, municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.
** Villalba del Rey, municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.
** Villalba de Rioja, municipi de la Rioja a la regió de la Rioja Alta.
** Villalba de la Sierra, municipi de la província de Guadalajara a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
** Villalba (Nueva Esparta), municipilatitat de Nueva Esparta (Veneçuela)
** Villalba (Puerto Rico), municipi de la regió central de Puerto Rico
* Biografies:
** Diego de Villalba y Toledo, militar espanyol del segle xvii al servei de Felip IV de Castella.
** Florencio Villalba Bogado (Caaguazú, 1969), futbolista paraguaià que ocupava la posició de davanter.
** Héctor Villalba Chirivella (Almussafes, Ribera Baixa, 1954), polític i professor d'institut valencià.
** Ignasi Villalonga i Villalba (València, 1895 - Benicàssim, 1973), polític i financer valencià.
** Pere Villalba i Varneda (Barcelona, 1938), filòleg català
** Tomás Villalba Albín (Dolores, Uruguai, 1805 - Montevideo, 1886), polític i empresari uruguaià, President de la República durant cinc dies, l'any 1865.
# Jos Pronk

Josef "Jos" Pronk (Warmenhuizen, Schagen, 13 de gener de 1983) és un ciclista neerlandès, especialista en la pista. Ha obtingut una medalla als Campionats del món.
El seu pare Mattheus i el seu germà Matthé també s'han dedicat al ciclisme.

## Palmarès en ruta

* 2005
** 1r al ZLM Tour
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 2006
** 1r al Gran Premi de la vila de Nogent-sur-Oise
* 2007
** Vencedor d'una etapa al Tour de Bretanya
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 2008
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Loir i Cher
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 2011
** 1r a l'Omloop der Kempen

## Palmarès en pista

* 2002
** Campió d'Europa sub-23 en Scratch
* 2003
** Campió dels Països Baixos en Madison (amb Matthé Pronk)
* 2006
** Campió dels Països Baixos en Derny

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Vapor

S'anomena vapor a una substància en la fase de gas que es troba a una temperatura més baixa que el punt crític. Això vol dir que el vapor es pot condensar a un líquid o a un sòlid per increment de la seva pressió sense reducció de la temperatura.
És a dir, un gas que es pot condensar a temperatura constant, augmentant-ne la pressió. Per contra per convertir un gas no vaporós a líquid, no n'hi ha prou en augmentar la pressió, sinó que caldrà disminuir-ne la temperatura.
Per exemple, l'aigua té una temperatura crítica de 374 °C (647 K), la qual és la temperatura més alta en la qual pot existir aigua líquida.
Un vapor pot coexistir amb un líquid (o sòlid). Quan això ocorre, les dues fases estaran en equilibri, i la pressió de gas serà igual a l'equilibri pressió de vapor del líquid (o sòlid).
L'estat de vapor és l'estat en què es troba un gas (estat de la matèria en el qual les molècules que la formen no reaccionen entre si formant enllaços moleculars, sinó que tendeixen a repel·lir-se mútuament, adoptant la forma i el volum del recipient que les conté i tendint a separar-se, és a dir, expandir-se, tot el que sigui possible) quan es troba per sota de la seva temperatura crítica. A la gràfica, el vapor és l'anomenada fase gasosa, tancada, per la línia vertical que representa la Temperatura crítica i les corbes blava (corba de vaporització) i vermella corba de sublimació, que representen les maneres en què una matèria líquida o sòlida es converteix en vapor . El vapor sobreescalfat és el gas que es troba per sobre de la seva temperatura crítica però per sota de la seva pressió crítica.
No s'ha de confondre amb el concepte de gas.
Normalment la paraula vapor sol referir-se al vapor d'aigua, gas que es produeix per ebullició quan l'aigua s'escalfa a 100 ° C i una atmosfera de pressió, o fora d'aquesta temperatura de canvi d'estat, quan l'aigua es troba, a qualsevol temperatura per sota de la crítica, a una pressió per sota de la seva pressió de vapor a aquesta temperatura (aquest és el fenomen de l'evaporació).

## Propietats

Vapor es refereix a una fase de gas a una temperatura on la mateixa substància pot existir en estat líquid o sòlid, per sota de la temperatura crítica de la substància. El terme gas es refereix a la fase fluida compressible.
El vapor és responsable per al procés de formació i condensació dels núvols. Es fa servir en la destil·lació i en la fase prèvia de la cromatografia de gasos.
La molècula constituent d'un vapor té moviment vibracional, rotacional i translacional.

## Exemples

* Els perfums contenen productes químics que es vaporitzen a temperatures i taxes diferents.
* El vapor d'aigua atmosfèric de la Terra es pot condensar en petites gotetes líquides i formar fenòmens meteorològics com la boira,
* El vapor de mercuri i el vapor de sodi produiexen llum.

## Referències

Viccionari
* ↑ R. H. Petrucci, W. S. Harwood, and F. G. Herring, "General Chemistry", 8th edition (Prentice-Hall 2002), p.486.
* ↑ «Vapor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Petrucci et al. p.483
# Vicenç Camp i Tintó

Vicenç Camp i Tintó (Mollet del Vallès, 4 de novembre de 1888 - Barcelona, 19 de febrer de 1973) fou un empresari català. Fou escollit alcalde de Mollet del Vallès des del 27 de febrer de 1930 fins a la proclamació de la Segona República Espanyola, el 14 d'abril de 1931.
Fill d'una família benestant molt lligada al municipi, era conegut amb el malnom de l'Estevet de la Bòbila, ja que era propietari d'una bòbila de teules, totxos i maons, ubicat al costat de la via del Nord. També fou propietari de diversos solars i immobles de Mollet de Vallès, on era un dels màxims contribuents. Per exemple, l'any 1941 va comprar la masia de Can Borrell.
De tarannà conservador, fou el fundador i primer president de la Lliga Regionalista a Mollet del Vallès. També havia estat regidor del municipi (1914-1918), president de l'Associació Catalanista de Mollet del Vallès i formà part de la junta de la Caixa d'Estalvis i Previsió de Mollet (1920-1925). Fou escollit alcalde de la ciutat el 27 de febrer de 1930, amb un consistori format per onze membres, sis dels quals corresponien als majors contribuents del poble i els altres cinc a les persones més votades. Durant el seu mandat municipal, va rescindir el contracte de monopoli de les Pompes Fúnebres i el de l'arrendament de les aigües, així com es manifestà a favor de la llibertat dels presos polítics, enviant un telegrama al President del Consell de Ministres en favor de la llibertat de Francesc Macià, arran dels fets de Prats de Molló. Per altra banda, va preparar les eleccions municipal del 12 d'abril de 1931 i va presentar-se com a candidat per la Lliga, però finalment el partit retirà la seva candidatura.
Després de la Guerra Civil, fou membre de la Comissió d'Informes i Vigilància, que s'encarregava de l'elaboració d'informes polítics de diverses persones del municipi per tal de donar a conèixer el seu passat polític. Aquesta comissió va ser l'encarregada d'elaborar l'informe polític que condemnaria a mort l'alcalde republicà Josep Fortuny, entre d'altres. L'any 1951 es traslladà amb tota la seva família a Barcelona, on morí el 19 de febrer de 1973.

## Referències

* ↑ Solé Tura, Joan. Mollet, cent vides més, cent noves històries. Argentona: L'Aixernador, 1987, p. 16-17. ISBN 8486332168.
* ↑ Arimon i Ventura, Glòria «Can Borrell. La gent» ( PDF). Notes, Vol. 21, 2006, pàg. 21–31. ISSN: 2385-4367 [Consulta: 26 octubre 2016].
* 1 2 Suárez i González, M. Àngels. La Segona República i la Guerra Civil a Mollet del Vallès. Mollet del Vallès: Ajuntament de Mollet del Vallès, 2000. ISBN 8477947473.
* ↑ Bernal, Maria Dolors; Corbalán Gil, Joan; Lardín i Oliver, Antoni «Mollet del Vallès als anys vint» ( PDF). Notes, Vol. 15, 2000, pàg. 69–86. ISSN: 2385-4367 [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ Figueras Sánchez, Marta; Díaz Trujillo, Adriana «El poder local a Mollet durant els primers anys del nou règim 1939-1945» ( PDF). Notes, Vol. 24, 2009, pàg. 179-184. ISSN: 1133-7818 [Consulta: 1r abril 2016].

## Enllaços externs

* Alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental (des del 1901 fins a l'actualitat)
# Vicente Bernabeu y Marco

Vicente Bernabeu y Marco (?, 9 de desembre de 1817 - Alacant, 27 d'octubre de 1888) fou un advocat i polític valencià. Era llicenciat en dret i va exercir com a notari. Fou escollit governador civil i president de la Diputació d'Alacant el 8 de gener de 1864 segons la nova Llei provincial del 25 de setembre de 1863. Va ocupar el càrrec fins al 2 de febrer de 1866.

## Referències

* ↑ Vicent Bernabéu Marco al web de la Diputació d'Alacant
# Vitel·li Germànic

Vitel·li Germànic, en llatí Vitellius Germanicus, nascut l'any 62 o 63 i mort l'any 69, era fill de l'emperador Vitel·li i de la seva segona esposa Gal·lèria Fundana. Tenia una germana de nom Vitèl·lia.
Vitel·li el jove va ser presentat pel seu pare, probablement a finals d'abril o principis de març a Lugdúnum, a l'exèrcit romà, proclamant-lo el seu successor i donant-li el nom de Germànic. Després d'una consulta amb el senat, no semblava oportú donar al noi de només sis anys i afectat també per una tartamudesa que gairebé li impedia parlar, el títol de Cèsar, per la qual cosa se li va donar el títol de Germànic, que el seu pare havia escollit per a ell mateix.
Germànic va ser assassinat durant la rebel·lió de les legions que donaven suport a Vespasià, juntament amb el mateix Vitel·li. Després del derrocament del pare, la sentència de mort del fill va ser donada el 20 de desembre del 69 a instàncies de Licini Mucià i es va dur a terme probablement abans de finalitzar l'any.

## Referències

* 1 2 Suetoni. Vides dels dotze cèsars: Vitel·li 6, 18
* ↑ Joan Zonaràs. Ἐπιτομὴ Ἱστοριῶν 201-202
# Vassiliok

Vassiliok (en rus: Василёк) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2013 tenia 53 habitants. Pertany al districte de Komàritxi.

## Referències

* ↑ «Izbichnya». GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-09-27. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Комаричского района Брянской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Justin Roberts

Justin Jason Roberts (Chicago, 29 de desembre de 1979) és un anunciador de lluitadors estatunidenc, que treballa a la marca de SmackDown! de l'empresa World Wrestling Entertainment (WWE) des del 1996.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial Arxivat 2011-02-07 a Wayback Machine. (anglès)
* Justin Roberts a WWE Universe Arxivat 2010-02-28 a Wayback Machine. (anglès)
* Perfil a WWE.com (anglès)
# Villa Alemana

Villa Alemana (Vila Alemanya, en català) és una de les comunes de la província de Valparaíso en Xile. El seu alcalde és José Sabát Marcos.
Va ser fundada el 8 de novembre del 1894. Inicialment era una hijuela propietat de don Nicanor Ramón Lombardi i s'anomenava Vinya Miraflores. Hi havia dues propietats més, propietat de Juana Escobar i Ramón Feliu. Posteriorment Buenaventura Joglar Amandi va comprar les tres propietats. Les va parcel·lar i va crear una "Sociedad por Acciones". Els primers a comprar parcel·les foren Enrique Schelle, Germán Watemberg, Reinaldo Tielman, Óscar Schuller i d'altres de nacionalitat alemanya. Es va fer una votació entre els residents per triar el nom definitiu de la població, i la composició diversa de llocs de provinença dels residents (alemanys, italians, espanyols...) va fer que primessin consideracions nacionals. A la fi, l'opció guanyadora fou Villa Alemana.
La comuna com a tal va ser creada el 5 de gener de 1918 i l'any 1928 va ser afegida a Quilpué, però sota el govern d'Arturo Alessandri Palma va tornar a ser comuna el 1933.

## Referències

* ↑ Oscar Salas Contreras. «EL BOLETÍN HISTÓRICO DE LA PROVINCIA DE MARGA-MARGA» (Pdf) (en castellà). [Consulta: 20 juny 2021].