OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fili (mitologia)

* Pel que fa als personatges de El Hòbbit, vegeu Fili i Kili.
Fili (en grec antic Φύλιος) va ser, segons la mitologia grega, un jove etoli que apareix en una història d'amor tinguda amb Cigne, fill d'Apol·lo.
Estava enamorat de Cigne, un jove molt bell que vivia en un bosc, entre Pleuró i Calidó. Però Cigne tractava malament els enamorats, era cruel i despietat amb tots els que se li apropaven. Tots el van deixar, però Fili no va poder. Cigne li va exigir que complís un cert nombre de proves que el seu caprici li va imposar. Va haver de matar un lleó sense fer servir cap arma de ferro. Després va haver de capturar vius uns voltors que mataven i es menjaven les persones, i finalment, portar davant de l'altar de Zeus un toro amb les seves pròpies mans. Fili va dur a terme tot sol les dues primeres proves, però per la tercera va demanar ajuda a Hèracles. L'heroi li va aconsellar que acabés amb el seu servilisme i Fili es va negar a donar el toro a Cigne, tal com havia fet amb els voltors i el lleó. Cigne, enfurismat, es va llençar dins d'un estany, on es va transformar en cigne, com la seva mare.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 200. ISBN 9788496061972.
Viccionari
# Governació d'Assuan

La governació d'Assuan (àrab: محافظة أسوان, muḥāfaẓat Aswān) és una de les governacions o muhàfadhes d'Egipte, la més meridional de l'Alt Egipte, i la seva capital és Assuan. Limita al nord amb la governació de Qena, a l'est amb la de la Mar Roja, a l'oest amb la de Wadi al Jadid, i al sud amb el Sudan. L'any 2006 tenia 1.184.432 habitants.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2007-11-18 a Wayback Machine.
# Agrupament Escolta Roland Philipps

L'Agrupament Escolta Roland Philipps és un agrupament escolta de Barcelona fundat el 1953 i que està situat al Casal de Barri Cardener del districte de Gràcia. Forma part d'Acció Escolta de Catalunya.
El 1945, després de la suspensió de tots els moviments de joves no enquadrats en organitzacions del règim ordenada per Francisco Franco, l'Agrupament Roland Philips reuneix tots els Boy Scouts procedents de l'antiga associació Minyons de Muntanya-Boy Scouts de Catalunya i es reprèn clandestinament l'escoltisme català formant l'Associació Catalana d'Escoltisme.
L'actual Agrupament Escolta Roland Philipps neix l'any 1953 amb el nom de Grupo Scout Santísimo Redentor, és el grup número 2 del Exploradores de España. L'any 1978, després de desavinences entre adults del grup i el quadre dirigent català dels exploradores, l'agrupament entra a formar part de Minyons Escoltes i Guies de Sant Jordi.
Després de 56 anys a la Parròquia Crist Redemptor al districte Horta-Guinardó de Barcelona, l'AE Roland Philipps, laic des de l'any 1990, va ser expulsat el 2010 i va haver de buscar-se un altre local en el que poder desenvolupar la seva activitat. A principis de l'any 2010 van arribar a un acord amb el districte de Gràcia qui els ha proporcionat un lloc amb altres dues entitats al casal de barri Cardener on poden fer cau i seguir realitzant la seva tasca educativa.

## Referències

* ↑ Generalitat de Catalunya Cens d'Entitats Juvenils de Catalunya
* ↑ «Agrupament Escolta Roland Philipps». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Moviment Laic i Progressista. El Moviment Laic i Progressista: la revolució sense passamuntanyes. Fundació Ferrer i Guàrdia, 2006, p.20. ISBN 8487064582.
* 1 2 LaMalla L'Agrupament Escolta Roland Philipps haurà d'abandonar la parròquia del Crist Redemptor d'Horta a finals d'any, sense una ubicació alternativa definitiva
* ↑ ACN Un agrupament escolta d'atenció a la infància denuncia que els han 'expulsat' d'una parròquia d'Horta-Guinardó
* ↑ «Gràcia acollirà als escoltes de l'Agrupament Roland Philipps». Bcn.cat, 14-01-2010. [Consulta: 17 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-03-03 a Wayback Machine.
# Jaime Moreno Morales

Jaime Moreno Morales (19 de gener de 1974) és un exfutbolista bolivià.

## Selecció de Bolívia

Va formar part de l'equip bolivià a la Copa del Món de 1994.

## Referències

* ↑ «U-23 Team: Quick Facts». D.C. United. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2011. [Consulta: 12 juliol 2011].
* ↑ Goff, Steven «Moreno Recalled by Bolivia for Copa America». The Washington Post, 13-06-2007 [Consulta: 12 juny 2007].
* ↑ Goff, Steven «There's No Stopping D.C. United's Moreno». The Washington Post, 30-05-2007 [Consulta: 12 juny 2007].
* ↑ Jaime Moreno Morales a National-Football-Teams.com (anglès)
# Pita de les Moluques meridionals

La pita de les Moluques meridionals (Erythropitta rubrinucha) és una espècie d'ocell de la família dels pítids (Pittidae) que habita els boscos de les illes de Buru i Ceram, al sud de les Moluques.

## Referències

* ↑ «Pita de les Moluques meridionals». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29-12-2020 (català)
# Abraham Seidenberg

Abraham Seidenberg (Washington DC, 2 de juny de 1916 - Milà, 3 de maig de 1988) va ser un matemàtic estatunidenc.
Seidenberg es va graduar a la universitat de Maryland el 1937 i es va doctorar a la universitat Johns Hopkins el 1943. A partir de 1945 va ser professor de la universitat de Califòrnia a Berkeley fins que es va jubilar el 1987. L'any següent va morir sobtadament a Milà mentre estava allà de professor visitant.
Entre les seves publicacions de matemàtiques pures destaquen alguns treballs d'àlgebra commutativa, de geometria algebraica i d'àlgebra diferencial. Però els seus treballs més coneguts son els que va fer en el camp de la història de les matemàtiques antigues. L'estudi dels texts antics, indis, babilonis, egipcis i grecs, i, particularment, els Sulba Sutres indis, el va portar a concloure que la geometria tenia un origen ritual. Aquesta tesi, formulada er primer cop el 1960, va ser molt controvertida en aquell temps.

## Referències

* ↑ Dauben i Scriba, 2002, p. 520.
* ↑ Ramasubramanian, 2019, p. 471.
* ↑ Keller, 2015, p. 63-72.
* ↑ Brenton, 2017, p. 10.

## Bibliografia

* Brenton, Lawrence «A Bigger Altar: Geometry & Ritual» (en anglès). Math Horizons, Vol. 25, Num. 2, 2017, pàg. 8-11. DOI: 10.1080/10724117.2017.11990100. ISSN: 1072-4117.
* Dauben, Joseph W.; Scriba, Christph J. Writing the History of Mathematics: Its Historical Development (en anglès). Birkäuser, 2002. ISBN 3-7643-6166-2.
* Keller, Agathe «Commencements et origines en mathématiques; des rituels pour conjurer l'abime?» (en francès). Esquisse(s), 2015, pàg. 63-72. ISSN: 1760-4486.
* Ramasubramanian, K. «Homage to Professor Abraham Seidenberg (1916–1988)». A: K. Ramasubramanian. Gaṇitānanda (en anglès). Springer, 2019, p. 471-473. ISBN 978-981-13-1229-8.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Abraham Seidenberg» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Rosenlicht, M.A.; Hochschild, G.P.; Lieber, P. «Abraham Seidenberg, Mathematics: Berkeley». Universitat de Califòrnia. [Consulta: 16 setembre 2022]. (anglès)
# Martin Bruce Bayer

Martin Bruce Bayer (Empangeni, 30 de juny de 1935) és un botànic i explorador sud-africà; i cuidador del Jardí botànic Karoo de Worcester (Sud-àfrica). Ha treballat extensament amb el gènere Haworthia de Sud-àfrica i del món.

## Algunes publicacions
### Llibres

* 1999. Haworthia revisited: a revision of the genus. Ed. Umdaus Press. 250 pp. ISBN 1919766065
* 2004. New Haworthia species/combinations published subsequent to Haworthia revisited. Nº 7 de Alsterworthia international: Special issue. Ed. Mays. 35 pp. ISBN 0953400484
* 2002. Haworthia update: essays on Haworthia. Volum 1 d'Essays on Haworthia. Ed. Umdaus Press. 64 pp. ISBN 1919766219

## Honors
### Epònims

* (Aloaceae) Haworthia bayeri J.D.Venter & S.A.Hammer
* (Asclepiadaceae) Huernia bayeri L.C.Leach
* (Asparagaceae) Asparagus bayeri (Oberm.) Fellingham & N.L.Mey.

## Referències

* ↑ «Biography - Haworthia Updates». [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «All you wanted to know about Haworthias, Gasterias and Astrolobas: Bayer species list». [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ Cact. Succ. J. (Los Angeles) 69(2): 75 1997 (IK)
* ↑ Excelsa, Taxon. Ser. 4: 187 1988 (IK)
* ↑ Bothalia 25(2): 206 1995 (IK)
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Jean Le Veneur

Jean Le Veneur (n.? † 8 d'agost de 1543) va ser un cardenal francès.
Va néixer en una família noble, el seu pare era baró de Tillières, Valquier i Homme. Molts dels seus familiars propers estaven involucrats en l'Església: un oncle i un germà van ser bisbes, i un cosí de la seva mare, era cardenal.
Jean començar la seva carrera ecumènica els primers anys de vida. La fita notable va ser la seva primera elecció com a bisbe de Lisieux, el 2 d'octubre de 1505, va ostentar aquest càrrec fins a l'agost de 1539. També va ser nomenat abat de Mont-Saint-Michel el 1524 i comte de Tillières. Com a gran almoiner de França (des 1526), va estar involucrat en projectes l'església i molts d'altres governamentals, en particular la introducció de Jacques Cartier a la cort del rei Francesc I el 1532 abans de la primera expedició de Cartier al Canadà.
Jean Le Veneur fou nomenat cardenal el 7 de novembre de 1533, pel papa Climent VII en el seu consistori, en quart lloc, rebé el títol de San Bartolomeo all'Isola. Durant el seu cardenalat, va reorganitzar els estatuts de la seu de París i també va revisar el Col·legi Mignon. A la mort de Climent VIII va participa en el conclave de 1534, on s'escolliria Adrià VI.
Jean Le Veneur va morir a Marle, Picardia, el 1543, i va ser enterrat a l'església de Saint-André-Appeville.
# Ficedula

Ficedula és un gènere d'ocells de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Les diferents espècies d'aquests papamosques habiten en àrees forestals de la zona paleàrtica.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, 2022) aquest gènere està format per 35 espècies:
* Ficedula albicilla - Papamosques de taigà.
* Ficedula albicollis – Papamosques de collar.
* Ficedula basilanica - Papamosques de Basilan.
* Ficedula bonthaina - Papamosques del Lompobattang.
* Ficedula buruensis - Papamosques de Buru.
* Ficedula crypta - Papamosques críptic.
* Ficedula disposita - Papamosques furtiu.
* Ficedula dumetoria - Papamosques pit-rogenc.
* Ficedula elisae - Papamosques dorsiverd.
* Ficedula erithacus - Papamosques dorsifumat.
* Ficedula harterti - Papamosques de Hartert.
* Ficedula henrici - Papamosques de Damar.
* Ficedula hodgsoni - Papamosques pigmeu.
* Ficedula hyperythra - Papamosques cellablanc oriental.
* Ficedula hypoleuca - Mastegatatxes.
* Ficedula luzoniensis - Papamosques de les Filipines.
* Ficedula mugimaki - Papamosques mugimaki.
* Ficedula narcissina - Papamosques narcís.
* Ficedula nigrorufa - Papamosques encaputxat.
* Ficedula owstoni - Papamosques de les Ryukyu.
* Ficedula parva – Papamosques menut.
* Ficedula platenae - Papamosques de Palawan.
* Ficedula riedeli - Papamosques de les Tanimbar.
* Ficedula ruficauda - Papamosques cua-rogenc.
* Ficedula rufigula - Papamosques gorja-roig.
* Ficedula sapphira - Papamosques safir.
* Ficedula semitorquata - Papamosques de mig collar.
* Ficedula speculigera - Papamosques de l'Atles.
* Ficedula strophiata - Papamosques de pitet roig.
* Ficedula subrubra - Papamosques del Caixmir.
* Ficedula superciliaris - Papamosques ultramarí.
* Ficedula timorensis - Papamosques de Timor.
* Ficedula tricolor - Papamosques tricolor.
* Ficedula westermanni - Papamosques garser.
* Ficedula zanthopygia - Papamosques de carpó groc.
Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019), compten 34 espècies en el gènere Ficedula, doncs consideren que el Papamosques de l'Atles es tracta d'una sub-espècie del mastegatatxes.
En la classificació de Clements 6a edició (incloent revisions del 2009), les espècies del gènere Anthipes són incloses al gènere Ficedula.

## Referències

* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 706-708. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Llevantina

Llevantina és una urbanització del poble de Monnars, al municipi de Tarragona. L'any 2022 tenia 136 habitants, superant, per tant, els 132 del nucli històric del poble.
Se situa entre les urbanitzacions de Florimar i Bonsol, a l'est de l'avinguda dels Boscos de Tarragona, que mena a la urbanització del mateix nom. Queda separada del nucli històric de Monnars per la partida de los Prats. A Llevantina hi ha emplaçada l'antiga Ciutat de Repòs i Vacances de Tarragona.
Malgrat situar-se a ponent del poble de Monnars, el nom de la urbanització neix del fet que està situada a la zona llevantina del municipi de Tarragona, al qual pertany, a l'est de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Llevantina | enciclopedia.cat». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Idescat. Codis territorials i d'entitats. Municipis. 431482 Tarragona». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Idescat. Territori. Cerca de població: «Llevantina»». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Idescat. Territori. Cerca de població: «Monnars»». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «ICGC - Vissir3». [Consulta: 17 octubre 2023].
# Pita de clatell blau

La pita de clatell blau (Hydrornis nipalensis) és una espècie d'ocell de la família dels pítids (Pittidae) que habita els boscos del nord-est de l'Índia, el Nepal, Bangladesh, sud-oest de la Xina, Myanmar i el nord de Laos i del Vietnam.
# Adamnà

Adamnà o Adomnà (627-704) fou un monjo irlandès nascut a Donegal. També s'esmenta com Adamman.
Va ser nomenat abat d'Iona el 679 i fou famós per haver escrit l'hagiografia de Columba d'Iona notable per incloure una història de l'Església i diversos documents històrics, especialment De Locis sanctis una descripció dels llocs sants de Palestina. Durant el seu mandat va enfortir els vincles amb les comunitats angleses, incloent-hi la seva adopció del càlcul de la Pasqua, fet que va provocar una divisió entre els monjos irlandesos. També va escriure el Cáin Adomnáin ("La visió d'Adamman"), visions profètiques que miraven de protegir els civils en cas de guerra, redactat en irlandès antic.

## Referències

* ↑ Entrada a la Catholic Encyclopedia
# Serra de Senadelles

La Serra de Senadelles és una serra situada al municipi de Nalec a la comarca de l'Urgell, amb una elevació màxima de 671,3 metres. L'etapa 4 del GR-175 creua la serra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «GR® 175 Etapa 4». FEEC.
# Mas de Micalet

El Mas de Micalet o Mas de Miquelet és un edifici del municipi de Corbera d'Ebre (Terra Alta) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat a uns 3 km del nucli urbà de Corbera d'Ebre, en un punt intermedi entre la carretera N-420 i el riu Sec.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, amb planta baixa i pis a la façana principal i d'una sola planta a la part posterior. Es compon d'un volum preexistent al qual s'han afegit annexos per darrera. La planta baixa està construïda amb paredat. Hi ha dues portes i un rafal sense tancament, amb una menjadora de bestiar equí. Les estances interiors es troben connectades entre elles per mitjà d una planta intermèdia que no té accés exterior.
La planta superior i els annexos són de tàpia i les cinc obertures de la façana principal estan distribuïdes en l'espai equitativament. Al costat de la riera del riu s'extreu aigua amb una nòria o sínia que té cubetes de pedra (actualment amb una moto-bomba) i una mina. Al costat d'aquesta hi trobem encara una petita bassa o safareig amb lloses en posició per a rentar la roba. La part posterior de l'edificació, només de planta baixa, és de tàpia i el sòcol del mur és de maçoneria per a evitar la degradació de la terra per capil·laritat des del terreny. Disposa també d'una cisterna d'uns 8m3 de capacitat.
La construcció original, juntament amb el pou, del segle xix o anterior, quedaren greument afectats l'any 1938 durant la batalla de l'Ebre. Cap a finals dels anys 30 del segle xx, va començar la reconstrucció de l'edifici i recuperació de les terres, que es va perllongar fins ben entrats els anys 50.

## Referències

* 1 2 «Mas de Micalet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
* ↑ «ICGC - Vissir3». [Consulta: 30 desembre 2021].

## Enllaços externs

* «Mas entre Corbera i les Camposines». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Jean Le Noir

Jean le Noir va ser un il·lustrador de manuscrits il·luminats francès que va treballar a París entre 1335 i 1380. Hi ha confusió entre la feina que va fer ell i la que feia la seva filla Bourgot, només se sap que treballaven junts.

## Jean

Va ser alumne de Jean Pucelle. La seva feina principal és el Psalter de Bonne de Luxemburg (c. 1348-1349, Nova York, El Cloisters, Inv. 69. 86.) La seva obra principal és el Psautier de Bonne de Luxembourg (c. 1348-1349, New York, The Cloisters, Inv. 69. 86.)
El 1331 va entrar en servei de Yolande de Flandes, Comtessa de Bar, Duquessa de Bar, i després reina. Com a recompensa pels seus serveis, Jean i Bourgot va rebre una casa a París el 1358 de part del fill del rei, el futur Carles V de França, per qui ells també havien treballat després que ell ascendís al tron el 1364. Al principi de la dècada del 1370 Jean i Bourgot van treballar a Bourges pel Duc de Berry, que també els va tenir en alta estima.

## Bourgot

És difícil separar la seva feina de la de la seva filla Bourgot. Per exemple, el Psautier de Bonne de Luxembourg de 1348-1349, New York, The Cloisters, Inv. 69. 86, s'atribueix indistintament a un o l'altre. El mateix passa amb Heures de Yolande de Flandres, British Library, Yates Thompson, 27.

## Referències

* ↑ Reilly, Candace A. «Bonne de Luxembourg's Three Living and Three Dead: Abnormal Decomposition». Student Pulse, 3, 07, 2011.
* ↑ Tolley, T. «Le Noir, Jean». The Oxford Companion to Western Art. Oxford University Press. [Consulta: 6 febrer 2013].
* ↑ Les Femmes dans les livres scolaires, Editions Mardaga, 1985, p.179.
* ↑ «Probably Jean Le Noir, his daughter Bourgot, and his workshop: Psalter and Hours of Bonne de Luxembourg, Duchess of Normandy (69.86)». Heilbrunn Timeline of Art History, 2010. [Consulta: 6 febrer 2013].
* ↑ «British Library, Yates Thompson 27». Arxivat de l'original el 2014-10-18. [Consulta: 27 febrer 2018].
# Festa Major del Mas Guimbau – Can Castellví

La Festa major del Mas Guimbau – Can Castellví se celebra la primera setmana de setembre al petit nucli de Mas Guimbau - Can Castellví, situat al barri de les Planes, al cor de la serra de Collserola, al districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona. Organitza la festa llassociació de veïns, juntament amb entitats i comerciants. Durant tres dies el barri es converteix en l'escenari d'un gran nombre d'activitats per a tothom, com ara concerts i balls, campionats esportius, àpats populars, activitats infantils i la tradicional cantada d'havaneres. Un dels actes destacats és la Cantada d'havaneres de la plaça del barri, amb un grup convidat que interpreta les més populars. No hi manca una degustació de rom cremat per a tots els assistents.

## Referències

* 1 2 «Festa Major del Mas Guimbau – Can Castellví». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Lars Jonsson (il·lustrador)

Lars Jonsson (22 d'octubre del 1952 a Estocolm) és un il·lustrador ornitològic i botànic suec que viu a Hamra, al sud de l'illa sueca de Gotland. Ha dibuixat il·lustracions per a nombroses obres de referència, incloent-hi guies d'identificació d'espècies. La seva passió per la natura des de la infància el conduí a fer-se pintor de la natura. A l'edat de 15 anys inaugurà la seva primera exposició al Museu d'Història Natural d'Estocolm. El 2002 fou fet doctor honoris causa per la Universitat d'Uppsala. Treballa en plena natura, observant els seus subjectes mitjançant una ullera de llarga vista. A més de pintar olis i aquarel·les, fa litografies.

## Referències

* ↑ Hogdal, J. «Pressmeddelande 2002-03-23. Konstnär och musikforskare nya hedersdoktorer» (en suec). Universitat d'Uppsala. Arxivat de l'original el 2007-09-25. [Consulta: 22 març 2002].
# Portaescuradents

El portaescuradents és un estri de taula emprat com a dispensador d'escuradents. La seva forma típica és la de pot transparent de plàstic o vidre amb un foradet al cap per on es poden fer caure els escuradents d'un en un.
Els portaescuradents es col·loquen sobre la taula o a la barra d'un bar o cafeteria per a utilitzar els escuradents quan se serveix el menjar. Com es considera poc adequat utilitzar els escuradents per a netejar les dents, solen emprar-se per a enfilar aperitius com olives, escopinyes o d'altres que per la seva petita grandària són difícils de punxar amb una forquilla.

## Tipus

Els portaescuradents consisteixen també en un gobelet obert per la part superior amb una alçada lleugerament superior a la meitat de l'escuradents dins el qual es col·loquen els escuradents. Un model més higiènic el constitueix una estructura tancada amb un orifici a la part superior pel qual s'extreuen els escuradents. El forat té el diàmetre suficient perquè el travessi un sol escuradents però no el suficient perquè surti més d'un. Alguns dissenys moderns proposen un sistema de palanca que en accionar impulsa un escuradents cap a l'exterior. Es consideren els més higiènics en no tenir els escuradents cap contacte amb l'exterior.

## Referències

* Ús de l'escuradents a la taula
* portaescuradents automàtic

## Vegeu també

* escuradents

## Referències

* ↑ Portaescuradents a Optimot
# Ahmad Hatif

Ahmad Hatif (Isfahan, ? - Qom, 1783) fou un hussainita d'una branca de la família de l'Azerbaidjan però establerta a Isfahan al començament del segle xviii, on Hatif va nàixer. Va viure a Isfahan, Qom i Kashan i exercia també com a metge a més de poeta. Fou el principal poeta persa durant les dinasties afxar i zand.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, Vol. III, pag. 281
# Mas de Messies

El Mas de Messies és una masia de Reus (Baix Camp) situada a la partida d'Aigüesverds, sota la granja de Soronelles, a l'oest del camí del Mas de Guardià. Una part de la finca, que de conjunt tenia una trentena de jornals, era a sol ixent d'aquell camí, en terres de la Partida de Rubió. En aquesta part, que va correspondre en dot a un dels germans, es va edificar un altre mas, també conegut com de Messies, però que algú anomena el Mas Nou de Messies.

## Descripció

El mas és un conjunt de dues grans construccions juntes, de planta rectangular i volum senzill, amb dues plantes d'alçada i coberta amb una teulada a dues aigües. La coberta no unifica el conjunt, ja que cada cos té la seva i ambdues tenen diferents orientacions. Les façanes mostren una composició, més o menys ordenada, amb obertures molt senzilles i sense elements a destacar. A l'esquerra del mas, i a continuació, hi ha unes naus de dues plantes i un cobert d'una planta, que conformen, junt amb el mas, un conjunt de creixement lineal. A la dreta dels cossos principals, hi queda un magatzem de planta baixa annexat a la façana lateral. Davant del mas hi ha una placeta. A l'extrem de la finca hi ha una bassa.
L'estat actual del mas i la bassa és bo, i s'hi fan noves construccions d'ampliació.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 345. ISBN 8486387655.
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 183-184.
# Itumbiara

Itumbiara (/itũw̃biˈaɾɐ/) és una ciutat de l'estat brasiler de Goiás. La seva població era de 100.548 habitants el 2015.

## Referències

* ↑ «Itumbiara - Panorama» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Itumbiara - História & Fotos» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].