OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hyperolius molleri

Hyperolius molleri és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a São Tomé i Príncipe.
Tot i que el seu hàbitat normal és inferior de 5000 km², s'ha llista en la categoria de risc mínim (LC), com que l'espècie és molt comuna i adaptable i la seva població no minva pas.

## Referències

* ↑ IUCN SSC Amphibian Specialist Group (2013). Hyperolius molleri. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el març 2016 (en anglès).
# Lonia

El Lonia és un petit riu de la província d'Ourense, a Galícia, afluent del Miño pel marge esquerre.
Neix a Loña do Monte, al municipi de Nogueira de Ramuín. Continua en direcció est-oest fins a arribar a l'embassament de Cachamuíña, al municipi d'O Pereiro de Aguiar, font d'abastament de la ciutat d'Ourense. Abans d'entrar al municipi d'Ourense forma un altre embassament a Castadón. Entra a Ourense pel barri del mateix nom, A Lonia, i desemboca al riu Miño.
Els seus afluents són els rierols de la Boca, Vermeaos, Prado Longo, Grande i O Porto pel marge dret, i els rierols de Triós i Cachosando i el riu Grañal pel marge esquerre.
Les seves aigües van alimentar un conjunt de molins fariners concentrats sobretot en els trams mig i alt del riu, que van originar una xarxa de camins, ponts, preses i canals per abastir-los.

## Referències

* 1 2 Porgaliciabaixo. «Ríos Barbaña y Lonia» (en espanyol europeu), 04-01-2019. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Informe de viabilidad del proyecto constructivo de "Abastecimiento de agua a Ourense”» (en castellà). Secretaría de Estado de Medio Rural y Agua, 2011. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Limia Gardón, Francisco Javier. Molinos de Pereiro de Aguiar en el río Loña. [Pereiro de Aguiar (Ourense)]: [Ayuntamiento de Pereiro de Aguiar], 2001. ISBN 84-606-3067-6.

## Bibliografia

* Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar X (en castellà), 1847, p. 370.
# Lori de Meek

El lori de Meek (Charmosyna meeki) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones de selva humida a les Illes Salomó.
# Hussam-ad-Dawla al-Muqàl·lad

Hussam-ad-Dawla Abu-Hassan al-Muqàl·lad ibn al-Mussàyyib, més conegut senzillament com al-Muqàl·lad ibn al-Mussàyyib o com Hussam-ad-Dawla al-Muqàl·lad (en àrab Ḥusām ad-Dawla Abū Ḥassān al-Muqallad b. al-Musayyib) (?-1000/1001) fou un emir dels uqàylides o Banu Uqayl de Mossul i la Jazira del 996 al 1001. Va succeir el seu germà, el primer emir Abu-dh-Dhawwad Muhàmmad ibn al-Mussàyyib.
A la mort de Muhammad els seus dos germans, Alí i al-Muqàl·lad pretenien la successió. Alí ibn al-Mussàyyib era el germà gran però al-Muqàl·lad es va assegurar el suport del Bahà-ad-Dawla, a qui va prometre un tribut anual a canvi del seu ajut. Una vegada concedit aquest ajut, al-Muqàl·lad va informar el seu germà que havia estat nomenat governador de Mossul i li va demanar el seu suport per apoderar-se de la ciutat. El general de Bahà-ad-Dawla a Mossul, Abu-Jàfar al-Hajjaj va fugir i els dos germans es van entendre en un repartiment del govern.
Aviat van sorgir conflictes entre al-Muqàl·lad i Bahà-ad-Dawla que van derivar en lluita oberta, seguida d'una reconciliació. Al-Muqàl·lad va pagar deu mil dinars a Bahà-ad-Dawla i va rebre el títol de Hussam-ad-Dawla i els feus de Mossul, Kufa, al-Kasr i al-Djamiayn.
El 997 al-Muqàl·lad va fer presoner al seu germà Alí; un tercer germà, Hàssan ibn al-Mussàyyib, va marxar llavors contra l'emir amb un nombrós exèrcit que va reunir, però abans del combat una germana comuna de nom Rasila, els va reconciliar. Alí fou alliberat i se li van retornar els béns que li havien estat confiscats.
Després al-Muqàl·lad es va girar contra el senyor de Wasit, Alí ibn Màzyad, que havia donat suport a Alí i a Hassan. Mentre estava en campanya va saber que Alí preparava capturar Mossul i va tornar tot seguit abandonant la lluita. Amb la mediació de Hassan els dos germans es van reconciliar altre cop. Poc després Alí i Hassan abandonaven Mossul i la situació es tornava a tensar. Finalment es va acordar que en les absències d'al-Mukallab, Alí seria el regent a Mossul.
Alí va morir el 999/1000 i Hasan va ocupar el seu lloc, però al-Muqàl·lad no ho va acceptar i el va expulsar cap a l'Iraq. El 1000/1001 al-Muqàl·lad fou assassinat a al-Anbar per un mameluc turc i el va succeir el seu fill Mútamid-ad-Dawla Qirwaix ibn al-Muqàl·lad

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, VII, 497
# Louisiana Purchase

Louisiana Purchase és una pel·lícula de comèdia musical nord-americana de 1941 dirigida per Irving Cummings i protagonitzada per Bob Hope, Vera Zorina i Victor Moore. És una adaptació del musical de Broadway de 1940 d'Irving Berlin amb el mateix nom. Una producció de Paramount Pictures, la pel·lícula va ser dirigida per Irving Cummings, amb Robert Emmett Dolan com a director musical com ho havia fet per a l'obra. La pel·lícula satiritza el Partit Demòcrata dels Estats Units i la corrupció política. La pel·lícula va ser el primer llargmetratge de Bob Hope en Technicolor. El títol es refereix a l'estat de Louisiana que s'ofereix a abandonar el controvertit programa Share Our Wealth del difunt líder Huey Long i donar suport totalment al president Franklin Roosevelt i al seu New Deal. A canvi Roosevelt va prometre fons federals per a obres públiques a Louisiana, un acord cínicament conegut per molts com la "segona compra de la Louisiana".
Protagonitzada pel còmic de la casa de Paramount Bob Hope en el paper que William Gaxton va interpretar a l'escenari, la pel·lícula va comptar amb Vera Zorina, Victor Moore i Irène Bordoni repetint els seus papers escènics. Raoul Pene Du Bois va fer la producció i el disseny de vestuari i va ser nominat al Premi de l'Acadèmia a la Millor Direcció d'Art-Decoració d'Interiors, Color juntament amb Stephen Seymour. La fotografia va ser de Harry Hallenberger i Ray Rennahan, que també van rebre una nominació al Premi de l'Acadèmia a la Millor Fotografia.

## Notes

* ↑ "101 Pix Gross in Millions" Variety 6 Jan 1943 p 58
* ↑ «New Deal in Louisiana».
* ↑ «NY Times: Louisiana Purchase». The New York Times, 2012. Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 14 desembre 2008].
# Host Hostili

Host Hostili (en llatí Hostus Hostilius) va ser un notable romà originari de Medullia, el primer que va portar el nom Hostilius a Roma, on s'instal·là sota el regnat de Ròmul, de qui va ser company d'armes. Se'l considera fundador de la gens Hostília.
Quan es va produir el rapte de les sabines, es va casar amb la matrona sabina Hersília de la que va tenir un fill que fou el pare de Tul·li Hostili, tercer rei de Roma. Durant el combat amb els sabins, Host Hostili es va destacar lluitant a primera fila de l'exèrcit romà. Va ser el primer de caure, cosa que va provocar un moment de pànic a les files romanes, però la intervenció de Júpiter va restablir la situació.
Host Hostili ja s'havia mostrat especialment valent en la presa de Fidenes, on va obtenir com a recompensa una corona de llorer, la primera que es va concedir a Roma.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 277. ISBN 9788496061972.
# I aquí us deixo

I aquí us deixo (títol original en anglès: This Is Where I Leave You) és una pel·lícula de comèdia dramàtica de 2014 dirigida per Shawn Levy. Està basada en la novel·la homònima de Jonathan Tropper, que també signa el guió de la pel·lícula. L'obra es va doblar al català.

## Argument

Els germans Altman es veuen obligats a reunir-se després de la mort del seu pare. Complint l'última voluntat d'aquest, hauran de viure una setmana sota el mateix sostre, i no serà tasca fàcil. Especialment quan hagin de compartir la casa amb la seva mare, les seves dones i fins a les seves exparelles.

## Repartiment

* Jason Bateman com a Judd Altman.
* Tina Fey com a Wendy Altman.
* Adam Driver com a Phillip Altman.
* Corey Stoll com a Paul Altman.
* Jane Fonda com a Hillary Altman.
* Rose Byrne com a Penny Moore.
* Ben Schwartz com el rabí Charles Grodner "Boner".
* Connie Britton com a Tracy Sullivan.
* Timothy Olyphant com a Horry Callen.
* Abigail Spencer com a Quinn Altman.
* Aaron Lazar com a Barry Weissman.
* Dax Shepard com a Wade Beaufort.
* Debra Monk com a Linda Callen.
* Kathryn Hahn com a Annie Altman.
* Cade Lappin com a Cole Altman.
* Will Swenson com el pare dels Altman (en els flashbacks).

## Crítica

En general, l'obra ha rebut opinions dividides dels crítics. Al lloc web d'agregació de crítiques Rotten Tomatoes té una valoració del 42% basada en 111 crítiques, amb una nota mitjana de 5,6 sobre 10. El consens de la pàgina diu que la cinta «té els seus moments, però donada la quantitat de talent reunida en pantalla, el més aviat corrent resultat no pot evitar deixar una sensació decebedora». A Metacritic té una puntuació de 44 sobre 100 basada en 38 crítiques, indicant «crítiques mixtes o mitjanes».

## Referències

* ↑ «I aquí us deixo». Ésadir.cat. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «"Ahí os quedáis"». eCartelera. [Consulta: 16 octubre 2014].
* ↑ «This Is Where I Leave You» (en anglès). RottenTomatoes.com, 19-09-2014. [Consulta: 6 juliol 2020].
* ↑ «This Is Where I Leave You Reviews». Metacritic.com. [Consulta: 22 octubre 2014].
# I cavalieri di Ekebù

I cavalieri di Ekebù (en italià, Els cavallers d'Ekebù) és una òpera amb música de Riccardo Zandonai i llibret en italià d'Arturo Rossato, freqüent col·laborador de Zandonai, basat en La saga de Gösta Berling de la Premio Nobel Selma Lagerlöf. Es va estrenar el 7 de març de 1925 a La Scala de Milà. Es va estrenar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona el 3 de desembre de 1953.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Repartiment de l'estrena, 7 de març de 1925 Director: – Arturo Toscanini) |
| Giosta Berling | tenor | Franco El Giudice |
| La comandant | mezzosoprano | Elvira Casazza |
| Anna | soprano | Maria Luisa Fanelli |
| Mare d'Anna | mezzosoprano | Lina Llança |
| Sintram | baix | Fernando Autori |
| Cristiano | baríton | Benvenuto Franci |
| Fuchs | baríton | Pariso Votto |
| Everardo | baríton | Aristide Baracchi |
| Wemburgo | baríton | Chase Baromeo |
| Samzelius | baix | Carlo Walter |
| Berencreuz | baix | Amleto Galli |
| Kristoffer | baix | Giuseppe Menni |
| Liecrona | tenor | Alfredo Tedeschi |
| Rutger | tenor | Emilio Venturini |
| Kenvellere | tenor | Giovanni Genzardi |
| Røster | tenor | Palmiro Domenichetti |
| Julius | tenor | Giuseppe Nessi |
| Hostessa | mezzosoprano | Anada Mannarini |
| Una noia | soprano | Anita Apolloni |

## Referències

* ↑ «Liceo - I Cavalieri di Ekebú». La Vanguardia, 02-12-1953, pàg. 18.
# Lucio Abis

Lucio Gustavo Abis (Oristany, 24 de febrer de 1926) és un polític sard. Membre des de 1950 de la Democràcia Cristiana Italiana a Sardenya, en va ser secretari territorial a Oristany i secretari provincial de Càller, també fou membre del Comitè i de la direcció regional i cap del departament d'Ens Locals i el departament d'Economia. Fou elegit regidor de Villaurbana el 1952 i alcalde de 1956 a 1963.
Fou escollit conseller regional a les eleccions regionals de Sardenya de 1957, 1961, 1965 i 1969, en les quals fou assessor de treball i obres públiques de 1963 a 1967, de reconstrucció de 1967 a 1969. També fou president de Sardenya de febrer a novembre de 1970. El gener de 1971, finalment va ser nomenat assessor d'Agricultura i Silvicultura de la junta d'Antonio Giagu De Martini I (fins a gener de 1972).
Va ser senador durant de 1972 a març de 1994 pel districte d'Oristany. Durant el seu mandat parlamentari, va ser diverses vegades membre de l'administració. Secretari d'Hisenda en el govern d'Aldo Moro IV i V i III Giulio Andreotti, i secretari del Ministeri de Pressupost i Planificació Econòmica en els governs d'Andreotti IV i V, Cossiga I i II i Forlani, va ser ministre sense cartera de Polítiques Europees amb Spadolini I i II (juny 1981 - novembre 1982) i ministre sense cartera de Relacions amb el Parlament en el govern Fanfani V (desembre 1982 - juny 1983). A la XI legislatura, va ser president de la Comissió de Pressupost i Hisenda del Senat de la República.

## Enllaços externs

* Biografia
| Precedit per: Giovanni Del Rio | President de Sardenya 1970 | Succeït per: Antonio Giagu De Martini |
# Lottbek

* Per a altres significats, vegeu «Lottbek (poble)».
El Lottbek és un afluent del riu Bredenbek a l'estat d'Hamburg a Alemanya. Neix a la confluència del Moorbek i del Deepenreiengraben al nucli de Volksdorf. Desemboca al Bredenbek a l'estany de retenció Hörndiek al nucli d'Ohlstedt.
El tram superior del riu forma la frontera entre els estats d'Hamburg i de Slesvig-Holstein i també de la reserva natural Heidkoppelmoor und Umgebung a Holstein. Al tram mitjà, la urbanització massa a prop dels marges va augmentar la freqüència de les negades, per una impermeabilització del terra i una acceleració del desguàs. Ja el 2006 es parlava desviar la part més a prop de les cases vers uns prats però encara no va realitzar-se. A la part inferior, la vall esdevé més llarga i les zones d'inundació van quedar intactes, un biòtop ideal per a la flora i la fauna que prolifera a un terra moll.
Tot i tenir un encant paisatgístic, els dos estanys creen problemes ecològics considerables:eutrofitzen les aigües i impedeixen als peixes llargs de vèncer el desnivell a la resclosa.
Un sender per passejants i ciclistes de la confluència del Moorbek i del Deepenreiengraben fins al desembocadament al Bredenbek voreja el riu i condueix el vianant o l'esportista a través paisatges sorprenents, al mig de l'àrea metropolitana d'Hamburg.

## Galeria

Fotos d'amunt cap a avall
* L'aiguabarreig del Moorbek i del Deepenreiengraben
* El riu a uns metres de la confluència del Moorbek i del Deepenreiengraben
* L'estany Lottbeker Teich
* Resclosa del Lottbeker Teich
* El pas sota la línia del metro U1
* El riu al poble d'Hoisbüttel
* El sender per ciclistes i passejants
* Aiguabarreig amb el Bredenbek a l'estany Hörndiek

## Referències

* ↑ Stadtatlas-Großraum Hamburg mit Ausflugstipps, Hamburg, PAS Verlags GmbH, s.d., pàgina 16
* ↑ Büddig, Cornelia «2000 Sandsäcke halten die Lottbek in Zaum» (en alemany). Hamburger Abendblatt, 10-12-2006.(traducció: 2000 costals de sorra refrenen el riu Lottbek
* ↑ «Die Moorbek / Lottbek». NABU.
# Hotel del Luna

Hotel del Luna (Hangul: 호텔 델루나; RR: Hotel Delluna) és una sèrie de televisió de Corea del Sud del 2019, protagonitzada per Lee Ji-eun i Yeo Jin-goo com a propietari i gerent, respectivament, de l'hotel homònim que només s'ocupa dels fantasmes. Escrit per les germanes Hong, es va emetre a tvN del 13 de juliol a l'1 de setembre de 2019. És el dotzè drama coreà més ben valorat de la història de la televisió per cable.

## Referències

* ↑ «IU, Yeo Jin-goo cast in tvN drama». Korea JoongAng Daily, 07-03-2019. [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ «아이유X여진구, '호텔 델루나' 출연 확정…기대되는 '믿보배' 조합 [공식입장]» (en coreà). OSEN. Naver, 06-03-2019. [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ Lee, Jae-lim. «Welcome to ‘Hotel Del Luna,’ have a spooky stay», 09-07-2019. [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «"Hotel Del Luna" Has Great Send-Off With New Personal Best In Ratings For Final Episode», 02-09-2019.
# Luciano Armani

Luciano Armani (Felegara di Medesano, Emília-Romanya, 12 d'octubre de 1940 - Fidenza, 4 de febrer de 2023) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1965 i 1972. Les seves principals victòries foren una etapa al Tour de França de 1971, dues etapes al Giro d'Itàlia, el 1965 i 1970 i la Milà-Torí de 1970

## Palmarès

* 1964
** 1r a la Coppa Ciuffenna
* 1965
** 1r a la Coppa Sabatini
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1966
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1967
** 1r al Giro de Sardenya
** 1r al Gran Premi de Mònaco
** 1r a la Coppa Placci
* 1968
** 1r al Giro de les Tres Províncies
* 1969
** 1r a Castiglione del Lago
** 1r a la Lisboa-Porto
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1970
** 1r a la Milà-Torí
** 1r a la Gènova-Niça
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1971
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1970. Abandona (4a etapa)
* 1971. 66è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1965. 35è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1966. 39è de la classificació general
* 1967. 38è de la classificació general
* 1968. 27è de la classificació general
* 1969. 35è de la classificació general
* 1970. 33è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1972. Abandona

## Referències

* ↑ (italià) « Morto Armani, compagno di squadra di Adorni », sur gazzetta.it, 4 février 2023
* ↑ «ARMANI Luciano». [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Luciano ARMANI» (en italià). [Consulta: 14 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Luciano Armani a sitiodeciclismo.net
# Ibargoiti

Ibargoiti és un municipi de Navarra, a la comarca d'Aoiz, dins la merindad de Sangüesa. Consta dels nuclis de població de:
* Abínzano
* Idocin (ajuntament)
* Izco
* Salinas de Ibargoiti

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 218 | 224 | 231 | 237 | 234 | 238 | 233 | 230 | 228 | 235 | 252 |
| Fonts: Ibargoiti i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Lotto-Soudal U23

L'equip Lotto-Soudal U23, conegut anteriorment com a Davo, és un equip ciclista belga que actualment fa d'equip reserva de la formació Lotto-Soudal.
Creat el 2005, malgrat participar en algunes curses dels circuits continentals, l'equip no té categoria continental. Només va tenir aquest nivell de 2005 a 2007.

## Principals victòries

* Triptyque des Monts et Châteaux: Thomas De Gendt (2008), Kris Boeckmans (2009)
* Gran Premi dels Marbrers: Ben Hermans (2008), Emiel Planckaert (2016)
* Lieja-Bastogne-Lieja sub-23: Tosh Van der Sande (2011), Bjorg Lambrecht (2017)
* Fletxa ardenesa: Zico Waeytens (2011), Harm Vanhoucke (2017)
* Tour del País de Savoia: Louis Vervaeke (2014)
* Ronda de l'Isard d'Arieja: Louis Vervaeke (2014), Bjorg Lambrecht (2016)
* Piccolo Giro de Llombardia: Harm Vanhoucke (2016)
* Gran Premi Stad Sint-Niklaas: Gerben Thijssen (2017)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip va participar diferents temporades com a equip continental

### UCI Europa Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 72è | Kenny Dehaes (431è) |
| 2006 | 115è | Stijn Ennekens (829è) |
| 2007 | 110è | Michel Kreder (677è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-05-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Plantilles i resultats a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats 1 a firstcycling.com
* Plantilles i resultats 2 a firstcycling.com
# Lotus (illa d'Alaska)

Lotus és una petita illa deshabitada de les illes Semichi, un subgrup de les illes Near, a l'extrem occidental de les illes Aleutianes, al sud-oest d'Alaska. Es troba entre les illes Nizki i Shemya i fa tan sols 320 metres de llargada.

## Referències

* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 30 octubre 2022].
# Lucien Dury

Lucien Dury (Ciutat de Luxemburg, 6 de febrer de 1912 – 14 de maig de 2002) fou un polític, periodista i dirigent de resistència luxemburguesa. Va ser un dels fundadors del Grup Patriòtic i Democràtic, més tard anomenat Partit Democràtic (PD), del qual va ser el primer president (1948-1952). El 1959 va ser nomenat de nou president del PD fins al 1962. També va ser membre de la Cambra de Diputats de Luxemburg de 1945 a 1951 i regidor del consell comunal de la Ciutat de Luxemburg (1969–77).
Durant l'ocupació alemanya en la Segona Guerra Mundial, Dury va pertànyer a la Legió Popular Luxemburguesa (LVL), del qual va esdevenir dirigent el 1943. L'any següent, quan LVL es va fusiona a Unio'n, Dury va ser el primer president. Després que la guerra, es va implicar en el naixement del diari Lëtzebuerger Journal.
# Batrachophrynus macrostomus

Batrachophrynus macrostomus és una espècie de granota que viu al Perú.

## Referències

* Angulo, A., Sinsch, U. & Aguilar Puntriano, C. 2004. Batrachophrynus macrostomus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Salina (Utah)

Salina és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 2.393 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salina tenia 2.393 habitants, 808 habitatges, i 631 famílies. La densitat de població era de 150,2 habitants per km².
Dels 808 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,6% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 21,8% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,41.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,2% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 17,3% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.886 $ i la renda mediana per família de 38.816 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.204 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 12.967 $. Entorn del 10,4% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sosis (polític)

Sosis (en llatí Sosis, en grec antic Σὥσις) fou un polític siracusà que va organitzar una revolta popular contra Dió de Siracusa en el període durant el que aquest va tenir el poder a la ciutat i estava assetjant a Dionís el Jove a l'illa d'Ortígia.
Sosis es va provocar ell mateix algunes ferides que va pretendre que li havien fet els emissaris de Dió, però es va descobrir l'engany i finalment va ser mort a mans del poble indignat, segons diu Plutarc.

## Referències

* ↑ 2.Sosis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 883
# Pierre de Langtoft

Pierre de Langtoft, o Piers Langtoft en anglès, nascut al segle xiii i mort cap al 1307, va ser un historiador i cronista anglonormand.
Originari de Langtoft, East Yorkshire, Pierre de Langtoft va ser canonge del priorat agustinià de Bridlington. Redactada en dodecasíl·labs, la seua Crònica relata la història de la llegendària fundació de la Gran Bretanya per Brutus de Troia fins a la mort d'Eduard I el 1307.
La primera està presa del Roman de Brut de Robert Wace, la segona de diferents fonts entre les quals s'inclou la Història Anglorum de Henry de Huntingdon, encara que generalment es creu que la tercera part és seva, ja que inclou detalls que no es troben a altres llocs com ara el destí de Gwenllian ferch Llywelyn, la filla de Llywelyn Ein Llyw Olaf de Gal·les. Aquesta crònica, violentament anti-escocesa en el seu conjunt, conté nou cèlebres cançons en anglo-normand i anglès mitjà que arrepleguen els crits de provocació entre soldats anglesos i escocesos durant el conflicte anglo-escocès de finals del segle xiii i inicis del segle xiv.
L'última part d'aquesta crònica es va traduir a l'anglès per Robert de Brunne ja en la primera meitat del segle xiv.

## Obra

* Le règne d'Édouard Ier, Ed. crítica i comentari de Jean-Claude Thiolier, Créteil, CELIMA, 1989

## Bibliografia

* Jean-Claude Thiolier, Pierre de Langtoft, historiographe d'Édouard Ier Plantagenêt, Créteil, Universitat de Paris XII, 1990