OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esteban Salazar Chapela

Esteban Salazar Chapela (Màlaga, 1900 - Londres, 1965) fou un escriptor espanyol. Per les seues idees polítiques, es va comprometre amb la defensa de la Segona República durant la Guerra Civil espanyola, raó per la qual hagué d'exiliar-se al Regne Unit en acabar el conflicte.

## Biografia

Nascut a Màlaga, al si d'una família de la petita burgesia, cursà estudis de Magisteri a l'Escola Normal de Mestres de la seua ciutat natal. Publica els seus primers textos a la revista malaguenya Ambos que havien fundat els seus amics José María Souviron, José María Hinojosa i Manuel Altolaguirre. Després es trasllada a Madrid, on col·laborarà en diverses publicacions: El Estudiante, Revista de Occidente, Gaceta Literaria, el diari El Sol, entre d'altres.
Amb l'arribada de la Segona República, Salazar forma part del grup d'intel·lectuals partidaris de la nova situació i s'afilia a Izquierda Republicana. El 1933 es casa amb l'anglesa Elizabeth Rainnie Middlenton. Després del colp militar de juliol de 1936 que provocà la guerra civil, Salazar es manté compromés amb la causa de la República. Primer roman a Madrid i més tard es trasllada a València, el 9 de gener de 1937, on treballarà al Servei Espanyol d'Informació, juntament amb un altre escriptor, Arturo Soria. Certes desavinences polítiques amb el comunistes feren que aviat intentara trobar un altre càrrec. El seu amic Julio Álvarez del Vayo, ministre d'Estat, el nomenà secretari del consolat espanyol a Glasgow. Des d'aquesta posició treballà en la recaptació d'ajuda internacional per a l'Espanya fidel al govern, en col·laboració amb l'Spain Aid Movement. Pel febrer de 1939, quan ja semblava evident que el govern britànic reconeixeria el govern de Franco, Salazar deixa el seu càrrec i es trasllada a Londres, ciutat en què residí la resta de la seua vida, davant la impossibilitat de tornar a Espanya atesa la seua condició de republicà notori.
Allà va treballar a la BBC i també com a professor a la Universitat de Cambridge. El 1944 participà en la fundació de l'Instituto Español de Londres, un projecte del govern republicà espanyol en l'exili amb el que es pretenia contribuir a la caiguda del règim feixista. En aquells anys de la Segona Guerra Mundial els republicans espanyols tenien encara l'esperança que les potències aliades entrarien a Espanya per fer caure el govern feixista després de véncer Alemanya i Itàlia.
Durant els anys de l'exili va anar escrivint les seues Cartas de Londres, nom que fa referència a les Cartas de España de l'escriptor del segle xix José María Blanco White, també andalús, que també anà a viure a Anglaterra fugint de la situació política espanyola. Aquests articles es publicaven a diferents periòdics hispanoamericans. Va publicar alguns textos a Espanya, a la revista Ínsula, amb el pseudònim Antonio Mejía.
L'estiu de 1961 va visitar per primera i última vegada l'Espanya de la dictadura. El 1965 va morir a Londres.

## Obra

* 1931 Pero sin hijos
* 1947 Perico en Londres
* 1959 Desnudo en Picadilly
* 1966 Después de la bomba
* 1995 En aquella Valencia (pòstuma)
# Jan Rys-Roszevač

Jan Rys-Roszevač (1901-1946) fou un polític feixista txec, fundador el 1930 del grup Česky Narodné-Socialní Tabor Vlajka (Bandera del Camp Nacional-Socialista Txec), de caràcter feixista de model alemany, influït pel filòsofs F. Mareš i Vrzalik, i subvencionat pels nazis alemanys.
El maig del 1940 va intentar constituir una Česka Pracovni Fronta, per tal d'agrupar tots els feixistes txecs, i el 8 d'agost del 1940 uns 300 militants de la Guàrdia Svatopulk van atacar la seu del govern del Protectorat de Bohèmia-Moràvia per exigir-ne la dimissió. Com a resultat, fou detingut i el seu grup clausurat. I com que va intentar contactar amb la resistència, el 17 de desembre del 1941 fou enviat al camp de concentració de Dachau. En acabar la Segona Guerra Mundial, va ser condemnat a mort i ajusticiat el 27 de juny del 1946.

## Vegeu també

* Vlajka
* Biographical Dictionary of the Extreme Right Since 1890
# Olaf Thon

Olaf Thon (Gelsenkirchen, 1 de maig de 1966) és un exfutbolista alemany de la dècada de 1990.
Fou 50 cops internacional amb la selecció alemanya amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1986, a la Copa del Món de futbol de 1990 i a la Copa del Món de futbol de 1998.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Schalke 04 i Bayern Múnic.

## Palmarès
### Schalke 04

* Copa de la UEFA: 1996-97
* Copa alemanya de futbol: 2000-01, 2001-02

### Bayern de Múnic

* Lliga alemanya de futbol: 1988-89, 1989-90, 1993-94
* Supercopa alemanya de futbol: 1990

### Alemanya Federal

* Copa del Món de futbol: 1990

## Referències

* ↑ Olaf Thon Fitxa a Fussballdaten
* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ Olaf Thon Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Thon, a German great Arxivat 2012-11-10 a Wayback Machine.; FIFA.com
* ↑ «Nachgefragt bei Olaf Thon» (en alemany). Reviersport, 17-12-2009. [Consulta: 1r febrer 2010].
* ↑ Olaf Thon a National-Football-Teams.com (anglès)
Olaf Thon amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de Futbol 1986
1 Schumacher •
2 Briegel •
3 Brehme •
4 Förster •
5 Herget •
6 Eder •
7 Littbarski •
8 Matthäus •
9 Völler •
10 Magath •
11 Rummenigge •
12 Stein •
13 Allgöwer •
14 Berthold •
15 Augenthaler •
16 Thon •
17 Jakobs •
18 Rahn •
18 K. Allofs •
18 Hoeneß •
18 Rolff •
18 Immel •
Seleccionador: Beckenbauer
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de Futbol 1990
1 Illgner •
2 Reuter •
3 Brehme •
4 Kohler •
5 Augenthaler •
6 Buchwald •
7 Littbarski •
8  Häßler •
9 Völler •
10 Matthäus •
11 Mill •
12 Aumann •
13 Riedle •
14 Berthold •
15 Bein •
16 Steiner •
17 Möller •
18 Klinsmann •
19 Pflügler •
20 Thon •
21 Hermann •
22 Köpke •
Seleccionador: Beckenbauer
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 1998
1 Köpke •
2 Wörns •
3 Heinrich •
4 Kohler •
5 Helmer •
6 Thon •
7 Möller •
8 Matthäus •
9 Kirsten •
10 Häßler •
11 Marschall •
12 Kahn •
13 Jeremies •
14 Babbel •
15 Freund •
16 Hamann •
17 Ziege •
18 Klinsmann •
19 Reuter •
20 Bierhoff •
21 Tarnat •
22 Lehmann •
Seleccionador: Vogts :
# Mancomunitat de Mariola

La mancomunitat de Mariola és una mancomunitat de municipis del Comtat. Aglomera 11 municipis i 11.862 habitants, en una extensió de 162,60 km². En 2012 la mancomunitat era presidida per Rafael Climent, del Bloc Nacionalista Valencià i alcalde de Muro. Les seues competències són únicament en matèria de serveis socials.
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Agres
* Alcosser de Planes
* Alfafara
* Almudaina
* l'Alqueria d'Asnar
* Beniarrés
* Benillup
* Benimarfull
* Gaianes
* l'Orxa
* Muro

## Referències

* ↑ «Banyeres ratifica Ramón Albero com a president de la Comissió de Comptes de la Mancomunitat». El Punt Avui, 02-08-2012. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Mancomunitat d'Asp-el Fondó

La Mancomunitat Intermunicipal per a la prestació de serveis públics d'Asp i el Fondó de les Neus és el nom oficial d'una mancomunitat de municipis de la comarca del Vinalopó Mitjà (País Valencià). Aglomera els municipis d'Asp i el Fondó de les Neus sumant 17.969 habitants, en una extensió de 138,70 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per Victoriano Sanchez Botella, del Partit Popular i regidor de l'ajuntament del Fondó de les Neus.
Les seues competències són:
* Aigües potables
* Guarderia rural
* Serveis socials
# Olguinski

Olguinski - Ольгинский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Kuban. És a 33 km al nord-est d'Abinsk i a 53 km a l'oest de Krasnodar.
Pertanyen a aquest khútor els khútors de Bogdassàrov, Léninski, Netxàievski i Svobodni.
# Olha Rudenko

Olha Rudenko (en ucraïnès: Ольга Руденко, 1989 o 1990) és una periodista ucraïnesa. És l'actual editora en cap del diari ucraïnès en llengua anglesa, The Kyiv Independent, que va fundar al novembre del 2021 amb companys antics periodistes del Kyiv Post.

## Biografia

Olga Rudenko va estudiar periodisme a la Universitat estatal de Dnipropetrovsk el 2011. Aquell mateix any va integrar l'equip del diari en anglès el Kyiv Post durant el mes de juliol. Va ocupar el càrrec d'editora al diari fins al seu acomiadament el 2021.
Al febrer del 2022 Rudenko va escriure un article d'opinió per al New York Times, "The Comedian-Turned-President Is Seriously in Over His Head", una crítica molt àcida envers el president ucraïnès Volodímir Zelenski en la qual denunciava el fracàs de la lluita contra la corrupció de l'antic comediant entre més arguments negatius. Com molts dels periodistes del diari ha hagut de deixar la capital ucraïnesa per a refugiar-se a una zona del país menys exposada arran de la invasió russa d'Ucraïna del 2022.

## Referències

* ↑ «After a mass layoff, Olga Rudenko started an independent Ukrainian newspaper with young journalists». Paudal.
* ↑ «The Comedian-Turned-President Is Seriously in Over His Head». The New York Times.
* ↑ «‘Everyone is now a war reporter’: Inside the newsroom of The Kyiv Independent». Independent.
# Olivetti, Moulinex, Chaffoteaux et Maury

Olivetti, Moulinex, Chaffoteaux et Maury és una obra que reuneix quinze contes i relats de l'escriptor Quim Monzó: "Redacció", "Thomson, Braun, Corberó, Philishave", "Préssec de poma", "La dama salmó", "Cacofonia", "Globus", "El nord del sud", "Trucs", "Nines russes", "To choose", "La carta", "Quatre quarts", "Un cinema", "El regne vegetal" i "Oldeberkoop". Va ser publicada l'any 1980 a Quaderns Crema i el 1981 va aconseguir el Premi Crítica Serra d'Or de Literatura i Assaig.
L'obra ha estat traduïda a l'alemany (Olivetti, Moulinex, Chaffoteaux et Maury, dins Hundert Geschichten, Frankfurter Verlagsanstalt, Frankfurt), a l'anglès (O’Clock, Ballantine Books, Nova York), a l'espanyol (Olivetti, Moulinex, Chaffoteaux et Maury, dins Ochenta y seis cuentos, Editorial Anagrama, Barcelona), al francès (Olivetti, Moulinex, Chaffoteaux et Maury, Atelier du Gué, Fédérop & le Chiendent, Lió, i Le Serpent à Plumes Éditions, París), i a l'italià (Olivetti, Moulinex, Chaffoteaux et Maury, Marcos & Marcos, Milà).

## Referències

* ↑ «Frankfurter Verlagsanstalt - Autoren». Arxivat de l'original el 2007-08-31. [Consulta: 15 gener 2011].
* ↑ «O'clock by Quim Monzó». Arxivat de l'original el 2014-06-07. [Consulta: 15 gener 2011].
* ↑ «O'Clock: Quim Monzo: 9780345316684: Amazon.com: Books».
* ↑ «Ochenta y seis cuentos».
* ↑ «Traductions d'oeuvres littéraires catalanes vers le français.doc». Arxivat de l'original el 2012-11-20. [Consulta: 15 gener 2011]. PDF
* ↑ «Livre: Olivetti, Moulinex, Chaffoteaux et Maury, nouvelles, Quim Monzó, le Serpent à plumes, Motifs, 9782908957440 - Librairie Dialogues».
* ↑ «Traduzione in italiano di opere letterarie catalane.doc». Arxivat de l'original el 2014-06-06. [Consulta: 15 gener 2011]. PDF
* ↑ «Quim Monzò». Arxivat de l'original el 2011-01-16. [Consulta: 15 gener 2011].
* ↑ «Ǵina Maneri». Arxivat de l'original el 2009-11-17. [Consulta: 15 gener 2011].
* ↑ «Libro Olivetti, Moulinex, Chaffoteaux et Maury di | LaFeltrinelli».

## Enllaços externs

* Crítiques d'Olivetti, Moulinex, Chaffoteaux et Maury
* Anna Altés, Jaume Marí. El gust per la lectura.
# Orscand de Vannes

Orscand de Vannes dit el Gran (mort cap a 992) va ser bisbe de Vannes cap a 970- 992.
Orscand (Auriscand, Auriscandus) era un descendent d'Alan I Barvek o Alan el Gran. Seria el fill o el net d'un altre Orscand, al seu torn fill de l'hereu directe d'Alan el Gran: Rudalt Comte de Vannes de 907 a 913.
Orscand posseeïa a conseqüència de la seva ascendència nombrosos feus a la regió. El territori que controlava es concentrava en el litoral a Guérande al voltant de Vannes i al pagus de Belz. Abans del 970, Orscand encara que casat, prengué el control del Bisbat de Vannes en circumstàncies desconegudes. Després va exercir el control de fet del Bro Waroch. En el setzè any del regnat del rei Lotari I de França, va trobar al comte Jofré I d'Anjou i visita en aquesta ocasió la tomba de sant Aubí. Va fer donació d'una salina situada al poble de Saillé (Municipi de Guérande) a la diòcesi de Nantes (acta del 23 de maig del 970).
Orscand fou igualment un poderós aliat de Conan I de Bretanya el Borni contra els descendents d'Alan II Barbitorte. En efecte quan el comte de Rennes es va apoderar de Nantes, va confiar al bisbe i a la seva tropa la guarda de la fortalesa restaurada per Alan Barbitorte. Orscand estava encara viu quan Conan I el borni, rodejat del seu fill Geoffroi i del conjunt dels bisbes bretons, feu una donació al monestir del Mont Saint-Michel. El bisbe Orscand va desaparèixer poc després i va tenir com a successor a Vannes cap al 1008 un fill de Conan I: Judicael (mort el 1037).
Se sap que estava casat però no es diu amb qui. La seva potència no li va sobreviure doncs el seu patrimoni es va repartir ràpidament entre:

## Bibliografia

* Tonnerre, Noël-Yves. Naissance de la Bretagne. Géographie historique et structures sociales de la Bretagne méridionale (Nantais et Vannetais) de la fin du siecle VIII à la fin du s. XII (en francès). Angers: Presses de l'Université d'Angers, 1994. ISBN 2-903075-58-1.
* Quaghebeur, Joëlle. La Cornouaille du IXe au XII siecles (en francès). Rennes: Presses Universitaires de Rennes, 2002. ISBN 2 868477437. .

## Referències

* ↑ Tonerre, 1994, p. 352.
* ↑ Segons Dom Morice (Pierre-Hyacinthe Morice de Beaubois), volum I, col-351, foren testimonis en aquest acte els bisbes: Mà, arquebisbe (de Dol); Auriscand (de Vannes); Constantí (no se sap la seu); Oratius (de Quimper); Roaldus (d'Aleth); Rethwalatr (no se sap la seu); Drescand (no se sap la seu); Deotbald (de Rennes; i Hug (de Nantes)
* ↑ Cartulari de Quimperlé, Dom Morice, Preuves, volum I col-360
* ↑ Tonerre, 1994, p. 360.
# Orschwihr

Orschwihr (en alsacià Orschwihr) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 920 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 768 | 780 | 817 | 812 | 849 | 920 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Grappe | |
# Llépol de Gurney

El llépol de Gurney (Promerops gurneyi) és un ocell de la família dels promeròpids (Promeropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de matoll de les muntanyes de Zimbàbue, oest de Moçambic i nord i est de Sud-àfrica

## Referències

* ↑ «Llépol de Gurney». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/01/2022(català)
# Macromfalins

Els macromfalins (Macromphaliinae) són una subfamília de lepidòpters ditrisis de la família dels lasiocàmpids (Lasiocampidae).

## Llista dels gèneres i espècies

Segons NCBI (9 de gener 2014) :
Gènere Apotolype
Gènere Artace
* Artace cribraria
Gènere Euglyphis
* Euglyphis albigrisea
* Euglyphis asapha
* Euglyphis carola
* Euglyphis charax
* Euglyphis definita
* Euglyphis deusta
* Euglyphis directa
* Euglyphis durtea
* Euglyphis fibra
* Euglyphis guttularis
* Euglyphis lankesteri
* Euglyphis lepta
* Euglyphis libnites
* Euglyphis melancholica
* Euglyphis obliterata
* Euglyphis ornata
* Euglyphis rundala
* Euglyphis scaptia
* Euglyphis sonia
* Euglyphis submarginalis
* Euglyphis zurcheri
Gènere Nesara
* Nesara caramina
* Nesara casada
* Nesara dalceroides
* Nesara francesca
Gènere Titya
* Titya synoecura
Gènere Tolype
* Tolype austella
* Tolype dayi
* Tolype laricis
* Tolype nana
* Tolype notialis
* Tolype velleda
Gènere Tytocha
* Tytocha lineata

## Referències

* ↑ «BioLib - Macromphaliinae» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2024].
* ↑ NCBI, consultat el 9 gener 2014
# Locomotora de Vapor 241F-2108

La Locomotora de vapor 241 F-2108 "Linda Tapada" és una Locomotora fabricada per l'empresa La Maquinista Terrestre y Marítima a Barcelona que es troba conservada actualment al Museu del Ferrocarril de Catalunya, amb el número de registre 00021 d'ençà que va ingressar el 1981, com una donació de la companyia MZA, posteriorment adquirida per Renfe.

## Història

La "Linda Tapada", coneguda també com a "Tub", forma part de l'única sèrie de locomotores de vapor aerodinàmiques i d'alta pressió que varen circular a Espanya. Incorporava les innovacions constructives de l'època, a més de carenat, conservat parcialment. Va ser encarregada per MZA a l'apogeu de la tecnologia vapor, d'acord amb els cànons tècnics i estètics imperants. La seva construcció va començar el 1936, i va quedar paralitzada per la guerra fins al 1939. Fou una esplèndida locomotora de velocitat, infrautilitzada pel seu poc adient ús i manteniment, conseqüència de la penúria de l'època.
Avui, encara conserva bona part del seu tragí antic. Adscrites inicialment al dipòsit de Madrid Atocha, remolcaren els ràpids entre Madrid, Saragossa i Móra la Nova, i entre Madrid i Albacete, fins al 1944, any en què foren transferides al dipòsit de Delicias, per tal d'atendre trens de viatgers a la línia de Madrid a Portugal. El 1965, foren destinades a Miranda de Ebro, on van ser desplaçades progressivament dels trens més ràpids fins a principi dels anys setanta, quan foren donades de baixa. El seu estat de conservació és dolent. Entre el 1990 i 1991 es va sotmetre a una restauració integral de xapa i pintura.

## Referències

* ↑ nº1808
* ↑ Museu del Ferrocarril, 2004: pp.26-59

## Bibliografia

* museu del ferrocarril de vilanova i la geltrú. catàleg.. 2004. vilanova i la geltrú: museu del ferrocarril del vilanova i la geltrú. fundación de los ferrocarriles españoles, 2004. b-10890-04. ISBN 84-95968-37-1.
* fundacion de los ferrocarriles espanoles; museu del ferrocarril de vilanova i la geltrú. museu del ferrocarril: guia. museu del ferrocarril, 1 de juliol de 1997. ISBN 9788488675408 [Consulta: 4 juny 2011].
* ddaa. 20 anys del museu del ferrocarril. vilanova i la geltrú: museu del ferrocarril, novembre de 2010. ISBN 978-84-92745-27-2.

## Enllaços externs

* Web oficial del Museu del Ferrocarril de Catalunya
# Locomotora dièsel 318-001

La Locomotora diesel 318-001 és una locomotora fabricada per l'empresa ALCO als Estats Units i que es troba conservada actualment al Museu del Ferrocarril de Catalunya, amb el número de registre 00062 d'ençà que va ingressar el desembre de 1999, com una donació de la companyia Renfe.

## Història

El perfil arrodonit d'aquesta locomotora mostra el seu origen americà. En iniciar-se la dieselització a Espanya, als anys cinquanta, es va recórrer als EUA, país la tecnologia ferroviària del qual estava a l'avantguarda, especialment pel que fa a la tracció dièsel. Per això, la major part de les locomotores adquirides aquells anys procedien dels Estats Units. A Espanya, varen estar inscrites al dipòsit d'Ourense, i circulaven principalment per Galícia i la seva perifèria.
Els motors dièsel transformen l'energia en moviment, gràcies a un motor de combustió interna. Aquest sistema proporciona una explotació flexible i barata gràcies al seu elevat aprofitament energètic, molt superior al de la tracció vapor. Tot i que els primers motors daten de final del segle xix, la seva aplicació al ferrocarril és més tardana, a partir de la Segona Guerra Mundial.

## Conservació

El seu estat de conservació és dolent.

## Exposicions

* Expreso al futuro, Estació de França (Barcelona), 01/10/1998 - 30/01/1999

## Referències

* ↑ nom de la sèrie: 1801
* ↑ Museu del Ferrocarril, 2004: pp.26-59

## Bibliografia

* museu del ferrocarril de vilanova i la geltrú. catàleg.. 2004. vilanova i la geltrú: museu del ferrocarril del vilanova i la geltrú. fundación de los ferrocarriles españoles, 2004. b-10890-04. ISBN 84-95968-37-1.
* fundacion de los ferrocarriles espanoles; museu del ferrocarril de vilanova i la geltrú. museu del ferrocarril: guia. museu del ferrocarril, 1 de juliol de 1997. ISBN 9788488675408 [Consulta: 4 juny 2011].
* ddaa. 20 anys del museu del ferrocarril. vilanova i la geltrú: museu del ferrocarril, novembre de 2010. ISBN 978-84-92745-27-2.

## Enllaços externs

* Web oficial del Museu del Ferrocarril de Catalunya
# Trasplantadora

Una trasplantadora és una maquinària agrícola que es fa servir per a trasplantar les plàntules, obtingudes en un planter, al lloc definitiu del camp. Redueix en gran manera el temps que es triga a trasplantar.
Una màquina trasplantadora pot estar parcialment o completament mecanitzada. Entre els conreus que es trasplanten amb les trasplantadores hi ha els maduixots, les verdures, les tomaqueres, les cols, el tabac i l'arròs.
A mesura que passen obren un solc en el sòl, les plàntules s'insereixen dins la màquina i queden al sòl a la distància adient. A continuació la trasplantadora, mitjançant uns corrons, les tapa amb terra.
Les trasplantadores poden estar dissenyades per a ser automotrius o remolcades pel tractor. En aquest cas els tractors van a velocitats baixes de l'ordre de 100 metres per hora.
# Nicola Toffali

Nicola Toffali (Feltre, província de Belluno, 20 d'octubre de 1992) és un ciclista italià, professional des del 2016 i actualment a l'equip 0711 / Cycling.

## Palmarès

* 2013
** 1r al Gran Premi Fiera del Riso
* 2014
** 1r al Alta Padovana Tour
** 1r al Memorial Gianni Biz
** 1r a la Coppa San Vito
* 2015
** 1r a la Coppa Collecchio
** 1r a la Coppa San Bernardino
** 1r al Memorial Carlo Valentini
** 1r al Piccolo Giro dell'Emilia

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com