OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Rouen-3

El cantó de Rouen-3 és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Rouen. Compta amb part del municipi de Rouen.

## Municipis

* Rouen

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | Philippe Morice | Divers droite |
| 1970-2008 | André Danet | RI, després UDF |
| 2008- | Bruno Bertheuil | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Búnquers de Masarac

Els Búnquers de Masarac són unes construccions militars del municipi de Masarac (Alt Empordà) incloses en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situats a llevant del nucli urbà de la població de Masarac, disposats als costats del camí que passa pel pla d'en Mitró, entre el camí del Priorat i el mas Sala. Es tracta d'un conjunt de tres búnquers de mida mitjana i planta rectangular, bastits amb formigó i mig soterrats. Tots els paraments presenten restes de l'encofrat amb fusta utilitzat per construir-los. Cada búnquer presenta una única espitllera rectangular apaïsada per efectuar el tir, orientada al camí. Les construccions es troben camuflades amb un folrat de pedres, extretes del mateix terreny geològic, i terra i vegetació a la coberta. Actualment, les fortificacions estan abandonades i, una d'elles, s'utilitza com a magatzem de les eines emprades per treballar el camp.

## Història

Es tracta de construccions militars portades a terme per l'organisme franquista denominat "Servicio Militar de Construcción". Aquestes fortificacions pertanyen a l'extensa i àmplia xarxa de búnquers i nius de metralladora, bastides entre els anys 1940-45, que s'estén tot al llarg de les terres properes a la frontera i al litoral nord de l'Empordà. Aquesta va ser nomenada "linea P" o "linea Peréz", encara que també és coneguda com a "línia Gutierrez", potser pel fet que el coronel enginyer Manuel Duelo Gutiérrez, va participar en una reunió relativa a la fortificació d'aquesta línia.
Realment, l'origen del nom ve donat per la posició geogràfica de la línia en qüestió que abastava tota la part del Pirineus, d'aquí que s'anomenés P. Totes aquestes construccions foren bastides després d'acabar-se la guerra del 1936-39 pels serveis de l'exèrcit del govern dictatorial, en resposta a una possible invasió procedent de França.

## Referències

* 1 2 3 «Búnquers de Masarac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Gran Premi Rudy Dhaenens

El Gran Premi Rudy Dhaenens va ser una competicicó ciclista d'un sol dia que se disputà pels voltants de Nevele, a la província de Flandes Oriental, Bèlgica, entre 1999 i 2007. La cursa es creà per homenatjar a Rudy Dhaenens, campió del món el 1990 i mort en accident de circulació el 1998. La cursa formà part de l'UCI Europa Tour des del 2005, amb una categoria 1.1.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1999 | Hendrik van Dijck | Rudi Kemna | Franky de Buyst |
| 2000 | Niko Eeckhout | Wim Omloop | Tom Desmet |
| 2001 | Geert Omloop | Kristof Trouvé | Janke Tombak |
| 2002 | Wesley van Speybroeck | Gorik Gardeyn | James Vanlandschoot |
| 2003 | Christophe Kern | Anthony Geslin | Stfan van Dijck |
| 2004 | Geert Omloop | Rudi Kemna | Roger Hammond |
| 2005 | Koen Barbé | Thomas Dekker | Jure Zrimsek |
| 2006 | Filip Meirhaeghe | Aart Vierhouten | Matthé Pronk |
| 2007 | Jurgen François | Ivo Bruin | Paul Martens |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# Autocharis

Autocharis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Autocharis albiplaga (Hampson, 1913)
* Autocharis arida Mey, 2011
* Autocharis barbieri (Legrand, 1966)
* Autocharis bekilalis (Marion & Viette, 1956)
* Autocharis carnosalis (Saalmüller, 1880)
* Autocharis catalalis (Viette, 1953)
* Autocharis discalis J. C. Shaffer & Munroe, 2007
* Autocharis ecthaemata (Hampson, 1913)
* Autocharis egenula E. Hering, 1901
* Autocharis fessalis (Swinhoe, 1886)
* Autocharis hedyphaes (Turner, 1913)
* Autocharis jacobsalis (Marion & Viette, 1956)
* Autocharis librodalis (Viette, 1958)
* Autocharis linealis J. C. Shaffer & Munroe, 2007
* Autocharis marginata Guillermet in Viette & Guillermet, 1996
* Autocharis miltosoma (Turner, 1937)
* Autocharis mimetica (Lower, 1903)
* Autocharis phortalis (Viette, 1958)
* Autocharis putralis (Viette, 1958)
* Autocharis sarobialis Amsel, 1970
* Autocharis seyrigalis (Marion & Viette, 1956)
* Autocharis sinualis (Hampson, 1899)
* Autocharis vohilavalis (Marion & Viette, 1956)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 3 abril 2019].
# Llista de peixos del riu Purus

Aquesta llista de peixos del riu Purus -incompleta- inclou 26 espècies de peixos que es poden trobar al riu Purus.
| Ordre | Família | Espècie | Hàbitat | Observacions |
| Characiformes | Anostomidae | Rhytiodus elongatus | Bentopelàgic | Nadiu |
| Siluriformes | Callichthyidae | Corydoras ourastigma | Demersal | Nadiu |
| Siluriformes | Callichthyidae | Corydoras pulcher | Demersal | Nadiu |
| Siluriformes | Callichthyidae | Corydoras robustus | Demersal | Nadiu |
| Siluriformes | Callichthyidae | Corydoras schwartzi | Demersal | Nadiu |
| Characiformes | Characidae | Creagrutus occidaneus | Bentopelàgic | Nadiu |
| Characiformes | Characidae | Iguanodectes polylepis | Bentopelàgic | Nadiu |
| Characiformes | Characidae | Iguanodectes purusii | Bentopelàgic | Nadiu |
| Characiformes | Characidae | Odontostilbe nareuda | Bentopelàgic | Nadiu |
| Characiformes | Characidae | Petitella georgiae | Pelàgic | Nadiu |
| Characiformes | Characidae | Stethaprion crenatum | Bentopelàgic | Nadiu |
| Perciformes | Cichlidae | Apistogramma acrensis | Demersal | Nadiu |
| Characiformes | Ctenoluciidae | Boulengerella maculata | Pelàgic | Nadiu |
| Characiformes | Curimatidae | Curimatella alburna | Bentopelàgic | Nadiu |
| Characiformes | Curimatidae | Curimatella meyeri | Bentopelàgic | Nadiu |
| Characiformes | Hemiodontidae | Anodus elongatus | Pelàgic | Nadiu |
| Siluriformes | Heptapteridae | Gladioglanis conquistador | Demersal | Nadiu |
| Siluriformes | Loricariidae | Crossoloricaria bahuaja | Demersal | Nadiu |
| Siluriformes | Loricariidae | Peckoltia brevis | Demersal | Nadiu |
| Siluriformes | Loricariidae | Planiloricaria cryptodon | Demersal | Nadiu |
| Siluriformes | Loricariidae | Pterygoplichthys punctatus | Demersal | Nadiu |
| Siluriformes | Pimelodidae | Brachyplatystoma capapretum | Bentopelàgic | Nadiu |
| Siluriformes | Pimelodidae | Cheirocerus goeldii | Demersal | Nadiu |
| Cyprinodontiformes | Rivulidae | Aphyolebias boticarioi | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cyprinodontiformes | Rivulidae | Moema apurinan | Bentopelàgic | Nadiu |
| Siluriformes | Trichomycteridae | Megalocentor echthrus | Bentopelàgic | Nadiu |

## Referències

* ↑ FishBase (actualitzat el 6 de febrer del 20102) (anglès)

## Enllaços externs

* La pesca ilegal y predatoria continúa en tierra indígena en el río Purús (castellà)
# Inga Lunde

Inga Lunde (Holmestrand, 21 de desembre de 1842 - 29 de juny de 1915) fou una cantant noruega. Va ser una cantant aficionada, però després es va convertir en professora de música, segons publicacions aparegudes el 1894.
Nascuda amb el nom d'Inga Agathe Backer filla de l'armador Niels Christensen Backer (1815 - 1877) i Sophie Smith-Petersen (1819 - 1882), que van tenir diversos fills famosos. Va ser germana de la compositora i pianista Agathe Backer-Grøndahl i de les pintores Harriet Backer i Margrethe Backer. Es va casar el 12 de setembre de 1870 amb el sacerdot mariner Carl Herman Lunde. Va anar amb el seu marit a Cardiff (1868-1873) i Le Havre (1873-1876), entre d'altres. El seu fill Johan Backer Lunde va néixer en aquest darrer lloc.
Consta que va actuar el 17 d'octubre de 1873: juntament amb la germana Agathe a Trondheim; a l'inici d'una gira de concerts per Noruega.

## Fonts

* Aftenposten 29 juni1915 met overlijdensbericht
* Gegevens in studie naar concerten Agathe
# Serrat de Vilanova

El Serrat de Vilanova és un serrat del municipi de Conca de Dalt, antigament del de Toralla i Serradell, situat a llevant del poble de Rivert.
Es tracta de l'extrem sud-oriental de la Serra del Cavall, contrafort meridional de la Serra de Sant Salvador, del qual constitueix, de fet, un coster a ponent de la Masia de Vilanova, per on davalla la Carretera de Toralla a Vilanova, al nord dels Prats de Servent.
# Cantó de Roubaix-Centre

El cantó de Roubaix-Centre és una divisió administrativa francesa, situada al departament del Nord i la regió dels Alts de França.

## Composició

El cantó de Roubaix-Centre aplega part de la comuna de Roubaix.

## Història

Llista de consellers generals successius :
| Date d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1998 | Michel Ghysel | RPR |
| 1998- | Renaud Tardy | PS |
| Les dades anteriors no són conegudes. |||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | | | | | 35.569 | 37.407 |
# Cal Manso

Cal Manso és una masia inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya a el Coll de Bas, veïnat format per un grup de masies que va créixer al peu del camí ral de Berga a Ripoll, prop del nucli urbà de Borredà (Berguedà). Documentada ja al s. XVII el mas era habitada per pagesos emfiteutes del monestir de Santa Maria de Ripoll i al s. XVIII ja ho era per la família Manso. Una branca d'aquesta s'instal·là al nucli, al Carrer de la Font, dedicant-se a l'activitat artesanal de la llana; membre d'aquesta branca fou Josep Manso i Solà, militar català que participà activament en tots els conflictes del s. XIX (Guerra del Francès, moviments absolutistes del regnat de Ferran VII, primera carlinada, etc.) i que ocupà importants càrrecs essent condecorat amb el títol de comte del Llobregat.
Masia orientada a llevant d'estructura clàssica, de planta gairebé rectangular amb coberta a dues aigües amb embigat de fusta i teula àrab. S'organitza en planta baixa i dos pisos superiors. A la façana destaquem dos amplis arcs escarsers amb la pedra col·locada a plec de llibre que funcionaven com a accessos en origen, avui han estat parcialment cegats. Encara a la façana principal, hi ha una gran obertura dividida per un pilar que ocupa les dues plantes superiors funcionant aquesta part davantera com un gran assecador. A la resta de façanes podem veure obertures allindanades, distribuïdes sense massa ordre. El parament és de grans pedres poc treballades, unides amb molt de morter.

## Notes

* 1 2 «Cal Manso». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Trast

Un trast és la separació que existeix en el batedor del mànec de molts instruments de corda. En la majoria dels instruments moderns els trasts són fines tires de metall (alpaca, níquel o acer) incrustades en el batedor. En alguns instruments antics -com per exemple en les violes d'arc i en instruments no procedents d'Europa (com en el cas del saz que apareix a la imatge) es feien servir cordes lligades al mànec a manera de trasts que requerien reajustaments periòdics. Això permetia poder interpretar amb afinacions diverses.
Els trasts estan col·locats en punt determinats de manera que en prémer la corda sobre aquest punt es produeixi un escurçament tal de la llargada de corda que entra en vibració que produeixi una nota d'una altura concreta. La distància acústica entre dos trasts en els instruments de la música occidental és d'un semitò.
Alguns instruments de corda es construeixen amb trasts i sense, com és el cas, per exemple, del baix elèctric; a vegades les línies que marquen els espais són simplement impreses. El que un instrument no porti trasts, és un factor a considerar segons el tipus de so desitjat, com per exemple per al jazz, atès que això permet lliscar posicions.

## Vegeu també

* Guitarra
* Viola de mà
* Viola de gamba
* Ukulele
* Tiple
* Vihuela mexicana
* Llaüt
* Mandolina
* Violí

## Referències

* 1 2 «Trast». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Liudmila Olianovska

Liudmila Olianovska (Solobkivtsi, 20 de febrer de 1993) és una atleta ucraïnesa que competeix en marxa.
El 2014 va guanyar dues medalles d'argent en la prova de 20 quilòmetres marxa al Campionat d'Europa d'atletisme de 2014 a Zúric i de 2024 a Roma. Va guanyar la medalla de bronze en la prova de 20 quilòmetres marxa al Campionat del Món d'atletisme de 2015 a Pequín.
El febrer de 2017 va ser desqualificada per infracció de les normes de dopatge durant quatre anys, del 30 de novembre de 2015 al 29 de novembre de 2019.

## Referències

* ↑ «L'atleta García-Caro regala el bronze per un altre error de principiant». Esport 3, 07-06-2024. [Consulta: 8 juny 2024].
* ↑ «Призер Олимпиады-2008 украинка Оляновская дисквалифицирована на четыре года - Новости спорта - За нарушение антидопинговых правил Людмила Оляновская отстранена до конца 2019 года | СЕГОДНЯ». Arxivat de l'original el 4 February 2017. [Consulta: 3 febrer 2017].
# Bar Paly

Barbara Phaly (en hebreu: בר פאלי) més coneguda com a Bar Paly (Nizhni Taguil, 29 d'abril de 1982) és una actriu i model israeliana.

## Vida i carrera

Barbara va néixer a Rússia. Es va mudar a Israel quan tenia set anys, i es va criar en Tel-Aviv. Paly va començar la seva carrera com a model als disset anys, va posar per a les revistes Maxim i Sports Illustrated. En 2003, va començar la seva carrera com a actriu apareixent en diversos papers per a cinema i televisió. Paly ha aparegut en sèries de televisió com Com vaig conèixer a la vostra mare, The Starter Wife, i la pel·lícula de terror de 2008 The Ruins.
En 2013, Paly va tenir papers en les pel·lícules de Roman Coppola A Glimpse Inside the Mind of Charles Swan III protagonitzada per Charlie Sheen, Jason Schwartzman i Bill Murray. En la pel·lícula de Michael Bay Pain & Gain, juntament amb Mark Wahlberg i Dwayne Johnson.
El 14 d'agost de 2016, Bar Paly va aconseguir la nacionalitat nord-americana.

## Filmografia

Pel·lícula :
| Any | Títol | Paper |
| 2008 | The Ruins | Arqueòloga |
| 2013 | A Glimpse Inside the Mind of Charles Swan III | Maria-Carla |
| 2013 | Pain & Gain | Sorina Luminita |
| 2014 | Senar-Stop | Iris Marianne |
| 2019 | Against the Clock | Lauen De Isigney |

## Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2007 | CSI: Nova York | Mia Opal | Episodi: "Heart of Glass" |
| 2008 | The Starter Wife | Lola | Paper recurrent, 5 episodis |
| 2008 | Unhitched | Chloe | Episodi: "Yorkshire Terrier Sucked Into the Internet" |
| 2010 | How I Met Your Mother | Natalia | Episodi: "Rabbit or Duck" |
| 2012 | Els mal pagats | Tatiana | Paper recurrent, 2 episodis |
| 2012 | Game Shop | Falsa-Nerd | Episodi: "Faux Nerd Girl" |

## Referències

* ↑ «Biografía». Arxivat de l'original el 2016-08-10. [Consulta: 18 maig 2017].
* ↑ «Perfil de Bar Paly». Arxivat de l'original el 2018-07-30. [Consulta: 18 maig 2017].
* ↑ «BAR PALY». Arxivat de l'original el 2017-05-04. [Consulta: 18 maig 2017].
* ↑ «Top 99 Women of 2013 – Why is Bar Paly Number 87?». AskMen.com, 11 diciembre 2012.
* ↑ Gallagher, Brian «Pain and Gain Adds Supermodel Bar Paly». MovieWeb.com, 29-02-2012.
* ↑ Sneider, Jeff «Bay casts supermodel Paly in ‘Pain and Gain'». Variety.com, 28-02-2012.
* ↑ www.instagram.com/
# Inga de Varteig

Inga de Varteig (Inga fra Varteig) (Varteig, Østfold, Noruega, c. 1185 – Bergen, 1234) va ser l'amant del rei Haakon III de Noruega i la mare del rei Haakon IV de Noruega.

## Vegeu també

* Guerres Civils Noruegues

## Referències

* ↑ "Inga fra Varteig og hendes ættlegg" (noruec)
# Siamon (fill de Tuthmosis III)

Siamon, o Siamun (Fill d'Amon), va ser un príncep egipci de la XVIII Dinastia. Era fill del faraó Tuthmosis III.
Siamun en jeroglífic :
Se sap de la seva existència perquè se l'anomenat en una estàtua del tresorer Sennefer (actualment al Museu Egipci del Caire), que es pot datar en el regnat de Tuthmosis III.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 140.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 133 i 140.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# Cantó de Saint-Haon-le-Châtel

El cantó de Saint-Haon-le-Châtel és un cantó francès del departament del Loira, situat al districte de Roanne. Té 12 municipis i el cap és Saint-Haon-le-Châtel.

## Municipis

* Ambierle
* Arcon
* Noailly
* Les Noës
* Renaison
* Saint-Alban-les-Eaux
* Saint-André-d'Apchon
* Saint-Germain-Lespinasse
* Saint-Haon-le-Châtel
* Saint-Haon-le-Vieux
* Saint-Rirand
* Saint-Romain-la-Motte

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1961 | M. Bonne | RGR |
| 1961-1985 | M. Billard | Divers droite |
| 1985-1998 | Robert Barathon | RPR |
| 1998- | Jean Bartholin | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.768 | 9.294 | 9.507 | 10.817 | 11.762 | 12.050 | 12.626 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cal Manyaneta

Cal Manyaneta és una obra d'Artesa de Lleida (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un auster edifici rural, amb estructura i composició de façana originals amb una crugia molt reduïda. Està afrontat al carrer dels Gallarts i presenta una porta adovellada principal i una obertura molt petita a cada un dels dos pisos superiors.

## Referències

* ↑ «Cal Manyaneta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 març 2019].
# Habitatges al carrer Casal (Vilafranca del Penedès)

El carrer Casal de Vilafranca del Penedès es troba a l'eixample vuitcentista que té com a eix al carrer d'Amàlia Soler. Inicialment va ser ocupat per un tipus d'arquitectura popular de cases de comparet, incloses en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És un conjunt de cases entre mitgeres i d'una crugia cadascuna. Consten de planta baixa, entresòl i un pis. La coberta és de teula àrab a dues vessants. Presenta adaptació funcional a l'activitat agrícola.
La seva particularització no té cap altre valor que el d'exemple. Aquesta tipologia és també usual en altres carrers de Vilafranca. Aquestes cases generalment es construïen en grups, adoptant variants dimensionals, principalment en la portalada.

## Referències

* 1 2 «Habitatges al carrer Casal, 12». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Trastorn cognitiu

Els trastorns cognitius (TC) són una categoria de trastorns de la salut mental que afecten principalment les capacitats cognitives, inclosos l'aprenentatge, la memòria, la percepció i la resolució de problemes. Els trastorns cognitius inclouen el deliri i el trastorn cognitiu lleu i major (anteriorment conegut com a demència). Es defineixen per dèficits de capacitat cognitiva ja adquirida, així normalment representen un declivi i poden tenir una patologia cerebral subjacent. El DSM-5 defineix sis dominis clau de la funció cognitiva: funció executiva, aprenentatge i memòria, funció perceptual-motora, llenguatge, atenció complexa i cognició social.
Tot i que la malaltia d'Alzheimer representa la majoria dels casos de trastorns cognitius, hi ha diverses afeccions mèdiques que afecten les funcions mentals com la memòria, el pensament i la capacitat de raonament, incloses la degeneració frontotemporal, la malaltia de Huntington, la demència amb cossos de Lewy, lesions cerebrals traumàtiques, malaltia de Parkinson, malaltia per prions i problemes de demència/cognitius a causa de la infecció pel VIH. Els trastorns cognitius es diagnostiquen com a lleus o majors en funció de la gravetat dels seus símptomes. Tot i que els trastorns d'ansietat, de l'estat d'ànim i els trastorns psicòtics també poden tenir un efecte en les funcions cognitives i de memòria, el DSM-IV-TR no considera aquests trastorns cognitius, ja que la pèrdua de la funció cognitiva no és el símptoma principal (causal). A més, els trastorns del desenvolupament, com el trastorn de l'espectre autista, normalment es desenvolupen al néixer o a principis de la vida en oposició a la naturalesa adquirida dels trastorns cognitius.
Les causes varien entre els diferents tipus de trastorns, però la majoria inclouen danys a les parts de la memòria del cervell. Els tractaments depenen de com es produeix el trastorn. La medicació i les teràpies són els tractaments més habituals; no obstant això, per a alguns tipus de trastorns, com certs tipus d'amnèsia, els tractaments poden suprimir els símptomes, però actualment no hi ha cura.

## Referències

* ↑ «Neurocognitive Disorders of the DSM-5». Arxivat de l'original el 18 de setembre 2017. [Consulta: 2 octubre 2017].
* ↑ «DSM-5 and neurocognitive disorders». J. Am. Acad. Psychiatry Law, 42, 2, 2014, pàg. 159–64. PMID: 24986342.
* ↑ Guerrero, Anthony. Problem-Based Behavioral Science of Medicine. Nova York: Springer, 2008, p. 367–79.
* ↑ Torpy, Janet «Delirium». The Journal of the American Medical Association, 300, 19, 2008, pàg. 2936. DOI: 10.1001/jama.300.24.2936. PMID: 19109124.
* 1 2 Torpy, Janet «Dementia». The Journal of the American Medical Association, 304, 7, 2010, pàg. 1972. DOI: 10.1001/jama.304.17.1972. PMID: 21045107.
* 1 2 Cicerelli, Saundra. Psychology. Upper Saddle River: Pearson Prentice Hal.

## Vegeu també

* Dèficit cognitiu