OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anacroneuria pucallpa

Anacroneuria pucallpa és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 2004. Spixiana 27(1):73.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):168.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 27 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Angiolo Cabrini

Angiolo Cabrini (Codogno, 9 de març de 1869 – Roma, 7 de maig de 1937) va ser un polític italià.
Va ser militant del Partit Socialista Italià. Entre 1895 i 1900 es va haver d'exiliar a Suïssa per motius polítics. Va ser diputat al Cambra del 1900 al 1919, on va participar en l'elaboració de lleis sobre el repòs dels treballadors i el treball nocturn. Al 1906 va participar en la creació Confederació General del Treball.
El 1912 va ser expulsat del PSI juntament amb Leonida Bissolati i Ivanoe Bonomi per defensar la invasió de Líbia. Llavors van fundar el Partit Socialista Reformista Italià. Va ser voluntari a la Primera Guerra Mundial i al 1919 va participar en la Conferència de Pau de París com a delegat italià. Del 1920 al 1937 va ser cap de la delegació italiana de l'Organització Internacional del Treball.

## Referències

* 1 2 3 «Cabrini, Angiolo in "Dizionario di Storia"» (en italià). Treccani. [Consulta: 27 gener 2020].
# Antonio Faura Sanmartín

Antonio Faura Sanmartín (Tortosa, 1945) és un advocat i polític català. Llicenciat en Dret per la Universitat de Saragossa i membre de la junta de govern del Col·legi d'Advocats de Tortosa. Fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1977 i 1979 per la província de Tarragona dins les llistes de la Unió de Centre Democràtic. Durant la segona legislatura fou elegit membro del Consell de Direcció del Grup Parlamentari d'UCD, i secretari general del Grup Parlamentari Centrista. Va ser membre de la Comissió Informativa d'Hisenda del Consell Comarcal del Baix Ebre com a independent i regidor de l'ajuntament de Tortosa pel Partit Popular.

## Referències

* ↑ «Membres del Consell Comarcal». Arxivat de l'original el 2010-06-19. [Consulta: 13 desembre 2009].

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Diputats elegits el 1977 a La Vanguardia, 17-6-1977
# Ancistrus stigmaticus

Ancistrus stigmaticus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Kner, R. 1854. Die Hypostomiden. Zweite Hauptgruppe der Familie der Panzerfische. (Loricata vel Goniodontes). Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 7: 251-286 [separate 1-36], Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Ancistrus stigmaticus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. & R. S. Eigenmann. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2: 28-56.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ancistrus temminckii

Ancistrus temminckii és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Maroni i Surinam.

## Referències

* 1 2 «Ancistrus temminckii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15: i-xxxi + 1-540, Pls. 421-455.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Apel·lació a la novetat

L'apel·lació a la novetat (també anomenada argumentum ad novitatem) és una fal·làcia lògica en què se sosté que una idea és correcta o millor pel simple fet de ser més nova o moderna.
Aquests tipus de fal·làcies són molt efectives en el món actual en què les noves tecnologies estan proporcionant millores a la vida i on tothom aspira a estar a l'última.
Alguns exemples serien:
* "Per tenir un sistema més estable el millor és baixar-se l'última versió dels programes."
* "Per perdre pes el millor és seguir l'última dieta."
* "L'empresa funcionarà millor ara que han fet reformes."
L'apel·lació a la novetat és molt utilitzada en la publicitat, presentant un producte com a millor pel fet de ser nou.
L'oposat seria l'apel·lació a la tradició en què es pretén que són les idees antigues les millors.
# Antoni Mir i Fullana

Antoni Mir i Fullana (Palma, 1956) és un filòleg i promotor cultural mallorquí, que ha desenvolupat la seva carrera com a impulsor i gestor d'entitats i projectes culturals des de les Illes Balears i Catalunya.
Va ser president de l'Obra Cultural Balear entre els anys 1991 i 2003.
El 2004 forma part del Govern de la Generalitat de Catalunya com a Secretari General de Política Lingüística. Després rep l'encàrrec de crear el projecte Linguamón - Casa de les Llengües, programa acordat pel mateix Govern el 2005 i, actualment, consorci públic (format pel Govern de Catalunya i l'Ajuntament de Barcelona) dedicat a la difusió, valoració i salvaguarda del patrimoni lingüístic del planeta.
La seva tasca ha estat reconeguda amb el Premi Nacional del Centre Internacional Escarré per a les Minories Ètniques i Nacionals (1997) i el Premi Creu de Sant Jordi (2003), màxima distinció honorífica del Govern principatí. També ha fet sèries per internet sobre multilingüisme com Veus expertes i Veus unides (amb Noam Chomsky o Kiyo Akasaka) i ha estat creador el 1987 dels Premis 31 de Desembre de l'OCB i del format retransmès anualment per TVC.
El 2020 era el secretari Institució Francesc de Borja Moll, una associació cultural privada sense ànim de lucre, que promou la figura i el llegat del filòleg i lingüista menorquí Francesc de Borja Moll.

## Referències

* ↑ Antoni Mir a Llull.cat
* ↑ Antoni Mir Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a tdp.media
* ↑ «‘La Nova Editorial Moll i Mallorca’, per Antoni Mir, primera conferència dels Dilluns de l'Obra d'enguany», 07-01-2020. Arxivat de l'original el 2020-10-31. [Consulta: 30 agost 2020].
# Andreu Mercé i Varela

Andreu Mercé i Varela (Barcelona, 1918 - 31 de gener de 2011) va ser un escriptor i periodista català, centrat en la literatura esportiva.
Va treballar per diverses publicacions catalanes, com El Matí, La Vanguardia o Tele/eXpres. També fou corresponsal de les capçaleres L'Équipe, Tribunne de Lausanne, Sports Illustrated, Life, ABC i de l'agència United Press International.
Completa la seva obra una desena llarga de llibres, altament especialitzats i d'un gran nivell tècnic, sobre l'olimpisme i l'esport en general.

## Referències

* ↑ Ressenya biogràfic a La Vanguardia, 31-01-2011
# Antonio Aura Boronat

Antonio Aura Boronat (Alcoi, 10 de febrer de 1848 - 20 de desembre de 1922) fou un polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Va fer els seus estudis a Madrid, on va deixar inacabada la carrera de filosofia i lletres, i va aprendre anglès a Gibraltar. Establit a Linares, des del diari El Fomento hi va defensar la revolució de 1868. El 1869 va tornar a Madrid, on va col·laborar a les revistes i diaris El Constitucional, Revista Contemporánea i Revista de España, on defensà la política de Nicolás María Rivero. Fou elegit diputat republicà pel districte d'Alcoi a les eleccions generals espanyoles d'agost de 1872 i 1873, i a les Corts es va posar de part dels anomenats possibilistes, dirigits per Emilio Castelar i Eleuterio Maisonnave Cutayar.
Durant la restauració borbònica ingressà al Partit Republicà Possibilista, del que en fou el cap a Alcoi el 1883, i des de 1884 fou el redactor de política internacional al diari El Globo de Madrid. A les eleccions generals espanyoles de 1891 fou novament candidat per Alcoi pel seu partit, però fou derrotat per José Canalejas. Això el va fer apartar-se un temps de la política, però el 1901 va ingressar al Partit Liberal-Demòcrata, dirigit per Canalejas, i fou elegit diputat per Barbastre a les eleccions generals espanyoles de 1901, 1903, 1905, 1907, 1910, 1914, 1916, 1918 i 1919. El 1902 fou nomenat Director General d'Obres Públiques, com també havia estat Subsecretari de Governació. A les eleccions generals espanyoles de 1920 fou escollit novament pel sector del comte de Romanones. El 1910 i el 1916 va exercir de vicepresident del Congrés dels Diputats

## Obres

* William Shakespeare / Víctor Hugo ; traducción de Antonio Aura Boronat (¿hacia 1909?) (traducció a l'castellà)
* La muerte de la República Española (1922)

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.48. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Referència a Aura Boronat
# Antonio Asencio Lozano

Antonio Asencio Lozano (m. 1939) va ser un polític i sindicalista espanyol.

## Biografia

Oriünd d'Elx, era un destacat militant del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) a Elx i també estava afiliat a la Unió General de Treballadors (UGT). Col·laborava amb el setmanari El Obrero. Després de l'esclat de la Guerra civil va passar a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República, exercint com a comissari de la 110a Brigada Mixta. Hauria mort al març de 1939, durant el cop de Casado.

## Referències

* ↑ Francisco Moreno Sáez (1994). La prensa en la provincia de Alicante durante la Guerra Civil, 1936-1939. Alicante: Instituto de Cultura «Juan Gil-Albert», pp. 22, 151
* ↑ Carlos Engel (1999). Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág, 100
# Apogon photogaster

Apogon photogaster és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Antoinette Blackwell

Antoinette Blackwell (Henrietta, 20 de maig de 1825 - Elizabeth, 5 de novembre de 1921) anteriorment Antoinette Louisa Brown, va ser la primera dona ordenada com a ministra principal protestant als Estats Units. Va ser una oradora pública versada sobre les qüestions primordials del seu temps i es va distingir dels seus contemporanis pel seu ús de la fe religiosa en els seus esforços per expandir els drets de les dones.
Brown fou la més jove de set germans fills de Joseph Brown i Abby Morse. La seva superior intel·ligència ja va ser palesa a l'edat de tres anys. Les prèdiques de l'evangelista Charles Grandison Finney del proper Rochester va fer que la família de Brown s'unís a l'Església Congregacional. Després d’atrevir-se a introduir una oració en l’observança religiosa de la seva família, Brown va ser acceptada a l'església abans dels nou anys. Poc després de formar part de la congregació, va començar a predicar durant les reunions dels diumenges. El 1841 a l'edat de 16 anys, després d'haver completat la seva escolarització precoç requerida a l'Acadèmia del Comtat de Monroe, Brown va començar a ensenyar a l'escola ella mateixa. No tenia intenció de passar la seva vida ensenyant i, per tant, es va proposar la llicenciatura en teologia de l’Oberlin College i la carrera al púlpit.

## Publicacions

* Studies in General Science. New York: G.P. Putnam and Son, 1869.
* The Sexes Throughout Nature. New York: G.P. Putnam and Son, 1875.
* The Physical Basis of Immortality. New York: G.P. Putnam and Son, 1876.
* The Philosophy of Individuality. New York: G.P. Putnam and Son, 1893.
* The Making of the Universe. Boston, Massachusetts: The Gorham press, 1914.
* The Social Side of Mind and Action. New York: The Neale Publishing Company, 1915.
* The Island Neighbors. New York: Harper & Brothers, 1871. (Novel·la)
* Sea Drift. New York: J.T. White & Co., 1902. (Poesia)

## Referències

* ↑ «Blackwell, Antoinette Louisa Brown» (en inglés). American National Biography, 2000. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ «Antoinette Brown Blackwell» (en inglés). Dictionary of Unitarian and Universalist Biography, 2003. Arxivat de l'original el 2016-07-09. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ «Blackwell, Antoinette Louisa Brown». American National Biography Online. [Consulta: 13 novembre 2013].
* ↑ «Blackwell, Antoinette Louisa Brown». [Consulta: 26 gener 2015].
# André-Louis Debierne

André-Louis Debierne, nascut a París el 14 de juliol de 1874 i traspassat també a París el 31 d'agost de 1949, va ser un químic francès que va descobrir l'actini el 1899.
Debierne va ser alumne de l'Escola Superior de física i de química industrials de la ciutat de París (9°). Va estudiar amb Charles Friedel i va ser un amic proper i col·laborador de Pierre Curie.
El 1899, va descobrir l'element radioactiu actini (Z=89) en el mineral pechblenda (òxid d'urani) en un laboratori de l'Escola superior de física i de química industrials de la ciutat de París. Va demostrar el 1905 que l'actini forma heli en el moment de la seva desintegració. El 1910 va aïllar radi metàl·lic en una quantitat visible amb Marie Curie i va demostrar que també produïa heli en desintegrar-se, la qual cosa va permetre a Ernest Rutherford comprendre la radioactivitat alfa.
Va ser encarregat dels cursos de física general i termodinàmica a l'Escola superior de física i de química industrials de la ciutat de París, entre 1912 i 1939. El 1934, després de la defunció de Marie Curie, el va succeir com a professor a l'Institut del Radi.

## Bibliografia

* Kirby, H.W. «The Discovery of Actinium» (en anglès). Isis, 62, 3, 1971, pàg. 290-308.
# Apol·lodor de Gela

Apol·lodor de Gela (en grec antic: Ἀπολλόδωρος) va ser un poeta còmic nascut a Gela (Sicília). Va viure entre l'any 340 aC i el 290 aC, contemporani de Menandre d'Atenes i, com ell, autor d'allò que s'ha anomenat Comèdia Nova. La Suda i Eudòxia Macrembolitissa li atribueixen set comèdies. Hi ha fonts que el confonen sovint amb Apol·lodor de Carist.
No se n'ha conservat cap obra, i el seu text es coneix solament a partir de fragments procedents de citacions d'altres autors.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/249?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=ApollodorusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 210. ]

## Bibliografia

* Pérez Asensio, Jordi (introducció, text grec revisat, traducció i notes). Dífil, Apol·lodor de Carist, Apol·lodor de Gela: Fragments de Comèdia Nova. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2012.
# Andrònic Ducas (fill de Joan Ducas)

Andrònic Ducas, en grec medieval Ανδρόνικος Δούκας, mort l'any 1077, va ser un noble de l'Imperi Romà d'Orient que formava part de la dinastia Ducas, família que va governar l'Imperi del 1059 al 1078.

## Biografia

Andrònic Ducas era fill del cèsar Joan Ducas i d'Irene Pegonitissa. Joan Ducas era germà de l'emperador Constantí X Ducas. Andrònic va tenir el càrrec de domèstic de les escoles, un alt grau militar. És conegut per la seva participació a la batalla de Mantziciert, on els grecs, dirigits per l'emperador Romà IV Diògenes es van enfrontar als seljúcides del Soldanat de Rum. L'exèrcit imperial va ser aparatosament derrotat. Andrònic Ducas, comandant de la rereguarda, va intentar socórrer les forces principals de l'exèrcit de Romà, que estava encerclat, però no va poder fer gaire cosa.
Algunes fonts diuen, i segurament és probable, que Andrònic deliberadament no ajudés Romà IV, car era un emperador que venia del sector militar i no pertanyia a la família regnant, i s'havia apoderat del tron que li corresponia al seu fillastre Miquel VII Ducas. També podria ser possible que Andrònic es decantés pels seljúcides, traint l'Imperi per motius polítics i personals durant la batalla.
Romà IV Diògenes va ser capturat pels seljúcides, i després de pagar un rescat va ser alliberat. Mentrestant, ja s'havia coronat com a nou emperador a Miguel VII Ducas. Romà va intentar recuperar el poder però Andrònic Ducas i el seu germà Constantí Ducas van enfrontar-se a l'emperador deposat i el van vèncer. El van cegar i va morir una mica més tard de les ferides causades.

## Família

Andrònic Ducas es va casar amb Maria de Bulgària, amb la que va tenir almenys set fills:
* Miquel Ducas, almirall de la flota d'Aleix I Comnè.
* Constantí Ducas, sebast
* Esteve Ducas, sebast
* Joan Ducas, megaduc
* Irene Ducena, casada amb Aleix I Comnè
* Anna Ducena, casada amb Jordi Paleòleg
* Teodora Ducena, que es va fer monja.

## Referències

* ↑ Maier, Franz Georg. Bizancio. México: Siglo XXI, 2004, p. 322-324. ISBN 9789682300097.
* ↑ Kouroupou, Matoula «Commémoraisons des Comnènes dans le typikon liturgique du monastère du Christ Philanthrope (ms. Panaghia Kamariotissa 29)». Revue des études byzantines, 63, 2005, pàg. 48-49, 52-54, 56.
# Apolonia Ustrzycka

Apolonia Ustrzycka (Przemyśl, 17 de gener de 1736 - Varsòvia, 1814) esposa de dos prínceps, propietària del gran poble de Sokalski el 1752.
Era filla de Bazyli Ustrzycki (1715 - 1751), diputat per Turquia, i propietari d'indústries i fusteries jueves i oficial d'alt grau fill de Bracław i casat amb Katarzyna Zielonka.
Apolònia es va casar el 1749 amb l'escuder general del príncep Antoni Lubomirski de Szreniawa bez Krzyża (1718-1782), fill de Józef - propietari de Boguchwała i Przeworska, que després del divorci amb Apolònia es va casar amb Zofia Krasińska el 1754.
El 21 de gener de 1751, el segon marit d'Apolònia Ustrzycka fou el príncep Kazimierz Poniatowski, escuder de Ciołek, (1721-1800), general de l'exèrcit de la corona, concedit príncep el (1764), gran comissari de la corona, que el 1765 per mediació d'Henrietta Lullier -favorita d'ell i del seu germà Estanislau August Poniatowski va comprar una propietat a Krakowskie Przedmieście "Ruta Reial" (Varsòvia), on va erigir una casa adossada de dues plantes.
El seu marit es va complaure i divertir, tenia la reputació de ser "l'home més casat". El 1775 va rebre la residència al barri de Šeduva (regió de Samogítia) pels diners que va manllevar, i els anys 1772-1780 va fundar el complex de jardins i palaus "Na Książęcem" del Jurydyki de Varsòvia al segle xviii, propietat privada.
Fills d'Apolònia i del príncep Kazimierz Poniatowski:
* Stanisław Poniatowski (1754-1833). (tresorer lituà), escuder de armes Ciołek,
* Konstancja Poniatowska (1759-1830) - esposa de Ludwik Tyszkiewicz.
* Katarzyna Poniatowska (1756-1773).

## Bibliografia

* Polski Słownik Biograficzny; t. 18 str. 6: psb.15683.6, t. 27 str. 444: psb.23687.4, t. 27 str. 481: psb.23692.3
* W. Dworzaczek; ("Genealogia" i "Teki Dworzaczka") – dw.4882, dw.9101
* ↑ w tym roku uzyskała dożywocie na starostwo sokalskie wraz z Kazimierzem Poniatowskim, Krzysztof Chłapowski, Starostowie niegrodowi w Koronie 1565-1795 Materiały źródłowe, Warszawa, Bellerive-sur-Allier 2017, s. 264.
# Apol·lònides d'Olint

Apol·lònides d'Olint (en llatí Apollonides, en grec Ἀπολλωνίδης), fou un general de la ciutat d'Olint.
Era contrari a Filip II de Macedònia i va usar la seva influència en contra del rei. Els agents macedonis de Filip van acabar per aconseguir que fos enviat a l'exili. Va anar llavors a Atenes on li va ser concedida la ciutadania, però després en fou considerat indigne i se li va retirar, segons diu Demòstenes.

## Referències

* ↑ 6.Apollonides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 237
# Aplastodiscus arildae

Aplastodiscus arildae és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* Gonçalves da Cruz, C.A., Telles, A.M. & Potsch de Carvalho-e-Silva, S. 2004. Aplastodiscus arildae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Aplastodiscus ehrhardti

Aplastodiscus ehrhardti és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Garcia, P., Segalla, M.V. &Silvano, D. 2004. Aplastodiscus ehrhardti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.