OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Medaller dels Jocs Olímpics d'estiu de 1932

El medaller dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre el 30 de juliol i el 14 d'agost de 1932 a la ciutat de Los Angeles (Estats Units d'Amèrica).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'estiu de 1932 | Jocs Olímpics d'estiu de 1932 | Jocs Olímpics d'estiu de 1932 | Jocs Olímpics d'estiu de 1932 | Jocs Olímpics d'estiu de 1932 | |
| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 41 | 32 | 30 | 103 |
| 2 | Itàlia | 12 | 12 | 12 | 36 |
| 3 | França | 10 | 5 | 4 | 19 |
| 4 | Suècia | 9 | 5 | 9 | 23 |
| 5 | Japó | 7 | 7 | 4 | 18 |
| 6 | Hongria | 6 | 4 | 5 | 15 |
| 7 | Finlàndia | 5 | 8 | 12 | 25 |
| 8 | Regne Unit | 4 | 7 | 5 | 16 |
| 9 | Alemanya | 3 | 12 | 5 | 20 |
| 10 | Austràlia | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 11 | Argentina | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 12 | Canadà | 2 | 5 | 8 | 15 |
| 13 | Països Baixos | 2 | 5 | 0 | 7 |
| 14 | Polònia | 2 | 1 | 4 | 7 |
| 15 | Sud-àfrica | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 16 | Irlanda | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 17 | Txecoslovàquia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 18 | Àustria | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 19 | Índia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 20 | Dinamarca | 0 | 3 | 3 | 6 |
| 21 | Mèxic | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 22 | Letònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | Nova Zelanda | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 25 | Filipines | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 26 | Espanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 | Uruguai | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Joan Ramallo Massanet

Joan Ramallo Massanet (Palma, Mallorca, 1943) és un advocat i polític mallorquí.

## Trajectòria

Es llicencià en dret a la Universitat Complutense de Madrid i va ampliar estudis jurídics i econòmics a la Universitat de Viena i a la Universitat de Heidelberg. Expert en Dret financer i tributari, especialitzat en fiscalitat internacional i doble imposició, en la Complutense madrilenya va ser investigador primer, i professor ajudant de Dret tributari després, fins a 1974. Després d'obtenir per oposició la càtedra de Dret financer i tributari en la Universitat de Valladolid, hi va romandre un any (1976), per traslladar-se en 1977 a la Universitat de les Illes Balears on va ocupar la càtedra fins a 1988. En aquesta universitat va ser vicerector i degà de la Facultat de Dret durant dos anys. Des de 1990 a 1995 va ser assessor de l'Institut d'Estudis Fiscals, per passar després com a catedràtic a la Universitat Autònoma de Madrid durant deu anys.
Del 1979 al 1981 fou magistrat del Tribunal Superior de Justícia de les Illes Balears i diputat per Mallorca pel PSIB-PSOE a les eleccions generals espanyoles de 1982 i 1986. Ha estat President de la Comissió d'Economia, Comerç i Hisenda de 1982 a 1989.
El 1985-1989 fou representant del Congrés dels Diputats a la Unió Interparlamentària Europea. De 1990 a 1995 fou assessor de l'Institut d'Estudis Fiscals. Des del 2006 és membre del Tribunal de Comptes Europeu i en maig de 2013 fou nomenat assessor especial de la Comissió Europea, integrat en el panel format pel vicepresident Maros Sefcovic per a l'adopció de mesures de detecció i control de les irregularitats financeres.

## Obres acadèmiques destacades

Del conjunt de les sevs obres, destaquen:
* Marín-Barnuevo Fabo, Diego; Ramallo Massanet, Juan Los tributos locales. 2a edició. Pamplona: Civitas- Thomson reuters, 2010. ISBN 978-84-470-3455-0.
* Ramallo Massanet, Juan; Arrieta Martínez de Pisón, Juan Ministerio de Hacienda. Guía de la Ley General Tributaria, 1993. ISBN 84-8008-049-3.
* —; Mir de la Fuente, Tomás Ministerio de Hacienda. La retención como garantía del crédito tributario, 1984. ISBN 84-7196-481-3.
* —. El sistema financiero de la corporaciones en el derecho alemán. Madrid: Instituto de Estudios de Administración Local, 1976. ISBN 84-7088-188-4.

## Referències

* 1 2 Fitxa del Congrés dels Diputats, II Legislatura
* ↑ «Juan Ramallo Massanet, miembro español del Tribunal de Cuentas Europeo, visita la Sindicatura de Cuentas». www.sindicaturaib.org, 28-04-2006. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «Juan Ramallo Massanet/Commission». www.europolitics.info, 17-05-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 2 desembre 2013].
# Torre de Botafuegos

La Torre de Botafuegos o Torre de Montelatorre és una torre alimara àrab construïda amb anterioritat al segle xiv com a part del sistema de torres de guaita presents en l'Estret de Gibraltar. Està situada en l'anomenat Monte de la Torre, al terme municipal de los Barrios, Cadis, a 120 metres sobre el nivell de la mar al costat del rierol de Botafuegos, afluent del riu Palmones i al costat del rierol del Prior que forma un embassament als seus peus. Aquesta talaia es trobava a uns 15 quilòmetres de la costa realitzant la vigilància en la ruta que connectava les ciutats d'Al-Yazirat Al-Hadra amb Medina Sidonia i la ruta anomenada la Trocha que comunicava la primera ciutat amb Tarifa. Establia contacte visual amb la torre dels Adalides i aquesta al seu torn amb Algesires pel que la comunicació de l'interior i la costa estava garantida. Es troben poques referències escrites a aquesta torre amb anterioritat al segle xix amb excepció d'alguna referència per part del rei Alfons XI de Castella que durant el cèrcol a la ciutat d'Algesires nomena una talaia en el turonet del Prior que pren el seu nom del Prior de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem que participava a la campanya del rei castellà, presumiblement aquesta construcció.
La torre té planta quadrada de sis metres de costat. L'accés a l'edifici es realitza per una porta a nivell del sòl amb un arc de ferradura cec el que indica clares diferències amb altres torres de vigilància de la mateixa època que posseïen l'accés en la segona planta per a impedir l'entrada una vegada es recollia l'escala. Sobre la porta es troba una obertura estreta que permet la comunicació de la primera planta de la torre amb l'exterior. Tant el terra de la primera planta com el de la planta superior tenen volta; la comunicació entre les dues plantes es fa per una escala interna. El mur exterior de la torre té uns 180 centímetres de gruix i està compost per filades de paredat de gres amb argamassa i carreus a les cantonades. S'ignora si la torre es trobava emmerletada pel fet que la seva rematada s'ha perdut per complet.
En l'actualitat, aquesta torre es troba en relatiu bon estat de conservació, tot i que està situada en un terreny particular. Els terrenys circumdants pertanyen a la Família Larios i en ells existeix una finca, anomenada Almoguera. La pèrdua de part de la llinda de la porta ha provocat la formació d'un gran solc que recorre tota la façana i amenaça amb acabar partint-la en dues. A més és un lloc habitual d'excursions de cap de setmana i no falten nombroses pintades i extraccions de material de la torre que alteren la seva aparença.

## Referències

* ↑ Varios autores. Historia de Algeciras (3 tomos). Diputación de Cádiz, 2001. ISBN 84-95388-34-0.
* ↑ Antonio Torremocha Silva y Ángel Sáez Rodríguez «Fortificaciones medievales en la orilla norte del Estrecho». I Congreso internacional sobre fortificaciones en Al-Ándalus, 1996. ISBN 84-89227-11-X, Págs 169-265.
* ↑ Ángel J. Sáez Rodríguez y Pedro Gurriarán Daza «La torre de Botafuego del Monte de la Torre (Los Barrios). Una aproximación a su historia y conservación». Caetaria, 6-7, 2009. ISSN 1695-2200, Págs 277-299.
# David de Kakhètia

David de Kakhètia (en georgià: დავით, Davit) fou un korikoz (Corbisbe) i rei de Kakhètia de la dinastia dels Kyriàcides o Ciriàquides del 976 al 1010.

## Biografia

David era el fils del rei Ciríac II de Kakhètia; va succeir al seu pare i va regnar sàviament durant trenta-quatre anys segons la Crònica georgiana, abans d'haver d'enfrontar l'hegemonia de Bagrat III de Geòrgia que el va fer el seu vassall. Fou vençut i mort el 1010 mentre que el seu país fou ocupat.
El seu fill Ciríac III de Kakhètia no podrà reprendre el seu tron fins al 1014 després de la mort de Bagrat III de Geòrgia.

## Posteritat

Es va casar amb una filla de Lleó III d'Abkàzia amb la va tenir tres fills :
* Ciríac III de Kakhètia, futur rei de Kakhètia
* Zolakertel, casada amb David Anholin, rei de Lori
* una filla, casada a un príncep de Marisili

## Bibliografia

* Marie-Félicité Brosset, Histoire de la Géorgie de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle, « Histoire moderne », Saint-Pétersbourg, 1854, Partie II livraison 1, p. 142. Réédition publiée par Adamant Media Corporation ISBN 0543944808.
* Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle: Tables généalogiques et chronologiques, 1990, p. 196 i 546.
# Allwinner Technology

Allwinner Technology és una empresa xinesa de tipus fabless del sector semiconductors que dissenya sistemes de senyal mixt SoC. La companyia té la seu central a Zhuhai, Guangdong a la Xina. D'ençà la seva fundació el 2007, Allwinner ha fet el llançament de més de 15 processadors SoC dirigits a sistemes Android per a productes telèfons mòbils, tauletes, equips de foto i vídeo.

## Processadors

| Família | Data | Referències | Aplicació |
| Sèrie F | 2007-2011 | F10,F13,F18,F1E200,F1C100 i F20 (ARM9) | Sistemes multimèdia |
| A1x | 2011 | A10, A13, A10s i A12 (ARM Cortex-A8) | Tauletes i HTPC |
| A2x i A3x | 2012-2014 | A20, A31, A33 (ARM Cortex-A7) | Tauletes i HTPC |
| A8x | 2013-2014 | A80, A83T (ARM Cortex-A15) | Tauletes i HTPC |
| Sèrie R | - | R8,R16,R40,R58,R18 (ARM Cortex A7,A8,A53) | IoT |
| Sèrie H | 2014 | H2,H3,H8,H64,H5,H6 (ARM Cortex-Ar, A53) | Ordinadors monoplaca |
| 「D1」 | 2021 | XuanTie C906 64-bit RISC-V processor | IoT |

## Referències

* ↑ «AllWinner Technology Selects ARM Cortex CPU and Mali GPU… - ARM» (en anglès). https://www.arm.com.+[Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ «AllWinner Technology Co., Ltd.: Private Company Information - Bloomberg» (en anglès). https://www.bloomberg.com.+[Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ «Allwinner» (en anglès). Lindedin. [Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ «Allwinner launches the first RISC-V application processor» (en anglès). eetimes, 04-05-2021. [Consulta: https://www.eetimes.com/allwinner-launches-the-first-risc-v-application-processor/].

## Vegeu també

* Empreses del sector: Qualcomm, MediaTek, Texas Instruments, NXP, Intel, Microchip Technology, Silicon Labs, Cypress Semiconductor, STMicroelectronics, Broadcom Limited, Tilera.
# Mecanotaxi

La mecanotaxi o mecanotàxia es refereix al moviment dirigit en la motilitat de les cèl·lules a través de senyals mecànics (per exemple, tensió de cisalla de fluids, els gradients de substrat rigidesa, etc. En resposta a la tensió de cisalla de fluids, per exemple, s'ha demostrat que les cèl·lules migren en la direcció del flux del fluid.
Un subconjunt de la mecanotaxi, la durotaxi, es refereix específicament a la migració cel·lular guiada per gradients de la rigidesa del substrat.

## Referències

* 1 2 Li, S. «The role of the dynamics of focal adhesion kinase in the mechanotaxis of endothelial cells». Proceedings of the National Academy of Sciences, 99, 6, 19-03-2002, pàg. 3546–3551. DOI: 10.1073/pnas.052018099.
* 1 2 LO, C «Cell Movement Is Guided by the Rigidity of the Substrate». Biophysical Journal, 79, 1, 01-07-2000, pàg. 144–152. DOI: 10.1016/S0006-3495(00)76279-5. PMID: 10866943.
* ↑ Hsu, Steve; Thakar, Rahul, Liepmann, Dorian, Li, Song «Effects of shear stress on endothelial cell haptotaxis on micropatterned surfaces». Biochemical and Biophysical Research Communications, 337, 1, 11-11-2005, pàg. 401–409. DOI: 10.1016/j.bbrc.2005.08.272. PMID: 16188239.
* ↑ Sochol, Ryan D.; Higa, Adrienne T., Janairo, Randall R. R., Li, Song, Lin, Liwei «Unidirectional mechanical cellular stimuli via micropost array gradients». Soft Matter, 7, 10, 01-01-2011, pàg. 4606. DOI: 10.1039/C1SM05163F.

## Vegeu també

* Quimiotaxi
# Un cop brillant

Un cop brillant (títol original, The Love Punch) és una pel·lícula de comèdia britànica del 2013 escrita i dirigida per Joel Hopkins. Es va projectar a la secció de presentació de gala del Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2013. S'ha doblat al català central per TV3. També s'ha emès per IB3 Televisió.

## Repartiment

* Emma Thompson com a Kate Jones
* Pierce Brosnan com a Richard Jones
* Celia Imrie com a Penelope
* Timothy Spall com a Jerry
* Louise Bourgoin com a Manon Fontane
* Laurent Lafitte com a Vincent Kruger
* Marisa Berenson com a Catherine
* Olivier Chantreau com a Jean-Baptiste Durain
* Ellen Thomas com a Doreen
* Tuppence Middleton com a Sophie Jones

## Referències

* ↑ Bradshaw, Peter. «The Love Punch review – entirely ridiculous but likable midlife comedy», 17-04-2014. [Consulta: 26 December 2016].
* ↑ «The Love Punch». Toronto International Film Festival (official site). Arxivat de l'original el 26 July 2013. [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ «Un cop brillant». ésAdir. [Consulta: 19 novembre 2023].
* ↑ «Un cop brillant» (en castellà). [Consulta: 19 novembre 2023].
# Xatrac antàrtic

El xatrac antàrtic (Sterna vittata) és una espècie d'ocell de la família dels làrids (Laridae) que habita prop de les costes de les illes dels oceans del sud, criant a les illes d'Ascension, Santa Helena, Tristan da Cunha, Bouvet, Crozet, Kerguelen, Heard, Macquarie, Amsterdam, St. Paul, Campbell, Auckland, Snares, Antípodes i Bounty, i a la Península Antàrtica.

## Referències

* ↑ Carles Pedrós-Alió, Els ocells de la fi del Món, Institut de les Ciències del Mar, pàg, 62 Rev. 28/03/2012
# Tord de Guadalcanal

El tord de Guadalcanal (Zoothera turipavae) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el terra dels boscos de muntanya de l'illa de Guadalcanal, a les Salomó.

## Referències

* ↑ «Tord de Guadalcanal». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Aldol

Un aldol (d'aldehid-alcohol) o adducte aldol és un hidroxialdehid o una hidroxicetona, producte de la reacció aldòlica d'aldehids i de cetones (a diferència de la condensació aldòlica que produeix un grup carbonil α, β-insaturat).
Es forma a partir d'aldehids o cetones que tenen un grup hidroxi en el β-carboni del grup carbonil. També es diuen β-hidroxialdehid o β-hidroxicetona. Els dos grups es poden resumir com compostos hidroxicarbonils d'acord amb la nomenclatura IUPAC. Quan s'utilitza sol el terme «aldol» es refereix específicament al compost 3-hidroxibutanal.

## Descobriment

La reacció aldòlica va ser descoberta el 1872 pel químic francès Charles Adolphe Würtz, i s'ha mantingut com un element bàsic en la síntesi orgànica. Va anomenar «aldol» al 3-hidroxibutanal, el compost resultant de la dimerització de l'acetaldehid.
També se li atribueix el descobriment de la reacció aldòlica a Aleksandr Borodín, juntament amb Würtz. El 1872, Borodín va anunciar a la Societat Química de Rússia el descobriment d'un nou subproducte en reaccions d'aldehid amb propietats com l'alcohol, i va observar similituds amb els compostos ja comentats en publicacions de Würtz del mateix any.

## Ús

Entre les hidroxicetones, les β-hidroxicetones resultants de la dimerització de les cetones enolizatbles són els alcohols més importants, especialment l'alcohol diacetona (DAA / CH₃C(O)CH₂C(OH)(CH₃)₂) a partir d'acetona, intermedi en la síntesi de dos dissolvents industrials: la metil isobutil cetona (MIBK / 4-metilpentan-2-ona / (CH₃)₂CHCH₂C(O)CH₃) i el metil isobutil carbinol (MIBC / 4-metil-2-pentanol / (CH₃)₃CHCH₃CH(OH)CH₃).
Els aldols participen en moltes reaccions químiques, com ara la condensació aldòlica, que és una deshidratació; el producte d'aquesta reacció reacciona amb els organomagnesi, organocuprats i organolítics.

## Referències

* ↑ 3-Hydroxybutanal
* ↑ McMurry, John. Organic Chemistry, 7th Ed. (en anglès), 2008, p. 877–880. ISBN 978-0-495-11258-7.
# Cal Tajonell

Cal Tajonell és una casa d'Arbolí (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici bastit de paredat, de planta baixa, pis i golfes i cobert per una teulada de teula. A la façana s'hi obre una porta baixa que mena al soterrani, la porta d'entrada i una finestrella a la planta baixa, una finestra al primer pis i una altra de més petita a les golfes. Aquestes dues finestres són ben típiques, amb una petita obertura en un dels finestrons. L'edifici constitueix una bona mostra de les construccions prioratines de les darreres centúries.

## Història

L'actual edifici correspon a la meitat d'una propietat anterior, de característiques constructives similars, i que roman també desocupada.

## Referències

* 1 2 «Cal Tajonell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Tajonell». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sant Víctor

«Sant Víctor» té aquests significats:
* Biografies:
** Sant Víctor I (s. II), papa canonitzat
** Sant Víctor de Barcelona (s. I), bisbe llegendari de Barcelona
** Sant Víctor de Braga, martiritzat a Braga, al 308
** Sant Víctor de Cerezo (segle ix), prevere i anacoreta, martiritzat a Cerezo (Burgos)
** Sant Víctor de Damasc, màrtir, amb Corona d'Egipte, a Egipte o Síria, probablement llegendari
** Sant Víctor de Gauna (Elorriaga, - Iruraitz-Gauna, abans del s. X), camperol i eremita basc, venerat com a sant pels catòlics, especialment a la zona on visqué
** Sant Víctor de Marsella, martiritzat a Marsella, al 303-304
** Sant Víctor de Mauritània, martiritzat a Milà en 303
** Sant Víctor de Puigcerdà, martiritzat a Girona o Puigcerdà en 304
** Sant Víctor de Xanten, martiritzat a Xanten, al 304
** Sants Víctor, Zenó i Felícola de Serrateix, màrtirs venerats a Santa Maria de Serrateix
** Sants Víctor, Pacífic, Justa i Clara de Manlleu, màrtirs venerats a Santa Maria de Manlleu fins al 1936
** Hug de Sant Víctor (Saxònia, c. 1096 - París, 1141), teòleg cristià.
** Isarn de Sant Víctor (Tolosa, ? - 1048), monjo benedictí, abat de l'abadia de Sant Víctor
** Ricard de Sant Víctor (? - 1173), teòleg escocès
* Edificis: Abadia de Sant Víctor, abadia de Marsella fundada el s. V.
# Dechen (cràter)

Dechen és un petit cràter d'impacte en forma de bol que es troba a la part nord-oest de l'Oceanus Procellarum, a prop de l'extremitat nord-oest de la Lluna. La vora del cràter es projecta lleugerament per sobre de la mar lunar circumdant, i el seu interior és simètric i gairebé sense trets distintius. Es troba al nord-est del cràter Harding, però està relativament aïllat.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Dechen.
| Dechen | Coordenades | Diàmetre |
| A | 46° 00′ N, 65° 42′ O﻿ / ﻿46.0°N,65.7°O﻿ / 46.0; -65.7﻿ (Dechen A) | 5 km |
| B | 44° 12′ N, 64° 18′ O﻿ / ﻿44.2°N,64.3°O﻿ / 44.2; -64.3﻿ (Dechen B) | 6 km |
| C | 45° 54′ N, 69° 54′ O﻿ / ﻿45.9°N,69.9°O﻿ / 45.9; -69.9﻿ (Dechen C) | 6 km |
| D | 46° 12′ N, 60° 30′ O﻿ / ﻿46.2°N,60.5°O﻿ / 46.2; -60.5﻿ (Dechen D) | 5 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# McClusky

McClusky és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 415 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McClusky tenia 415 habitants, 205 habitatges, i 110 famílies. La densitat de població era de 410,9 hab./km².
Dels 205 habitatges en un 18% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,8% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 45,9% no eren unitats familiars. En el 43,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,9% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 17,8% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 36,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 56 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.731 $ i la renda mediana per família de 32.344 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.094 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 14.874 $. Entorn del 12,4% de les famílies i el 21,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McClusky». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McClusky». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Uropterygius supraforatus

Uropterygius supraforatus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Illes Chagos fins a les Hawaii, les Illes de la Societat, les Illes Marshall i Micronèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.