OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Docetisme

El docetisme (del grec δοκεῖν/δόκησις, semblar) és una doctrina cristològica dels primers temps de l'Església que atribuïa a la persona de Jesucrist un cos aparent i negava tota realitat a la seva vida humana. S'originà quan hom volgué explicar racionalment l'encarnació i passió de Crist des del dualisme espiritualista de la gnosi. No arribà a constituir cap secta determinada, però es presentà en el decurs dels segles sota diverses formes: valentinians i marcionites (segles ii i iii), monofisites (segle vi) i càtars (segle xi). Fou condemnat pel concili de Calcedònia (451).

## Referències

* ↑ Brox, Norbert (1984). "'Doketismus' – eine Problemanzeige". Zeitschrift für Kirchengeschichte. Kohlhammer Verlag. 95: 301–314.
# Fonteia (cràter)

Fonteia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de -51.07 ° de latitud nord i 295.28 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 20.61 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el 21 de novembre de 2012, i fa referència a una verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Fonteia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang,Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# Vuelta de la Hoz

La Vuelta de la Hoz és un paratge natural ubicat al terme municipal de Xèrica, a l'Alt Palància (País Valencià). És un meandre del riu Palància al seu pas vora la població, que amb el temps, ha excavat unes gorges de més de cinquanta metres d'alçada.
La Vuelta de la Hoz gira al voltant de la denominada Peña Tajada, que com el seu nom indica, una de les seues vessants, la que recau al meandre, fa un penya-segat vertical. Aquesta posició estratègica ha fet que el turó haja estat aprofitat al llarg dels segles. Els àrabs hi van construir un castell al cim, i a les faldes va estendre's la població, que també arreplegava l'aigua dels extrems de la Vuelta, com ara l'assut d'El Chorrador.
Actualment, la zona, a un quilòmetre de la població, està habilitada per a usos d'oci i esports a la natura: senderisme, escalada, etc.

## Llocs d'interés

* El Chorrador.
* Peña Tajada, amb la torre de l'homenatge del castell, la Torreta.
* El Pont de Navarza (1926).

## Enllaços externs

* Informació de la Vuelta de la Hoz a l'Ajuntament de Xèrica Arxivat 2013-01-20 a Wayback Machine.
# Maurice Couve de Murville

Maurice Couve de Murville (Reims, 24 de gener de 1907 – París, 24 de desembre de 1999) fou un polític francès, partidari de Charles de Gaulle, sota la presidència del qual ocupà els càrrecs de Ministre d'Afers Exteriors (1958-1968), Ministre d'Hisenda (1968), i Primer Ministre (1968-1969).

## Referències

* ↑ «Maurice Couve de Murville» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 23-02-2024. [Consulta: 19 maig 2024].
# Pablo González del Amo

Pablo González del Amo, també conegut artísticament cim Pablo G. Del Amo, Pablo Del Amo, Pablo G. de Amo, Pablo de Amo, Pablo García del Amo o Pablo del Amo (Madrid, 1927 - 4 d'agost de 2004) fou un destacat muntador cinematogràfic espanyol actiu des de la dècada de 1950 i guanyador d'alguns premis.
Fill d'un militant d'esquerres, va rebre el seu nom en honor de Pablo Iglesias Posse. El 1944 es va afiliar al PCE i fou condemnat a cinc anys de presó. Allí va conèixer Ricard Muñoz Suay, qui el va inclinar vers el cinema. En sortir de la presó estudià muntatge escènic i durant molts anys va treballar per al productor Elías Querejeta.

## Filmografia

Ha participat com a muntador a les pel·lícules La caza (1966, Carlos Saura), Peppermint Frappé (1967, Carlos Saura), El padre Coplillas (1968, Ramón Comas), Ana y los lobos (1973, Carlos Saura), El espíritu de la colmena (1973, Víctor Erice), Cría cuervos (1976, Carlos Saura), Mamá cumple 100 años (1979, Carlos Saura), Bodas de sangre (1981, Carlos Saura), El caso Almería (1984, Pedro Costa), Tasio (1984, Montxo Armendáriz), La corte de Faraón (1985, José Luis García Sánchez), El viaje a ninguna parte (1986, Fernando Fernán Gómez), Divinas palabras (1987, José Luis García Sánchez), El mar y el tiempo (1989, Fernando Fernán Gómez), ¡Ay, Carmela! (1990, Carlos Saura), Tirano Banderas (1993, José Luis García Sánchez), o El perro del hortelano (1996, Pilar Miró).

## Premis

En 1983 va rebre un Premio Nacional de Cinematografía per la seva tasca.

### Premis Goya

| Categoria | Any | Pel·lícula | Resultat |
| Millor muntatge | 1986 | El viaje a ninguna parte | Candidat |
| Millor muntatge | 1987 | Divinas palabras | Guanyador |
| Millor muntatge | 1989 | El mar y el tiempo | Candidat |
| Millor muntatge | 1990 | ¡Ay, Carmela! | Guanyador |
| Millor muntatge | 1993 | Tirano Banderas | Guanyador |
| Millor muntatge | 1996 | El perro del hortelano | Candidat |

## Referències

* ↑ Un documental recupera la figura de Pablo G. del Amo, El País, 18 de novembre de 2005
* ↑ Pablo G. del Amo, montador de cine, 5 d'agost del 2004
* ↑ La Filmoteca rinde homenaje al montador Pablo del Amo, El País, 19 d'octubre de 2004
# Vilkija

Vilkija ( escoltar (?·pàg.)) és una ciutat de Lituània situada al comtat de Kaunas al costat nord del riu Neman, a uns 25 km al nord-est de la ciutat de Kaunas.

## Etimologia

El nom de Vilkija es va originar quan les persones que vivien en el costat oposat del riu Neman van escoltar les bandades de llops udolant als voltants del lloc on es troba la contemporànea Vilkija. A partir d'aleshores, aquesta terra s'anomena Vilkija i aquest nom pot haver derivat de les paraules vilkų gauja que significa una bandada de llops.

## Galeria

| Carrer de la ciutat de Vilkija | Església de Sant Jordi a Vilkija |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Nena entrant en el bany

Nena entrant en el bany és un llenç de 86 × 106 cm pintat per Joaquim Sorolla a la platja de València durant l'estiu de 1915, en un període de descans dels treballs que estava realitzant per la Hispanic Society of America. En ell es representa a una nena, possiblement la seva filla Elena, al moment d'entrar a l'aigua, al fons poden veure's dues barques i uns nens jugant. La composició que posseeix uns magnífics efectes cromàtics formats per la llum en incidir sobre la sorra i el mar, està centrada a la platja i en el moviment dels petits, no sent visible l'horitzó. Es tracta d'una obra de maduresa del pintor.
El primer propietari del quadre va ser el comerciant d'art Just Bou, el qual ho va vendre a la col·leccionista i bibliófila Maria Bauza.
Va ser exposat per primera vegada en públic al maig de 2009. La casa Sotheby's de Londres ho va subhastar el 3 de juny de 2009, sent adquirit per un col·leccionista nord-americà al preu final d'1,9 milions d'euros. El 18 de novembre de 2003 una altra obra de Sorolla de similar temàtica titulada L'hora del bany, va aconseguir el preu record de 5.3 milions.

## Referències

* ↑ «Dos milions per un Sorolla» (en castellà). El País, 03-06-2009 [Consulta: 5 desembre 2009].
* ↑ «'La hora del bany', de Sorolla, es ven per 5,3 milions i marca un rècord de l'artista» (en castellà). El País, 19-11-2003 [Consulta: 5 desembre 2009].
# Forn rajoleria de Can Xandri

La Forn rajoleria de Can Xandri és una obra de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Rajoleria que conserva les restes de les cambres de combustió distribuïdes en dues galeries paral·leles. Són de grans dimensions i algunes parets presenten vitrificació.

## Referències

* ↑ «Forn rajoleria de Can Xandri». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Fulla perforada

Les fulles perforades, de vegades anomenades fenestrades, apareixen de forma natural en algunes espècies de plantes. Els forats es desenvolupen a mesura que creix una fulla.
La mida, la forma i la quantitat de forats de cada fulla poden variar molt segons l'espècie i fins i tot poden variar molt dins d'una espècie determinada. La perforació és causada per seccions de la fulla que cessen el creixement cel·lular o moren durant una fase inicial del desenvolupament de la fulla. Aquestes deformacions que es creen al principi del desenvolupament de la fulla s'acaben. semblant més a talls, mentre que les que es desenvolupen més tard s'acaben semblant més a forats. Aquest tret es troba només en una espècie d'Aponogetonàcies (Aponogetonaceae), Aponogeton madagascariensis, i a alguns gèneres d'Aràcies (Araceae), particularment la Monstera.
No se sap del tot per a què serveix la perforació amb finalitats evolutives, però hi ha diverses possibilitats. La perforació podria servir per reduir les variacions de la taxa de creixement, minimitzar les probabilitats que les fulles es trenquin per vents forts o pot ajudar a maximitzar la quantitat de pluja que pot arribar a les arrels de la planta. També podria ajudar a refredar la planta al produir turbulències al voltant de la fulla. Una altra possibilitat és que la perforació sigui una defensa contra els herbívors. Els forats poden fer que la fulla sembli menys atractiva per als herbívors. Això, però, és poc probable en relació amb les aràcies hemiepifítiques, que sovint mostren aquest tret, a causa de la tendència a que les fulles juvenils no es perforin.

## Referències

* ↑ Muir, Christopher D. (en anglès) "How Did the Swiss Cheese Plant Get Its Holes?", 181, núm.2, febrer 2013, pàg. 273-81. DOI: 10.1086/668819. PMID: 23348781 [Consulta: 13 abril 2021].

## Vegeu també

* Finestra epidèrmica, les fulles tenen zones translúcides en lloc de forats.

## Bibliografia addicional

* Bown, Deni (2000). Aroids: Plants of the Arum Family [ILLUSTRATED]. Timber Press. ISBN 0-88192-485-7
# Igoudar Mnabha

Igoudar Mnabha (en àrab إيڭودار منابهة, Igūdār Mnābha; en amazic ⵉⴳⵓⴷⴰⵔ ⵎⵏⴰⴱⵀⴰ) és una comuna rural de la província de Taroudant, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.767 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Igorre

Igorre és un municipi de Biscaia, a la comarca d'Arratia-Nerbion. És banyat per dos rius, l'Arratia i el seu afluent Indusi. El municipi s'estén per una plana central enmig d'un lloc molt accidentat (sense arribar a ser cims alts).

## Festes

Festes patronal en honor de San Antonio el dia 13 de juny.

## Persones il·lustres

* Iban Mayo (1977-), ciclista de l'equip Saunier Duval-Prodir
* Juan Iruarrizaga Aguirre (1898-1936) eclesiàstic i compositor musical.
* Luis Iruarrizaga Aguirre (1891-1929) eclesiàstic i compositor musical.
# Ilamnemacheilus longispinnis

Ilamnemacheilus longispinnis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Iran.

## Referències

* 1 2 3 Coad, B. W. & T. T. Nalbant. 2005. A new genus and a new species of a remarkable nemacheilid fish from Iran (Pisces: Ostariophysi: Nemacheilidae). Trav. Mus. Natl. Hist. Nat. "Grigore Antipa" v. 48: 303-308.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Idoia Sagastizabal Unzetabarrenetxea

Idoia Sagastizabal Unzetabarrenetxea (Eibar, 22 de setembre de 1972) és una política basca membre del Partit Nacionalista Basc. És diputada per Biscaia des del 30 de novembre de 2016 per a la XII Legislatura Espanyola.
Idoia Sagastizabal és llicenciada en Dret i compta amb un MBA. És tècnic en treball i promoció econòmica. Es declara com una lectora assídua. Parla castellà i basc.
El 30 de novembre de 2016 va ser elegida diputada per Biscaia al Congrés dels Diputats per reemplaçar Pedro Azpiazu, nomenat conseller d'Hisenda i Economia del Govern Basc. Va ser donada d'alta el 13 de desembre d'eixe mateix any. També és regidora d'Hisenda i Desenvolupament Econòmic de l'Ajuntament de Lekeitio.

## Referències

* ↑ «IDOIA SAGASTIZABAL UNCETABARRENETXEA» (en castellà). congreso.eaj-pnv.eus. Arxivat de l'original el 12 de setembre 2017. [Consulta: 12 setembre 2017].
* 1 2 «Sagastizabal Unzetabarrenetxea, Idoia» (en castellà). www.congreso.es. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Irina Uribe García

Irina Priscilla Uribe García (Mollet del Vallès, Vallès Oriental, 29 de juliol de 1998) és una futbolista catalana.
Davantera, es formà a les canteres del Reial Club Deportiu Espanyol i del Futbol Club Barcelona. Debutà a la Primera divisió amb el Club Esportiu Sant Gabriel amb quinze anys i posteriorment competí amb el Club Esportiu Seagull Badalona. La temporada 2021-22 fitxà pel Futbol Club Levante Las Planas, de la segona divisió, amb el qual aconseguí l'ascens a la Primera divisió al final d'aquella mateixa temporada.

## Referències

* ↑ Menayo, David. «Irina Uribe, la 'otra' maga de Mollet» (en castellà). Marca, 25-12-2022. [Consulta: 28 març 2023].
* ↑ Expósito, Manel. «Irina Uribe, o una leona con piel de gaviota» (en castellà). Futboleras, 22-09-2020. [Consulta: 28 març 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Irina Uribe García - LaLiga
* Fitxa d'Irina Uribe García - BDFutbol
# Irwin

«Irwin» té aquests significats:
* Toponímia:
** Irwin (Carolina del Sud)
** Irwin (Idaho)
** Irwin (Illinois)
** Irwin (Iowa)
** Irwin (Pennsilvània)
** North Irwin, població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània
** Hilmar-Irwin, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Biografies:
** Chris Irwin, pilot de curses automobilístiques britànic
** Denis Irwin (Cork, Irlanda, 1965), futbolista irlandés que jugava en la posició de defensa
** James Irwin, astronauta estatunidenc i el vuitè home a trepitjar la Lluna
** Steve Irwin (1962 – 2006), naturalista australià i celebritat televisiva
# Iñaki Lafuente Sancha

Iñaki Lafuente Sancha (nascut a Barakaldo, Biscaia el 24 de gener de 1976) és un exfutbolista basc que jugava com a porter. El seu darrer equip va ser el Club Deportivo Numancia.

## Trajectòria esportiva

Es va formar a les categories inferiors de l'Athletic Club de Bilbao, fins que el 1995 abandona el club per jugar amb el Sestao. Un any més tard, fitxa per l'Arenas Club de Getxo de Tercera Divisió, equip en què es manté fins a la meitat de la temporada, per tornar a l'Athletic B.
El 1998 se cedix a l'Elx CF de Segona divisió. Està a l'equip una temporada, essent el porter titular. A l'acabar la campanya, torna a l'Athletic Club de Bilbao. Debuta amb el primer equip el 10 de novembre de 1999 a la Copa del Rei. No obstant això, no s'estrena a La lliga fins al 16 de gener de 2000, en el partit Betis - Athletic (2-1). Guanya la titularitat a la recta final de la temporada i la va mantenir dues més. No obstant això, a partir de 2003 va perdent protagonisme a l'equip, enfront l'espectacular Aranzubía. Les dues següents temporades s'alternà la titularitat amb la suplència.
Després de vuit temporades a l'Athletic, el 6 d'agost de 2007 es va acordar la seva cessió al RCD Espanyol, entrenat per Ernesto Valverde, com a contraprestació de Gorka Iraizoz que fitxà per l'equip bilbaí. En finalitzar la temporada, el porter torna al seu club d'origen.
El 2009 després de rescindir el contracte amb l'Athletic Club de Bilbao firmà per dues temporades amb el Club Deportivo Numancia.

## Referències

* ↑ M.F., E. «Lafuente, ilusionado con su nueva etapa» (en castellà). El Correo, 09-08-2007. [Consulta: 16 octubre 2022].

## Enllaços externs

* «Perfil i estadístiques d'Iñaki Lafuente» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 15 abril 2011].
# Ix!

Ix! era un grup de música pop independent cantat en català, amb influència sonora pròpia de la música anglosaxona. Fou format l'any 2007 pels músics David Mullor, Eduard González, Albert Freixas, Raúl Márquez, Aitor Chartos i Marc Ferrando, residents a Sabadell, Santa Coloma de Gramenet i Cadaqués.
Van debutar l'any 2008 amb un disc anomenat Autòmat Infinit i que fou publicat per Hexatylic Records. El primer senzill –la cançó «Ràdio»– els va apropar als mitjans de comunicació i fou sintonia de dos programes de Catalunya Ràdio: Els Matins de Catalunya Ràdio el 2008 i Som Així el 2009.
Durant l'any 2009 van compondre i enregistrar la banda sonora original de la pel·lícula Estació de l'Oblit, una coproducció de Canónigo Films i Televisió de Catalunya dirigida per Christian Molina i Sandra Serna, que fou estrenada als cinemes el mes de juny de 2010.
Al mateix temps, una secció de músics del grup van crear el segell discogràfic Gat Records que fou l'encarregat d'editar el segon disc L'Ingenu és Lliure, amb col·laboracions a la veu com la de Josep Puntí. Aquest disc va ser premiat com «disc de l'any 2010 de Ràdio 4».
El nom del grup prové d'una interjecció típica i popular del dialecte cadaquesenc.
L'abril 2016 van baixar dels escenaris després d'un darrere concert de la gira Els músics no mengen, on van participar grups com Xeic!, Andreu Rifé i molts altres.

## Membres

* David Mullor (veu)
* Aitor Chartos (baix elèctric)
* Albert Freixas (guitarra)
* Eduard González (bateria)
* Eduard Farrés (teclat)

## Discografia

* Autòmat Infinit (2008)
* Estació de l'Oblit, banda sonora original de la pel·lícula (2009)
* L'Ingenu és Lliure (2010)
* Immersió (2012)
* Vessants (2015)

## Referències

* ↑ «Ix!». Catalan Sounds. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-26. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Estació de l'oblit». Acadèmia del Cinema Català, 2010. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ TV3. «La música atípica dels Ix!». Telenotícies. CCMA, 24-05-2010. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ Bianciotto, Jordi «Ix! agita el rock teatral de 'L'ingenu és lliure'». El Periódico, 28-01-2011.
* ↑ «El grup sabadellenc ix! va recollir ahir el premi «Disc Català de l'Any» de Ràdio 4». Diari de Sabadell, 06-04-2011.
* ↑ «La discografia d'Ix! en descàrrega lliure». Enderrock, 12-04-2016. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ Palà, Roger. «Un tros de grup: Ix!». VilaWeb, 05-06-2008. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ Castellví, Albert «'L'ingenu és lliure', d'Ix!, Disc Català de l'Any 2010 de Ràdio 4». Ara, 21-03-2011.
* ↑ «David Mullor explica el quart disc d'estudi del grup sabadellenc Ix! "Vessants"». Sies.tv, 25-01-2016. [Consulta: 14 juny 2020].

## Enllaços externs

* «Trailer Estació de l'Oblit». CCMA, 03-06-2010.
# Cua de ventall de Pohnpei

El cua de ventall de Pohnpei (Rhipidura kubaryi) és un ocell de la família dels dicrúrids (Dicruridae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i zones més clares a l'illa de Pohnpei, a les Carolines orientals.

## Referències

* ↑ «Cua de ventall de Pohnpei». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Salgótarjáni Barátok Torna Club

El Salgótarjáni Barátok Torna Club és un club de futbol hongarès de la ciutat de Salgótarján.

## Història

Va ser fundat l'any 1920. La temporada 1935-36 debutà per primer cop a la lliga hongaresa de futbol, en la que finalitzà tercer. Ha estat quatre cops finalista de la copa hongaresa, les temporades 1940-41, 1942-43, 1955-56, 1967.
Evolució del nom:
* 1920: Salgótarjáni Torna Club
* 1922: Salgótarjáni Bányatelepi Torna Club
* 1949: Salgótarjáni Tárna Sport Egyesület
* 1951: Salgótarjáni Bányász Sport Kör
* ????: Salgótarjáni Bányász Torna Club
* 1977: fusió amb Egyesült esdevenint Salgótarjáni Kohász SE
* 1977: Salgótarjáni Torna Club
* 1984: separació de Salgótarjáni Kohász SE
* 1984: Salgótarjáni Bányász Torna Club
* 1988: Salgótarjáni Barátság Torna Club
* 1992: unió amb Salgótarjáni Síküveg SE
* 1992: Salgótarjáni Barátság Torna Club-Salgglas Sport Egyesület
* 1993: separació de Salgótarjáni Síküveg SE
* 1993: Salgótarjáni Barátság Torna Club
* 2001: Salgótarjáni Barátok Torna Club
* 2003: unió amb Salgó Öblös-Faipari SC
* 2012: Salgótarjáni Barátok Torna Club-Puebla
* ????: Salgótarjáni Barátok Torna Club

## Referències

* ↑ «Salgótarjáni Barátok Torna Club». magyarfutball.hu, 23-05-2015.
* ↑ «Hongarès League 1935-36». The Rec Sport Soccer Statistics Foundation, 23-05-2015.
* ↑ «Hungary - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Perfil
# Forn solar de Montlluís

El Forn solar de Montlluís és un forn solar situat a la Ciutadella de Montlluís, de la comuna de Montlluís, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a l'extrem sud de la vila murada de Montlluís, ran del Bulevard de Vauban.
Va ser construït just després de la Segona Guerra Mundial a Montlluís (Conflent). Va ser la primera instal·lació d'aquest tipus al món i un precursor del Forn solar d'Odelló, construït a pocs quilòmetres una quinzena d'anys més tard. Proporcionava una potència de 50 kW (una vintena part dels que proporcionaria el font d'Odelló).

## Història

El químic Félix Trombe i el seu equip van dur a terme a l'observatori de Meudon el 1946 una primera experiència amb ajuda d'un mirall de defensa antiaèria per mostrar la possibilitat d'assolir altes temperatures ràpidament en un ambient molt pur gràcies a la llum solar concentrada. L'objectiu era fondre minerals i extreure'n materials molt purs per tal de desenvolupar nous materials refractaris.
Per concretar aquesta idea i provar-ne les possibilitats, un primer forn solar es va construir a Montlluís el 1949.
El 1993, després de set anys d'inactivitat per restriccions pressupostàries de l'estat, la gestió del forn va ser privatitzada, i el 2008 va ser protegit com a monument històric.

## Referències

* ↑ El Forn Solar de Montlluís en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ « Le premier four solaire au Monde !!! Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine. », al web oficial de Montlluís.
* ↑ « Historique du four de Mont-Louis Arxivat 2003-06-08 a Wayback Machine. », al web oficial del forn.
* ↑ Marc Dubin. The Rough Guide to the Pyrenees. Rough Guides, 2004, p. 109–. ISBN 978-1-84353-196-8.
* ↑ Four solaire de Mont-Louis, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
# Nenad

Nenad —pronunciació sèrbia: [nɛnɑːd], Ненад alfabet ciríl·lic— és un prenom masculí d'origen eslau comú en l'antiga Iugoslàvia. És més estès dins Bòsnia i Hercegovina, Croàcia, Sèrbia, Montenegro i Macedònia que en altres països. El nom és derivat de la paraula nenadan, el qual significa "inesperat". Va ser introduït a Macedònia a través de l'idioma serbi i és ara un nom força popular. Dins Bulgària, el nom no és tradicional i no s'utilitza gaire. És un nom sovint donat al més jove de bessons, en aquest cas normalment acompanyat del nom Predrag, de cançó tradicional èpica sèrbia "Predrag i Nenad".

## Persones

* Nenad Gračan (1962), futbolista i entrenador croat
* Nenad Zimonjić (1976), tennista serbi
* Nenad Bjelica (1971), futbolista croat
* Nenad Pralija (1970), futbolista i entrenador croat
* Nenad Đorđević (1979), futbolista serbi
* Nenad Kljaić (1966), jugador d'handbol croat
* Nenad Mirosavljević (1977), futbolista serbi
* Nenad Maslovar (1967), futbolista montenegrí
* Nenad Petrović (1907-1989), compositor d'escacs croata

## Referències

* ↑ "Nenad". behindthename.com
* ↑ "Predrag i Nenad"