OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dicòndils

Els dicòndils (Dicondylia) són un dels dos clades principals dels insectes. Al seu torn, se subdivideix en dos altres clades: Pterygota i Zygentoma.
Els dicòndils tenen la mandíbula unida amb dues frontisses a la càpsula cefàlica (dos còndils), en contrast amb la mandíbula original amb una sola frontissa.

## Filogènia

El clade dels dicòndils ha estat establert gràcies a anàlisis moleculars, segons el cladograma següentː
| Insecta | Archaeognatha Dicondylia Zygentoma Pterygota Ephemeroptera Odonata Neoptera |

## Referències

* ↑ «Sistemàtica i filogenènia dels insectes | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ «Obtectomera» (en anglès). UniProt. [Consulta: 6 agost 2017].
# Sd. Kfz. 161/3 Möbelwagen

El 3,7 cm Flak auf Fahrgestell Panzerkampfwagen IV (Sf) (Sd.Kfz. 161/3) Möbelwagen fou una peça d'artilleria autopropulsada antiaèria construïda sobre el xassís del Panzer IV i utilitzada per la Wehrmacht alemanya als fronts oriental i occidental. Möbelwagen significa camió de mudances, i va rebre aquest malnom a causa de la seva forma de caixa.

## Història

Avançada la Segona Guerra Mundial, la capacitat de combat de la Luftwaffe havia disminuït considerablement. Això comportava un risc enorme per a les divisions Panzer, ja que sense suport aeri estaven indefensos contra els avions enemics. Degut a això, es va proposar, a principis de 1943, la creació d'una plataforma antiaèria mòbil que pogués protegir les columnes blindades contra els atacs aeris.
El disseny inicial, presentat a Adolf Hitler el 7 de desembre de 1943, estava basat en el xassís del Panzer IV i emprava canons antiaèris 2 cm Flak 30/38/Flakvierling de 20 mm. Aquest disseny, però, va ésser rebutjat a causa de la poca potència del canó. Només se'n va arribar a fer un prototip. Llavors es va canviar el canó per un 3,7 cm Flak 43 L/89 de 37 mm, el Möbelwagen, que va ser acceptat però només com a solució temporal.
Tot i que estava concebut com a solució temporal, va servir les esquadres antiaèries de les divisions Panzer durant gairebé tota la guerra, però acabà sent reemplaçat pel Wirbelwind, l'Ostwind i el Kugelblitz, que tenien torreta tancada i permetien un gir complet.
La producció va començar al febrer de 1944, a raó de 20 unitats per mes, que va pujar a 30 unitats per mes poc més tard. Se'n van arribar a fabricar 240, i les primeres unitats van entrar en servei al front occidental l'abril de 1944.

## Desenvolupament

Aquest vehicle va ser fabricat utilitzant xassís de Panzer IV danyats, provinents del front oriental, que foren enviats a la fàbrica per ser reparats. Se'ls va substituir la torreta per una superestructura oberta que contenia el canó. Al voltant es van instal·lar quatre plaques de 20 mm per protecció, que es podien pujar (per tenir una màxima protecció), o baixar (per poder disparar a blancs terrestres), segons convingués. Tanmateix, ambdues posicions eren extremadament vulnerables per a la tripulació, per tant, normalment les plaques només es baixaven en moviment per protegir els tripulants contra metralla o foc d'armes lleugeres.

## Referències

* ↑ Chamberlein, Peter. Encyclopaedia Of German Tanks Of World War Two: The Complete Illustrated Directory of German Battle Tanks, Armoured Cars, Self-propelled Guns and Semi-tracked Vehicles, 1933-45. ISBN 1-85409-214-6.
* ↑ «Achtung Panzer! Möbelwagen». Arxivat de l'original el 2008-11-13. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ «Military Factory Möbelwagen».
* ↑ «Especificacions tècniques (anglès)».
# Diodor (orfebre)

Diodor (en llatí Diodorus, en grec antic Διόδωρος) fou un orfebre i escultor de la plata. En un Sàtir dormint modelat en plata, Diodor hi inscrigué un epigrama de Plató recollit a l'Antologia grega. El fet d'un epigrama de Plató gravat en un sàtir, l'aplica Plini a una obra similar de l'orfebre Estratònic.

## Referències

* ↑ 1.Diodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1018
# Yasaeng dongmul bohoguyeog

Wild Animals (hangul : 야생동물 보호구역; RR : Yasaeng dongmul bohoguyeog) és una pel·lícula dramàtica de Corea del Sud escrita i dirigida per Kim Ki-duk, estrenada el 1997.

## Argument

Dos immigrants il·legals viuen a París, un antic soldat de Corea del Nord, Cheong-hae, i un pintor de carrer, Hong-san, de Corea del Sud. Cheong-hae és una força de la naturalesa i, moralment, d'una gran rectitud. Hong-san, al contrari, és totalment immoral, i el veiem cometent traïció rere traïció. L'únic dels dos que parla una mica de francès, entrena el seu company per treballar per a la màfia...

## Repartiment

* Jo Jae-hyeon : Cheong-hae
* Jang Dong-jik : Hong-san
* Ryung Jang : Laura
* Sasha Rucavina : Corrine
* Richard Bohringer : Boss
* Denis Lavant : Émile
* Laurent Buro : Pare

## Referències

* ↑ «[영화 야생동물 보호구역…파리서 우정나누는 남북한 젊은이]» (en coreà), 23-10-1997. Arxivat de l'original el 2023-01-26.

## Enllaços externs

* "Animales salvajes", versió en castellà de la pel·lícula a Internet Archive
# Dubová (Bratislava)

* Per a altres significats, vegeu «Dubová (Prešov)».
Dubová és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.
# Gel (mineral)

El gel és un mineral que pertany a la classe dels òxids

## Característiques

El gel és un òxid de fórmula química H₂O, que cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, el gel pertany a «04.AA - Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:1 i 1:1, i Catió:Anió (M:O) = 2:1 (i 1,8:1)» juntament amb la paramelaconita i la cuprita.

## Referències

* ↑ «Ice» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 huny 2021].
# Didalera

La digital, didals, didalis, didalera o herba de Santa Maria (Digitalis dubia o Digitalis minor L.) és una planta perenne ornamental, endèmica de Mallorca, Menorca i Cabrera, que de maig a juny llueix flors rosades que pengen.

## Morfologia

Té tiges de 20 cm a 50 cm de llarg, simples o poc ramificades. Les seves fulles són oblongolanceolades, finament fistonades, i amb les venes secundàries ascendents prominents; les radicals, en roseta i atenuades en pecíol es troben quasi seques a la floració. Les llavors són llises i alveolades. Les flors estan disposades en raïm clar, amb els pedicels drets, no engruixits a l'àpex i quasi tan llargs com el calze. Les bràctees són lanceolatoagudes, més o menys tan llargues com els pedicels. El calze té les dents peludes i desiguals, la superior més curta que les altres i totes amb nervis paral·lels. La corol·la, que és rosada, pubèrulosa-glandulosa per fora i amb taques purpúries per dins, penja horitzontalment amb el tub ample i corbat. El lombe oblic és quasi bilabiat, amb el lòbul superior molt ample, enter o escotat. Els laterals són arrodonits, i el del mig és més ample. Té quatre estams didínams, anteres purpúries i càpsula ovoide i pubescent, amb dues cel·les que s'obren per dues valves. També s'han descrit formes de Digitalis dubia Rod. Fem amb fulles sense pèls i flors blanques.

## Utilitats

La digital es cultiva en els jardins com a planta medicinal i d'ornament.
Prendre tres tasses diàries d'una infusió de cinc grams de fulles de didalis per litre d'aigua regula els batecs massa accelerats del cor, rebaixa la temperatura del cos i augmenta la secreció de l'orina. S'ha d'emprar amb molt de mirament perquè és molt tòxica i, com diu el seu nom, amb el dit senyala el camí de la mort.

## Hàbitat

Es troba a totes les muntanyes de la serra de Tramuntana, d'Alcúdia i d'Artà, penjada als penyals, principalment a partir de 400 metres d'altitud fins als cims més alts. Viu a penyes frescals i fissures de roques, tant a llocs ombrívols com assolellats, sovint colonitzant el substrat del peu de les parets rocoses. Es troba qualque pic amb flors blanques de les illes de Mallorca, Menorca i Cabrera.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Digitalis dubia Rod. Fem. Arxivat 2009-12-31 a Wayback Machine. Herbari Virtual de la Mediterrània Occidental. Universitat de les Illes Balears. (català)
    Flora de Mallorca, de Francesc Bonafè. Editorial Moll. Mallorca, 1977.

## Enllaços externs

* Fotos Arxivat 2010-05-29 a Wayback Machine.
* Digitalis dubia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Xavier Rius

Xavier Rius és el nom dels següents personatges:
* Xavier Rius Sant (Barcelona, 1959), periodista especialitzat en l'extrema dreta
* Xavier Rius i Torres (València, 1963), polític valencià
* Xavier Rius Tejedor (Barcelona, 1963), director del mitjà digital e-notícies
# Diodor

* No s'ha de confondre amb Diodot.
Diodor és el nom dels següents personatges:
* Diodor d'Amfípolis, militar macedoni (s. II aC).
* Diodor (tutor de Demetri), tutor de Demetri de Síria (s. II aC).
* Diodor d'Adramítium, retòric, acadèmic i filòsof grec (s. II-I aC).
* Diodor d'Alexandria, filòsof grec (s. II).
* Diodor d'Antioquia, escriptor eclesiàstic grec (s. IV).
* Diodor d'Ascaló, escriptor grec
* Diodor d'Aspendos, filòsof pitàgoric grec
* Diodor Cronos, filòsof grec (s. IV-III aC)
* Diodor Periegetes, escriptor grec (s. IV aC).
* Diodor de Sicília o Diodor Sícul, historiador grec (s. I aC).
* Diodor de Tars, escriptor grec
* Diodor Trifó, religiós grec (s.III).
* Diodor de Tir, filòsof peripatètic grec (s. II aC).
* Diodor de Sinope, poeta còmic atenenc (s. IV aC).
* Diodor Zonas o Diodor el jove, retòric i epigramàtic grec (s. II-I aC).
* Diodor (jurista), funcionari i jurista romà d'Orient (s. V).
* Diodor (metge), metge grec (s. I aC).
* Diodor (orfebre), orfebre i escultor de la plata.
# Yasbuk

Yasbuk (Ishbak) fou un efímer estat arameu tribal de situació exacta desconeguda al nord de Síria. S'hauria format a la primera meitat del segle ix aC i només va durar uns anys. La tribu seria descendent d'un fill d'Abraham.
Vers el 859 aC Assíria va atacar Bit Adini on regnava Akhuni; des de Bit Adini el rei Salmanassar III va passar al país de Gurgum (o Gamgum), al nord de Bit Adini, on regnava Matalla, que va pagar tribut; després va passar al regne de Samal (Sam'al) on regnava Khanu o Kha'anu, que era aliat de Sapulumi de Patin, d'Akhuni de Bit Adini i de Sangara de Khati o Karkemish; el rei Khanu fou derrotat al naixement del riu Salvar, al peu de les muntanyes Amanus; després els assiris van travessar l'Orontes i van ocupar la fortalesa d'Alizir, que pertanyia a Sapulumi de Khattim (Khattina o Patin), que va fugir i va atreure a l'aliança contra assíria al rei de Kui o Kati (potser el regne de Que, el nom del rei no està indicat), és a dir la plana cilícia, al rei Pikhiris de Khilikka (Cilícia), o sigui la part muntanyosa, i al rei Bur Anati (But Anat) de Yasbuk, però els aliats foren derrotats per Salmanassar III i en la batalla el príncep Bur Anati va caure presoner; 25000 soldats de la coalició van morir, i el territori de la costa del golf d'Issos (Alexandretta) incloent diverses ciutats (Jazaz, Nulia i Butanu) fou assolat. Khilikku i Que van esdevenir tributaris i haurien pagat durant més o menys un segle però a mitjan segle següent eren independents.

## Bibliografia

* Genesis : introduction, revised version with notes, giving an analysis showing from which of the original documents each portion of the text is taken, index and map.
# Pratabgarh (Uttar Pradesh)

Pratabgarh (Hindi: प्रतापगढ़, Urdu: پرتاپ گڑھ) Partapgarh o Partabgarh, és una ciutat i municipalitat (nagar panchayat) d'Uttar Pradesh, capital del districte de Pratapgarh (Uttar Pradesh). Consta al cens del 2001 amb 12.339 habitants (el 1901 eren 5.148). Està situada a 25° 54′ N, 81° 57′ E﻿ / ﻿25.900°N,81.950°E﻿ / 25.900; 81.950 i administrativament únida a Bela o Bela Pratapgarh, a uns 7 km al nord.
L'hauria fundat el 1617 el raja local Partab Singh. Aquest raja va establir la seva residència a Rampur al costat de l'antiga ciutat d'Aror i va construir un fort que va portar el seu nom (Partabgarh) que després va donar nom a la població. Va sostenir diversos setges el segle xviii. Al segle xix estava en mans d'Oudh amb un raja local que residia a un esplèndid palau.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Livia de sociis

Livia de sociis va ser el nom de dues antigues lleis sobre els aliats romans presentades pel tribú de la plebs Marc Livi Drus datades l'any 91 aC.
La primera prohibia fuetejar amb vares a cap aliat llatí que servís a les files de l'exèrcit romà.
La segona volia donar als aliats italians el dret de ciutadania. Livi Drus segurament va ser pressionat en aquest sentit pels aliats romans (una part dels quals van baixar i desfilar en formació militar a Roma) i d'altra banda li interessava que s'aprovés la llei per guanyar el seu suport. Però aquesta llei va ser rebutjada quan Drus va morir assassinat a casa seva per un desconegut que probablement estava a sou del senat romà. El senat va abolir amb un únic decret totes les lleis de Drus que no anaven en la mateixa direcció que el senat.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 108-109 [Consulta: 17 abril 2022].
# Georges Berger

Georges Berger (Molenbeek-Saint-Jean, 14 de setembre de 1918 - Nürburgring, 23 d'agost de 1967) fou un pilot de curses automobilístiques belga, que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Va debutar a la quarta cursa de la temporada 1953 (la quarta temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 21 de juny del 1953 el GP de Bèlgica al Circuit de Spa-Francorchamps.
Georges Berger va participar en dues curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades diferents (1954 i 1955) no aconseguint cap punt pel campionat.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1953 | Georges Berger | Gordini | Gordini | ARG | 500 | HOL | BEL Ret | FRA | GBR | ALE | SUI | ITA | - | 0 |
| 1954 | Georges Berger | Gordini | Gordini | ARG | 500 | BEL | FRA Ret | GBR | ALE | SUI | ITA | ESP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Dida

«Dida» té aquests significats:
* Nélson de Jesus Silva (1973), porter de futbol brasiler
* Dida (alletament), dona que alleta l'infant d'una altra
* Dida (idioma), idioma parlat a la Costa d'Ivori
# Zulia (cràter)

Zulia és un cràter de l'asteroide del cinturó principal (253) Mathilde, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -39.5 ° de latitud nord i 30.9 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 12.3 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2000 i fa referència a Zulia, conca de carbó de Veneçuela.

## Referències

* ↑ "Zulia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ International Energy Agency. Concise Guide to World Coalfields, compiled by World Coal Resources and Reserves Data Bank Services, 1983.
# Cantó de Nimes-6

El cantó de Nîmes-6 és un cantó francès del departament del Gard, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Nimes, compta amb una part de la ciutat de Nimes.

## Vegeu també

* Cantons del Gard
# Dhuizel

Dhuizel és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 100 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Dhuizel era de 100 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 7 eren unipersonals (7 homes vivint sols), 11 parelles sense fills, 18 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 55 habitatges eren cases. Dels 41 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 9 tenien tres cambres, 14 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Dhuizel el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 8 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 16 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 16 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 66 persones, 57 eren actives i 9 eren inactives. De les 57 persones actives 46 estaven ocupades (27 homes i 19 dones) i 10 estaven aturades (5 homes i 5 dones). De les 9 persones inactives 2 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Dhuizel hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 850 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Dhuizel a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Dhuizel a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vasates

Els vasates (en llatí: Vasates, Vasarii o Vasatii) van ser un poble aquità esmentat per Claudi Ptolemeu, que els situa al nord de Bordeus. Diu que la seva ciutat principal era Cossium. Publi Licini Cras, legat de Juli Cèsar, els va sotmetre l'any 56 aC.

## Referències

* ↑ Manex Goyhenetche, Histoire générale du Pays basque: Préhistoire-Époque Romaine-Moyen-Âge, t. 1, Donostia / Bayonne, Elkarlanean, 1998, 492 p. (ISBN 2913156207 i 8483314010, OCLC 41254536), p. 53-59
* ↑ Smith, William (ed.). «Vasates». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 agost 2022].
# Georges Gauby

Georges Gauby (Ribesaltes, Rosselló, 27 de juny de 1933) és un jugador de rugbi a 15 nord-català, que va jugar a la selecció francesa i a la Unió Esportiva Arlequins de Perpinyà en el lloc de mig scrum (1,73 m per 78 kg).

## Carrera de jugador
### En club

* fins 1956 : Unió Esportiva Arlequins de Perpinyà,
* a partir de 1956 : Castres Olympique.

### En equip nacional

Ha disputat un partit amistós el 16 de desembre de 1956 contra la selecció de Txecoslovàquia.

## Palmarès

* Campió de França en 1955,
* Guanyador del Challenge Yves du Manoir en 1955,
* Finalista du Challenge Yves du Manoir en 1956.

## Referències

* ↑ Georges Gauby al web de la Federació Francesa de Rugbi
* ↑ Georges Gauby a espn
* ↑ La USAP vol recuperar el títol de França (i 2) per Jordi Camps
# Dida (ama)

Una dida, teta, ama de llet o també simplement ama, és una dona que alleta un lactant que no és el seu fill.
El fet de recórrer a una dida podia estar motivat per raons físiques -com en el cas de producció insuficient de llet, en "parts múltiples" en què una dona sola no podia satisfer els requisits de lactància-, o bé socials. La professionalització de la lactància permetia a la mare dedicar-se a altres ocupacions -en el cas, per exemple, de les elits romanes-, abreujar el període entre embarassos-, ja que el sistema endocrí inhibeix normalment la concepció mentre la mare està alletant-, o simplement deslliurar-se d'una tasca percebuda com socialment inadequada per a les classes superiors.

## Història

L'ús de dides es remunta a la prehistòria, i va ser comú fins al segle xix per alimentar nens quan les mares no podien o no desitjaven fer-ho. En algunes societats, la tasca no estava restringida a les professionals, sinó que era part de la cura dels infants compartida entre totes les mares del grup. La professionalització de la criança, sociològicament parlant, va ser un dels mitjans que va permetre a les dones benestants alliberar-se del vincle constant a la "cura domèstica" que caracteritzava el paper femení en les societats patriarcals.
En triar, es donava prioritat a les mares a qui se'ls havien mort els fills, i en certs entorns pobres algunes mares havien arribat a renunciat als fills per assegurar-se la feina a una casa rica. No obstant això, les dides també eren les que tenien cura dels orfes en els orfenats, i de vegades els acabaven per adoptar, tal com reporta l'Arxiduc Lluís Salvador la dècada del 1870 a propòsit de la Casa General d'Expòsits de Mallorca.
Avui dia ha caigut en desús a la major part d'Occident. El desenvolupament de fórmules més completes per a la llet en pols, adaptada en molts casos al sistema digestiu del nen, ha portat a la gradual extinció de la institució de la dida als països desenvolupats.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Teta». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Antonio María González y Crespo. Guia de las madres para criar á sus hijos ó Medicina doméstica de la primera infancia ..., 1833, p. 218– [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ Amelia García-Valdecasas Jiménez; Rafael Beltrán Llavador. Historia, reescritura y pervivencia del romancero: estudios en memoria de Amelia García-Valdecasas. Universitat de València, 2000, p. 177–. ISBN 978-84-370-4436-1 [Consulta: 6 gener 2012].
* ↑ Arxiduc Lluís Salvador. Les Balears descrites per la paraula i la imatge. Vol. III. Govern de les Illes Balears, 2002, p. 825. ISBN 8493077127.

## Vegeu també

* Nadó
* Embaràs
* Lactància materna
* Puerperi
* Biberó

## Enllaços externs

* La dida en la societat hispanomedieval. Per: Silvia Arroñada - Centro de Estudios Históricos Marcelo Sellán Arxivat 2011-02-13 a Wayback Machine. (castellà)
Viccionari
# Zulia Fútbol Club

El Zulia Fútbol Club és un club de futbol veneçolà de la ciutat de Maracaibo.

## Palmarès

* Lliga veneçolana de futbol:
** Torneo Clausura: 1 (2016)
* Copa veneçolana de futbol:
** 2016, 2018
* Segona Divisió de futbol:
** 2007-08
* Segona Divisió B de futbol:
** 2006-07
* Tercera Divisió de futbol:
** 2005-06

## Referències

* ↑ «Plantilla» (en castellà). Zulia FC. [Consulta: 6 febrer 2018].
* ↑ «Venezuela - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 20 juny 2011].
* ↑ «Venezuela - List of Cup Winners and Runners Up». rsssf.com. [Consulta: 9 febrer 2018].
# Cantó de Niom

El cantó de Niom és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Niom. Té 18 municipis i el cap és Niom.

## Municipis

* Arpavon
* Aubres
* Châteauneuf-de-Bordette
* Chaudebonne
* Condorcet
* Curnier
* Eyroles
* Les Pilles
* Mirabèu
* Montaulieu
* Niom
* Piégon
* Saint-Ferréol-Trente-Pas
* Saint-Maurice-sur-Eygues
* Santa Jala
* Valouse
* Venterol
* Vinsobres
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1973 | Pierre Jullien | SFIO, després PS |
| 1973-1985 | Jean Escoffier | UDR, després RPR |
| 1985-1992 | Jean Monpeyssen | PS |
| 1992-2004 | Michel Faure | RPR, després UMP |
| 2004- | Pierre Combes | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||