OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tin shui wai dik ye yu mo

Tin shui wai dik ye yu mo (天水圍的夜與霧), comercialitzada. internacionalment com Night and Fog és una pel·lícula de Hong Kong de 2009 dirigida per Ann Hui. Basada en un cas real d'assassinat i suïcidi a Tin Shui Wai el 2004, la pel·lícula intenta conscienciar sobre alguns problemes relacionats amb els nous immigrants a Hong Kong. La pel·lícula és protagonitzada per Simon Yam com a Lee Sum, el marit abusador, i Zhang Jingchu com a Wong Hiu-ling, la seva dona. És el segon i últim volum de la sèrie Tin Shui Wai d'Ann Hui, el primer és Tin shui wai dik yat yu ye.
La pel·lícula es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Hong Kong de 2009 el 22 de març (juntament amb Xin Su shi jian) i el 31 de març. Es va estrenar a Hong Kong des del 14 de maig de 2009.

## Repartiment

* Simon Yam: Sen Li
* Zhang Jingchu: Wang Xiaoling
* Amy Chum: Mrs. Ou Tai
* Wai Keung Law: Lily

## Premis i nominacions

29ns Hong Kong Film Awards
* Nominada: Millor director (Ann Hui)
* Nominat: Millor actor (Simon Yam)
* Nominada: Millor actriu (Zhang Jingchu)
Granada Film Festival Cines del Sur (2010)
* Guanyador (Menció especial del jurat): Millor actor (Simon Yam)
* Nominat: Alhambra d'Or (Ann Hui)
Hong Kong Film Critics Society Awards (2010)
* Nominada (HKFCS Award): Millor actor (Simon Yam)
* Nominada (HKFCS Award): Millor actriu (Zhang Jingchu)
Festival Internacional de Cinema de Tòquio (2009)
* Nominada: Millor Premi de Cinema Asiàtic-Mig Est (Ann Hui)
Vesoul Asian Film Festival (2010)
* Nominada: Roda d'Or (Ann Hui)
To Ten Chinese Films Festival (2010)
* Guanyador (Youth Film Handbook Award): Top Ten Films (Ann Hui)

## Referències

* ↑ Edwards, Russell. «Night and Fog» (en anglès), 31-03-2009.
* ↑ Chen, Ross. «Night and Fog (天水圍的夜與霧) (2009)».
* ↑ «NIght and Fog». Arxivat de l'original el 3 març 2016.
* ↑ «Shinjuku Incident». Arxivat de l'original el 16 octubre 2013.
* ↑ «Nomination List of The 29th Hong Kong Film Awards» (en chinese). [Consulta: 24 febrer 2010].
* ↑ «List of Awardees of The 29th Hong Kong Film Awards». Hong Kong Film Awards. Arxivat de l'original el 1 abril 2014. [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ «The 29th Hong Kong Film Awards (2010)». Mtime.com Inc. Arxivat de l'original el 30 de novembre 2020. [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ «The 29th Annual Hong Kong Film Awards». Love HK Film. [Consulta: 19 març 2017].
* 1 2 3 4 «Night and Fog (2009) Awards».
* ↑ «第十六屆香港電影評論學會大獎得獎理由撮要» (en xinès tradicional).
* ↑ «Tokyo International Film Festival | Night and Fog».

## Enllaços externs

* Night and Fog a MUBI
# Església del Carme

«Església del Carme» té aquests significats:
* Església del Carme o Centre del Carme, parròquia de València
* Església del Carme de Barcelona, edifici religiós modernista al barri del Raval de Barcelona
* Església del Carme, edifici religiós modernista a la Diagonal de Barcelona
* Església del Carme de Manresa, església gòtica al Puigmercadal de Manresa
* Església del Carme (Palamós)
* Església del Carme (Tàrrega)
* Església del Carme (Valls), església parroquial
# Perlodes truncata

Perlodes truncata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ Banks, 1903. Ent. News 14:241.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F. & Claassen, 1934. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 9:111-129.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:512.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlodidae Species Listing Arxivat 2010-08-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Azygopterus corallinus

Azygopterus corallinus és una espècie de peix de la família dels estiquèids i l'única del gènere Azygopterus.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 60 i 200 m de fondària) i de clima polar, el qual viu al Pacífic nord-occidental: les illes Kurils.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Andriashev A. P. & Makushok V. M., 1955. Azygopterus corallinus (Pisces, Blennioidei) -- a new fish without paired fins. Voprosy Ikhtiol. Núm. 3. 50-53.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamtxatka and adjacent waters. 166 p.
* ↑ Lavrova, T. V., 1990. A preliminary list and distribution of species of the family Stichaeidae in the Okhotsk Sea. A: Investigations in vertebrates (sic) zoology. Trudy Zoologicheskogo Instituta, Akademii Nauk SSSR v. 213: 46-54.
* ↑ Quast, J. C. i E. L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.
* ↑ Sheiko, B. A. i V. V. Fedorov, 2000. Part 1, pp. 7-69. A: Catalog of the Vertebrates of Kamchatka and Adjacent Waters. Petropavlovsk-Kamchatsky, Kamchatskiy Petchatniy Dvor.
* ↑ Russia Endemic Marine Fish Checklist (anglès)
* ↑ Fish Species in Kuril Islands - FishBase (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Makushok, V. M., 1958. The morphology and classification of the northern blennioid fishes (Stichaeidae, Blennioidei, Pisces). Trudy Zoologicheskogo Instituta, Akademii Nauk SSSR v. 25: 3-129.
* Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Manaquí unicolor

La manaquí unicolor (Chloropipo unicolor) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de les muntanyes de l'est de l'Equador i nord i cente del Perú.

## Referències

* ↑ «Manaquí unicolor». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridgely i Guy Tudor. 2009, Xenopipo unicolor, p. 492, en Field guide to the songbirds of South America: the passerines – 1st ed. – (Mildred Wyatt-World series in ornithology). ISBN 978-0-292-71748-0
# Heribert Segalà i Ridameya

Heribert Segalà i Ridameya (Terrassa, Vallès Occidental, 1934 - Terrassa, 14 de novembre de 2021) fou un instrumentista de tenora, pianista i compositor de sardanes.

## Biografia

Començà els estudis musicals amb Josep Freixas, de Terrassa i els prosseguí al Conservatori Municipal de Música de Barcelona. El 1951 entrà com a cantaire a la Massa Coral de Terrassa i després continuà en altres agrupacions. Inicià la composició amb cançons per a veu i piano, seguides d'obres corals, misses i motets. Amb una trentena de sardanes compostes, algunes d'elles premiades, fou l'iniciador d'una sèrie de gravacions en discs de llarga durada, el primer dels quals conté només sardanes d'ell.
Com a intèrpret va actuar a les cobles La Lira, de Barcelona, i Rambles, també de Barcelona.
L'any 2005 va publicar un recull de pomes sota el títol d'El vell casal.
El 2019, Jordi Cuesta va estrenar el documental Heribert Segalà, músic i compositor, un repàs biogràfic del compositor que permet conèixer la seva vida i obra.
Morí el 14 de novembre de 2021.

## Referències

* ↑ Compositors de sardanes, terrassencs (arxivat).
* ↑ Segalà i Ridameya, Heribert. El vell casal. Terrassa: Autoedició, 2005, p. 87. ISBN 978-84-609-7703-2.
* ↑ «Projecció del documental sobre el compositor Heribert Segalà a la Casa de la Sardana». Portal Sardanista. Arxivat de l'original el 15 de novembre 2021. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ Necrològiques del diari El Punt Avui, amb cerimònia de comiat del 16 de novembre de 2021.
* ↑ «Defuncions Terrassa 14-11-2021». MonTerrassa. [Consulta: 15 novembre 2021].

## Bibliografia

* Riera, Carles; Serracant, Josep M.; Ventura, Josep. Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla. Girona: SOM, 2002.

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Catedral del Vallès

Una catedral, en general, és un edifici de culte de gran magnitud. És per això que, de vegades, s'anomena catedral a una construcció que potser de fet no ho és, però d'alguna manera s'ho han guanyat per la seva importància arquitectònica, religiosa, històrica i/o simbòlica en una àrea geogràfica concreta, en aquest cas una comarca. Aquest concepte no s'ha de confondre amb la Catedral de Terrassa, una veritable catedral que es troba al Vallès.
«Catedral del Vallès» pot referir-se a:
* Sant Esteve de Castellar del Vallès, que en realitat és una església parroquial d'aspecte imponent.
* Monestir de Sant Cugat del Vallès, que de fet és també una església parroquial i històricament un poderós monestir.
# Quint Cecili Metel Crètic (qüestor)

Quint Cecili Metel Crètic (en llatí Quintus Caecilius Metellus Creticus) va ser un magistrat romà de parentiu incert amb altres Metels. Podria ser fill de Quint Cecili Metel Crètic, cònsol el 69 aC.
Se suposa que va ser qüestor amb Gai Treboni potser l'any 60 aC, i va donar suport a l'adopció de Publi Clodi Pulcre per part d'una família plebea per motius electorals, quan Treboni s'hi va oposar. Però això només és una conjectura, ja que Ciceró no el menciona al parlar de Gai Treboni, però sí que parla d'un Metel, mort quan Ciceró va tornar de l'exili l'any 56 aC, que sempre s'havia mostrat el seu enemic. Cap dels Metels coneguts respon a aquesta descripció i per això es suposa que va ser el col·lega de Treboni.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1064-1065.
# Cincí

En botànica, cincí fa referència a un tipus d'inflorescència caracteritzada per ser un monocasi escorpioide amb les branques laterals situades en més d'un pla i, per tant, amb les successives branques arranjades tridimensionalment. És típic en algunes boraginàcies i un bon exemple n'és el gènere Symphytum.

## Bibliografia

* Font i Quer, Pius; Bolòs, Oriol de. Iniciació a la botànica. 2a. edició. Fontalba, 1979. ISBN 84-85530-08-X.
* Aguilella, Antoni; Puche, Felisa. Diccionari de botànica. Col·lecció: Educació (sèrie materials). Publicacions de la Universitat de València, 2004. ISBN 9788437059150.
# Pedrons del camí vell del Castell (Balsareny)

Pedrons del camí vell del Castell era un conjunt de petites construccions de caràcter religiós del municipi de Balsareny (Bages).

## Descripció

De les catorze capelles originals només en queda una. Totes tenien una factura similar: el primer metre construït en pedra, l'espai de la capelleta és fet amb maó, i la coberta -a dues aigües molt pronunciades- és formada amb tres gruixos de rajola.
Hi ha restes de la reixa de ferro que tancava la capelleta.

## Història

Hi havia hagut catorze capelletes de dimensions i característiques similars, distribuïdes al llarg del camí antic d'anar al castell, concretament entre la palanca i l'església del castell. Aquestes capelles de viacrucis es van construir a la primera dècada del segle xx. Inicialment les estacions es van preparar amb estampes enquadernades i més tard amb rajoleta. A conseqüència de la Guerra Civil se'n van enderrocar moltes i només d'algunes només en queden les restes.
La capella de Sant Antoni, construïda fa pocs anys al camí nou que puja cap al castell, es va aixecar en record de les capelletes de viacrucis que hi havia hagut. Aquesta capella conté una rajola amb la imatge de Sant Antoni.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pedrons del camí vell del Castell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Atelopus bomolochos

Atelopus bomolochos és una espècie d'amfibi que viu a l'Equador.
Es troba amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Coloma, L.A., Ron, S., Lötters, S., Bustamante, M.R., Merino-Viteri, A. & Salas, A. 2004. Atelopus bomolochos. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 8 d'abril del 2008.
# Manas (desambiguació)

«Manas» té aquests significats:
Toponímia
* Manas, riu d'Assam.
* Manas (Droma), municipi francès.
# Henri De Wolf

Henri De Wolf (Deinze, 17 d'agost de 1936 - 12 de gener de 2023) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1959 i 1969. Els seus èxits esportius més destacats foren una etapa a la Volta a Espanya de 1964 i la Fletxa Valona de 1962.

## Palmarès

* 1957
** 1r a la Volta a la província de Namur i vencedor de 2 etapes
* 1958
** 1r a la Volta a Limburg amateur i vencedor d'una etapa
* 1961
** Vencedor d'una etapa a la Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa del Tour de Xampanya
* 1962
** 1r a la Fletxa Valona
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1963
** 1r a la Druivenkoers Overijse
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
* 1964
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa del Tour del Sud-Est

### Resultats al Tour de França

* 1963. 33è de la classificació general
* 1964. Abandona (7a etapa)
* 1965. 60è de la classificació general
* 1966. 76è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1964. 14è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1965. 46è de la classificació general
* 1969. 62è de la classificació general

## Referències

* ↑ Statius, Anthony. «Waalse Pijl-winnaar en vishandelaar Henri De Wolf (86) overleden: "Hij was een vechtjas op de fiets"». HLN, 13-01-2023. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «Henri De Wolf». ProCyclingStats. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Henri DE WOLF» (en italià). [Consulta: 3 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Henri de Wolf a www.sitiodeciclismo.net
# Quint Cecili Metel Nepot (cònsol 98 aC)

Quint Cecili Metel Nepot (en llatí Quintus Caecilius Q. F. Q. N. Metellus Nepos) va ser un magistrat romà. Era fill de Quint Cecili Metel Baleàric (Quintus Caecilius Q. F. Q. N. Metellus Balearicus). El seu renom, Nepos, es deu probablement al fet que va ser el net més gran de Quint Cecili Metel Macedònic (Quintus Caecilius Q. F. L. N. Metellus Macedonicus). La branca dels Metel era tan nombrosa que es va fer necessari, per poder-los distingir entre ells, que cada membre de la família tingués alguna designació personal. Formava part de la gens Cecília.
Va treballar per a aconseguir el retorn de l'exili del seu parent Metel Numídic l'any 99 aC. Va ser cònsol el 98 aC juntament amb Tit Didi. En aquest any els dos cònsols van fer aprovar la Lex Caecilia Didia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1059-1060.
# François Santoni

François Santoni (Ajaccio, 6 de juny de 1960 – Monacia-d'Aullène, 17 d'agost de 2001), fou un polític cors.
El 1978 es va unir al Front d'Alliberament Nacional de Còrsega, del que el 1982 fou responsable militar del sector Gravone, una vall propera a Ajaccio. De dia treballava com a mestre, i de nit dirigia un grup d'uns trenta homes.
Fou arrestat el 1985 i condemnat a 8 anys de presó acusat d'atacs contra l'Estat Major de l'Exèrcit i una vila de vacances del Commissariat de l'Energia Atòmica. Fou internat a Fleury-Mérogis on hi trobà per primer cop Jean-Michel Rossi, amb el que va mantenir una gran amistat.
Després de ser traslladat a diferents presons, Santoni fou alliberat a Nimes el maig de 1989 i amnistiat l'agost següent. Aleshores esdevingué assistent parlamentari de Max Simeoni, diputat europeu escollit a la llista d'Els Verds. Durant el mandat de Max Simeoni, Santoni fou el gerent oficial del CGFA i responsable de l'empresa de transports de cabals Bastia Securita.
El 1992 fou encarregat pel FLNC-Canal Històric per a emprendre negociacions amb l'Estat francès. El mateix any esdevingué company de Marie-Hélène Mattei, advocada de Bastia encarregada de defensar miliants nacionalistes.
El 1996 va trencar amb Marcel Lorenzoni, un altre militant històric, que li recriminava les discussions amb el poder.
El gener de 1996 fou escollit secretari nacional de la Cuncolta, i fou acusat a finals d'any d'un intent d'atamptat contra el propietari del golf de Sperone. La seva companya també fou empresonada per aquest afer. Fou alliberat el novembre de 1998.
Trencà amb el FLNC després de l'assassinat del prefecte Claude Érignac. Aleshores va fundar Armata Corsa. Fou assassinat a trets el 17 d'agost de 2001 en un casament a Monacia-d'Aullène.
Dins el seu àlbum Boucan d'enfer, Renaud li dedicà la cançó Corsic'armes.
# Smithita

* No s'ha de confondre amb la smythita, un altre mineral sulfur..
La smithita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor de George Frederick Herbert Smith (Edgbaston, Anglaterra, 26 de maig de 1872 - 20 d'abril de 1953), cristal·lògraf i conservador del British Museum of Natural History, a Londres. La herbertsmithita també rep el nom en honor seu.

## Característiques

La smithita és una sulfosal de fórmula química AgAsS₂. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1905. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la smithita pertany a «02.C - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Ni, Fe, Co, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: achavalita, breithauptita, freboldita, kotulskita, langisita, niquelina, sederholmita, sobolevskita, stumpflita, sudburyita, jaipurita, zlatogorita, pirrotina, troilita, cherepanovita, modderita, rutenarsenita, westerveldita, mil·lerita, mäkinenita, mackinawita, hexatestibiopanickelita, vavřínita, braggita, cooperita i vysotskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Lengenbach, situada a la localitat de Fäld, a Valais (Suïssa). També ha estat descrita a França, Alemanya, Espanya, Irlanda, Polònia, Iran, el Japó, Xile i el Perú.

## Referències

* ↑ «Smithite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2021].
# Patricia Cowings

Patricia Cowings (Nova York, 15 de desembre de 1948) és una psicofisiòloga aeroespacial. Va ser la primera dona americana que va ser entrenada com a astronauta científica per la NASA; tot i que va ser alternativa per a un vol espacial el 1979, no va viatjar a l'espai. És més coneguda pels seus estudis sobre la fisiologia dels astronautes a l'espai exterior, així com per ajudar a trobar cures per al mal del moviment dels astronautes.

## Biografia

Cowings va néixer i es va criar al Bronx, Nova York, el 15 de desembre de 1948. És l'única filla de Sadie B. i Albert S. Cowings. Sadie era professora ajudant de preescolar. Albert era propietari d'una botiga de queviures. Va tenir altres tres germans que es van convertir en un general de l'exèrcit de dues estrelles, un músic de jazz i un periodista independent. Els seus pares van emfatitzar l'educació com una "manera de sortir del Bronx".
Va estudiar psicologia i fisiologia, i després un postgrau d'enginyeria on va poder participar en el disseny d'un transbordador. Això la va apassionar pel camp espacial, i va esdevenir la primera dona afroamericana entrenada com a astronatura per a la NASA, encara que no va arribar a anar mai a l'espai.
Aquesta psicofisiòloga espacial va treballar a la NASA des del 1971, on va desenvolupar i patentar un sistema d'entrenament anomenat Exercici d'entrenament de retroalimentació autogen (AFTE) que permet respondre la cinetosi, marejos o desorientació en el cos dels astronatures. La seva investigació també va ajudar a prevenir el desgast muscular gràcies a exercicis per treballar els músculs que es fan servir a l'espai.

## Referències

* ↑ «Patricia S. Cowings, Ph. D». The Benjamin Banneker Institute for Science and Technology. Arxivat de l'original el 12 abril 2016.
* ↑ «Patricia Cowings, PhD, NASA psychopysiologist». Arxivat de l'original el 10 febrer 2015.
* ↑ Wayne, Tiffany. American Women of Science Since 1900. 130 Cremona Drive, P.O. Box 1911 Santa Barbara, California 93116 1911: ABC CLIO, LLC, 2011, p. 320–321. ISBN 978-1-59884-158-9.
* ↑ Notable Black American women. Detroit: Gale Research, 1996. ISBN 9780810391772. OCLC 24468213.
* ↑ 1964-, Oakes, Elizabeth H.. Encyclopedia of world scientists. Rev. Nova York: Facts on File, 2007. ISBN 9780816061587. OCLC 83610106.
* ↑ 1934-, Gubert, Betty Kaplan. Distinguished African Americans in aviation and space science. Westport, Conn.: Oryx Press, 2002. ISBN 9781573562461. OCLC 47013254.
* ↑ Palomino, Zinthia. Dones negres en la ciència. Barcelona: Wanafrica ediciones, 2020. ISBN 978-84-17150-86-0.
# Barraca del camí del Masot IV

La Barraca del camí del Masot IV és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Malgrat la seva aparença exterior és en realitat una petita barraca envoltada d'una gran quantitat de pedra sobrera, que forma al seu davant un petit clos amb menjadora inclosa. És de planta de ferradura i orientada al sud-est.
El seu portal està rematat amb una llinda i arc de descàrrega. Al seu damunt, la cornisa és lleugerament ondada i la coberta està acabada amb llosetes.
La cúpula interior és amb aproximació de filades fins a una alçada màxima de 3'15m. El diàmetre interior és 1'90m.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca del camí del Masot IV». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Manaquí ventregroc

La manaquí ventregroc (Neopelma sulphureiventer) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae).
Viu entre la malesa del bosc a les terres baixes, a l'est del Perú, nord i est de Bolívia i oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Manaquí ventregroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ BirdLife International. «Sulphur-bellied Tyrant-manakin. Neopelma sulphureiventer» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura. Rev. 20/02/2023
# Lake Forest (Illinois)

Lake Forest és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2008 tenia 21.300 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Forest tenia 20.059 habitants, 6.687 habitatges, i 5.329 famílies. La densitat de població era de 459,1 habitants/km².
Dels 6.687 habitatges en un 39% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,6% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 20,3% no eren unitats familiars. En el 18,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 19,7% entre 25 i 44, un 28,6% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,5 homes.
Entorn del 15% de les famílies i el 2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Forest». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Forest». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.