OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diòdot d'Èritres

Diòdot (grec antic: Διόδοτος, llatí: Diodotus) fou un escriptor de l'antiga Grècia nadiu d'Èritres de Jònia que segons Ateneu va ser l'autor de l'obra ἐφημερίδες Ἀλεξάνδρου («Efemèrides d'Alexandre»), cosa que el situa en temps d'Alexandre el Gran.

## Referències

* ↑ 1.Diodotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1019
# Diòfanes de Nicea

Diòfanes de Nicea (grec antic: Διοφάνης, llatí: Diophanes) fou un escriptor grec nascut a Nicea (Bitínia) al segle i aC. Resumí el llibre d'agricultura de Cassi Dionís pel rei Deiòtar I de Galàcia. El llibre constava de sis volums i encara fou més abreujat per Gai Asini Pol·lió posteriorment, segons la Suda. Diversos fragments seus són citats al De Re Rustica, col·lecció de textos agrícoles de Luci Juni Moderat Columel·la.

## Referències

* ↑ Diophanes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1049
# Docusat de sodi

El docusat sòdic és un laxant del tipus emol·lient. Té funcions de detergent aniònic que disminueix la tensió superficial entre l'aigua i els lípids, cosa que permet la mescla dels lípids de les femtes amb l'aigua, estovant el bolus fecal, incrementant-ne el volum i facilitant-ne l'excreció.

## Referències

* vademecum
# Documents Documenta

Documents Documenta és una editorial de poesia en català nascuda l'any 2020 i vinculada a la llibreria Documenta de Barcelona. El seus fundadors són Nura Nieto i Lluís Ruiz que en aquell moment hi treballaven com a llibreters.
Van iniciar la trajectòria editorial amb la publicació del llibre Apunts per a un incendi dels ulls, del poeta Gabriel Ventura. Per donar a conèixer el nou segell i el llibre, Ventura es va tancar a l'aparador de la Documenta durant tot un dia en un espai dissenyat per l'artista Rosa Tharrats on tot el que hi passava era emès en directe per Instagram. A l'equip editorial hi ha també el corrector Genís Poch i la dissenyadora Marina Martínez.
Documents Documenta comença amb la intenció de publicar joves poetes catalans editant noms com Oriol Sauleda, Àngels Moreno o Roser Bastida, o la reedició del Llibre dels Homes de Dolors Miquel. Aviat ho compaginen amb obres i antologies de poetes més referencials. És el cas de l'obra completa de Jordi Pope, Que jo em guardi de dir amén; l'antologia de Joan Josep Camacho Grau, A recer de les gosses hipodèrmiques, o la reedició del Llibre dels Homes de Dolors Miquel.

## Referències

* ↑ «Documents Documenta o l’escissió del llenguatge». [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ Montfort, Jose de. «Parlem de Documents Documenta amb Nura Nieto» (en castellà), 05-05-2021. [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ 324cat. «El poeta Gabriel Ventura viu un dia dins de l'aparador de la llibreria Documenta», 04-12-2020. [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ «Documents Documenta se presenta con acción durará 24 horas en un escaparate» (en castellà), 02-12-2020. [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ Costa-Gramunt, Teresa. «Oriol Sauleda: “Els poetes no tenen acadèmia”». [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «L'irradiador - "A recer de les gosses hipodèrmiques", la poesia de Camacho Grau», 05-11-2022. [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ «Les recomanacions per aquest Sant Jordi dels redactors d’El Temps» (en catalan), 23-04-2023. [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ Crowder, Matías. ««Pope, un gran desconegut de l’acadèmia»», 29-04-2022. [Consulta: 12 juliol 2023].
# Dicționarul explicativ al limbii române

Diccionarul explicativ al limbii române ("El diccionari explicatiu de la llengua romanesa", conegut per l'abreviatura DEX), és el diccionari més important de la llengua romanesa, publicat per l'Institut de Lingüística de l'Acadèmia Romanesa (Institutul de Lingvistică "Iorgu Iordan" - Al. Rosetti").
Es va editar per primera vegada el 1975. El 1988 es va publicar un suplement, anomenat DEX-S, que incloïa omissions de l'edició anterior. La segona edició es va publicar el 1996 i incloïa algunes definicions noves i els canvis ortogràfics del 1993. Aquesta edició té més de 65.000 entrades principals. La darrera edició es va publicar el 2016 i conté 67.000 entrades.

## Referències

* ↑ «DEX - Dictionarul explicativ al limbii romane - editia 2016». [Consulta: 30 agost 2019].
# Didalets

Didalets, didalets de la Mare de Déu, dolçamel, gallet gallarets, mare-selva, mare de bosc, mata-selva, lligabosc mediterrani (Lonicera implexa), rotaboc, xuclamel és una planta amb flor de la família de les caprifoliàcies i del gènere Lonicera.

## Descripció

És un lligabosc de fulla persistent que fa d'1 a 4 metres de llargada.
Les fulles, de 2 a 5 cm de llargada i d'1 a 2,5 cm d'amplada. Són sèssils, ovals, coriàcies, persistents, enteres, amb una vora estreta translúcida a tot el marge del limbe. Tenen l'anvers lluent i el revers mat i glauc. Les fulles de les branques florals estan soldades de dues en dues per la base i corbades en forma de cullera.
Les flors són molt grosses i flairoses d'un blanc groguenc. La corol·la és tubular i d'uns 4 cm, oberta en dos llavis desiguals, l'inferior enter i el superior dividit en 4 lòbuls. Tenen 5 estams que gairebé no sobresurten inserits al tub de la corol·la. Les flors s'agrupen en inflorescències sèssils entremig de dues fulles. Floreix entre els mesos d'abril i juliol.
El fruit és una baia ovoide de 7 a 8 mm de color vermell i no és comestible.

## Distribució i hàbitat

La seva distribució és mediterrània, des del litoral occidental de Turquia fins a Portugal, també es troba al nord d'Àfrica (de Tunísia al Marroc). Es troba arreu dels Països Catalans, però a l'interior de Catalunya a pocs llocs més enllà d'uns 50 km de la costa, en canvi es troba a tot el litoral i prelitoral. Normalment viu des del nivell del mar fins als 800 m d'altitud. Més rarament també es troba entre els 800 i els 1.200 metres.

## Altres noms

Gavarrera, lligabosc, mamellera, rotaboc, xuclamel, baladre bord, ditets de la Mare de Déu, banya de cabra, dolçamel, gallaret, gallets, matacabra borda, patimanetes, pipera, piponera, gallinassa, herba santjoanera, mare del bosc, sabatetes, xuclamel valencià i xuplamel.

## Etimologia

El nom lonicera prové del llatí, i està dedicat al botànic alemany Adam Lonitzer (1528-1586); i implexa, que significa "entrellaçada" (degut a les fulles enganxades per la base de dues en dues).

## Referències

* 1 2 «didalets». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ http://www.termcat.cat/ca/Cercaterm/
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2010-03-16. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 207-208. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ «Lonicera implexa». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
# Doble sostingut

El doble sostingut és una alteració accidental que dobla l'efecte del sostingut $\sharp$. Quan el doble sostingut es col·loca davant d'una nota, aquesta puja la seva altura un to sencer (és a dir, dos semitons), enlloc de pujar només un semitò com passa amb el sostingut.
A la pràctica, doncs per exemple, si escrivim un doble sostingut a un do, "sonarà" un re. O si escrivim un doble sostingut a un fa, "sonarà" un sol.

## Referències

* Els Principis Fonamentals de l'Harmonia. Narcís Bonet. Dinsic Publicacions Musicals. 118 pàgines.
* HARMONIA I - Textos de música moderna. Enric Alberich Artal, 2009. Dinsic Publicacions Musicals. 248 pàgines. ISBN 978-84-96753-22-8

## Bibliografia

* Història de la Música Catalana, Valenciana i Balear. Dels inicis al Renaixement (vol.I), Barroc i classicisme (vol.II), Del Romanticisme al Nacionalisme (vol.III), Del Modernisme a la Guerra Civil (vol.IV), De la postguerra als nostres dies (vol.V), Música popular i tradicional (vol.VI), Música de participació i de noves tecnologies (vol.VII), Música universal (vol.VIII) i Diccionari (vols.IX i X). Compilació de 10 volums. Edicions 62, anys 2000 a 2003. ISBN 84-297-4700-1
* La Música i la Ciència en Progrés. Josep M. Mestres Quadreny, 2010. Arola Editors. 164 pàgines. ISBN 978-84-92839-62-9
# Pikétnoie

Pikétnoie (en rus: Пикетное) és un poble de l'óblast d'Omsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 819 habitants. Pertany al districte rural de Mariànovka.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ Топографическая карта Омской области
# Resolució 462 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 462 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada el 9 de gener de 1980. Després de considerar un tema de l'ordre del dia del Consell i davant la manca d'unanimitat entre els seus membres permanents, el Consell va decidir convocar una reunió d'emergència de l'Assemblea General de les Nacions Unides per discutir la invasió soviètica de l'Afganistan.
Dos dies abans de l'aprovació de la Resolució 462, un projecte de resolució anterior havia estat vetat per la Unió Soviètica. Durant els debats del projecte de resolució, alguns membres del Consell van ressaltar la naturalesa greu de la situació i van justificar un debat de l'Assemblea General.
La resolució va ser adoptada per 12 vots contra dos (Alemanya Oriental, Unió Soviètica) amb una abstenció de Zàmbia.
Després de la resolució, es va produir la Sisena sessió especial d'emergència de l'Assemblea General de les Nacions Unides.

## Referències

* ↑ Kapteyn, Paul Joan George. International organization and integration: annotated basic documents and descriptive directory of international organizations and arrangements. 2a edició. Brill Archive, 1981, p. 215. ISBN 978-90-247-2579-3.
* ↑ United Nations Secretary-General. Repertory of practice of United Nations organs: Supplement. Articles 9 to 22 of the Charter, covering the period 1 January 1979 to 31 December 1984, Issue 6. United Nations Publications, 2006, p. 70. ISBN 978-92-1-133659-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)
* Resolució 377 de l'Assemblea General de les Nacions Unides

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Josep Maria Martí Torres

Josep Maria Martí Torres (Mataró, 27 de gener de 1922 - ?, 11 de febrer de 1997) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Començà a jugar a futbol a l'Iluro SC de la seva ciutat natal, i al seu continuador, el CE Mataró. L'any 1941 fitxà pel Granada CF, club on jugà durant cinc temporades, dues d'elles a primera divisió, amb 27 partits jugats en aquesta categoria.
L'any 1946 ingressà al RCD Espanyol, on jugà durant dues temporades de suplent de Josep Trias. Decidí marxar novament, aquest cop al Reial Múrcia, club on romangué durant cinc noves temporades, una d'elles a Primera. Acabà la seva carrera als clubs CF Gandia, Real Jaén CF i CF Badalona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 «Josep Maria Martí Torres». Gran Enciclopèdia Catalana, 28-02-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Fitxa de Martí». Periquito.cat. [Consulta: 7 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Fake

* Per a altres significats, vegeu «Fake (manga)».
Fake (fals en anglès) és en general una falsificació usada particularment a la Internet i en especial entre els usuaris de programes de descàrregues (com els P2P), per referir-se generalment a un fitxer informàtic o un servidor fals, que no és el que sembla. També es pot utilitzar per descriure un muntatge fotogràfic, un anunci fals, etc. El terme fake pot referir-se a:
* Arxiu informàtic: un arxiu, particularment d'àudio o de vídeo, el nom del qual el fa passar per un altre.
* Servidor o pàgina web: un servidor que es fa passar per un altre. En el cas de les pàgines web, a vegades són producte de pràctiques com el typosquatting.
* Usuaris que suplanten d'altres usuaris: el terme fake també s'utilitza per referir-se a usuaris que es fan passar per altres membres de fòrums, xats, etc. També es denomina així la poca credibilitat d'una història o comentari d'un usuari.
* Muntatge fotogràfic: aquest terme també sol utilitzar-se per referir-se a algun tipus de muntatge fotogràfic.
* Contrapublicitat: en aquest camp, fake és una campanya en què s'agafa com a model una campanya ja coneguda d'alguna marca o institució pública en què es canvia el contingut, però no la imatge. Així s'aconsegueix captar l'atenció d'un públic ja perceptiu a aquesta informació per proporcionar-li una altra de completament diferent.
Viccionari
# Marc Sexti Sabí

Marc Sexti Sabí (llatí: Marcus Sextius Sabinus) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Formava part de la gens Sèxtia, una gens romana d'origen plebeu.
Va seguir el cursus honorum i era edil plebeu l'any 203 aC i pretor l'any següent, el 202 aC. El 201 aC va obtenir el govern de la província de la Gàl·lia Cisalpina com a propretor.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXX,26,27
# Tit Quinti Cincinnat Capitolí

Tit Quinti Cincinnat Capitolí és el nom dels següents personatges:
* Tit Quinti Cincinnat Capitolí (tribú consular 388 aC)
* Tit Quinti Cincinnat Capitolí (tribú consular 368 aC)
# Doroteu (metge segle II aC)

Doroteu (en llatí Dorotheus, en grec antic Δωπόθεος) va ser un metge grec que va escriure l'obre titulada Ὑπομνήματα (Commentarii) mencionada per Flegó, que no es conserva. Va viure probablement al segle ii aC. Podria ser la mateixa persona de nom Doroteu que Plini esmenta com a metge nadiu d'Atenes. Galè menciona dues vegades un Doroteu Heli (Helios) que també podria ser el mateix.

## Referències

* ↑ Dorotheus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1069
# Pikk Hermann

Pikk Hermann (el Gran Hermann) és una torre del Castell de Toompea, que s'alça al pujol de Toompea a Tallinn, la capital d'Estònia. La primera part de la torre fou construïda entre els anys 1360-70. Posteriorment, la torre es va reconstruir fins a una alçada de 45,6 m al segle xvi. Hom pot arribar al capdamunt de la torre mitjançant una escala de caragol de 215 graons.
La torre de Pikk Hermann és situada al costat de l'edifici del Parlament d'Estònia, i la bandera d'Estònia que oneja al cim de la torre, a 95 msnm és un dels símbols de la sobirania del país.
La bandera, que mesura 191 cm per 300 cm, s'issa mentre sona l'himne nacional quan surt el sol (però no abans de les 7 del matí), i es recull quan el sol es pon (però no més tard de les 10 de la nit). Mentre la bandera baixa, s'escolta la cançó popular «Mu isamaa on minu arm».

## Referències

* ↑ «Toompea Castle» (en anglès), 26-09-2007. [Consulta: 20 maig 2009].

## Enllaços externs

* Sobre Pikk Hermann Arxivat 2008-12-10 a Wayback Machine. (estonià)
* Segell del servei postal estonià amb el Pikk Hermann (anglès)
# Resolució 460 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 460 del Consell de Seguretat de l'ONU, fou aprovada per unanimitat el 21 de desembre de 1979, després de prendre nota de l'Acord de Lancaster House, el Consell va decidir rescindir les mesures adoptades contra Zimbàbue-Rhodèsia en les resolucions 232 (1966) i 253 (1968) i qualsevol resolució posterior. La resolució va lamentar la "pèrdua de vides, malbaratament i patiment" durant els últims 14 anys causada per la rebel·lió a Rhodèsia del Sud.
La resolució va dissoldre el Comitè establert en la Resolució 253 i va encomanar als Estats membres, en particular als estats en primera línia, la implementació de les sancions contra Rhodèsia del Sud. El Consell va exigir l'assistència urgent de la comunitat internacional al poble de Zimbabwe i va recordar a les parts que defensessin l'acord.
La resolució 460 va acabar demanant al poder administratiu, el Regne Unit, que no es quedin ni ingressin al país forces sud-africanes o altres mercenaris. Finalment, el Consell va decidir mantenir la situació sota revisió fins que Rhodèsia del Sud va obtenir la independència total (com a Zimbabwe).
La resolució va ser aprovada per 13 vots a cap, mentre que Txecoslovàquia i la Unió Soviètica es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Josep Maria Martí Font

* No s'ha de confondre amb el directiu de petanca amb el mateix nom.
Josep Maria Martí Font (Mataró, 1950 - Barcelona, 12 de febrer de 2024) va ser un periodista català.
Després d'estudiar Dret i Ciències Econòmiques a la UB, va començar a fer de periodista a la premsa alternativa, en capçaleres com Star, Disco Express, Ajoblanco, Fotogramas o Vibraciones; fou també un dels membres fundadors de Ràdio 4. Interessat igualment pel món de l'art, entre 1975 i 1979 dirigí la Galeria G de Barcelona, on exposaren icones de la cultura pop, com Andy Warhol o Wolf Vostell, o la Galeria mec-mec, més centrada en l'àmbit de la contracultura. Del 1979 al 1984 va estar als Estats Units, on fou enviat especial de la revista Lecturas i col·laborava amb La Vanguardia, entre d'altres, unes feines que compaginava amb fer guions per Hollywood.
El 1984 fitxà per El País, on va estar a les seccions Societat i Internacional. Va ser corresponsal a Alemanya per El País del 1988 al 1994, on va explicar en directe la caiguda del mur de Berlín. Després fou redactor en cap de cultura del diari. Va tornar a Barcelona el 1997. El 2004 va esdevenir corresponsal a París i posteriorment cap de Cultura i Opinió de l'edició catalana del diari.
Va escriure diversos llibres, com El día que acabó el siglo XX, Después del Muro. Alemania Europa 25 años más tarde, La España de las ciudades. Decadencia y auge o La fortaleza asediada: Los populismos contra Europa amb Christophe Barbier. També va escriure Désirs de France (Michalon, 2007) i Star, La Contracultura de los 70 (Glénat, 2008).

## Referències

* 1 2 3 NacióDigital. «Mor als 74 anys Josep Maria Martí Font, corresponsal històric d'«El País»». [Consulta: 13 febrer 2024].
* 1 2 3 «Fallece Josep Maria Martí Font, el periodista que explicó como nadie la caída del muro de Berlín» (en castellà). Metropoli, 13-02-2024. [Consulta: 13 febrer 2024].
* ↑ Catalina Serra, "Mor Josep Maria Martí Font, el periodista cultural que va narrar la caiguda del Mur de Berlín", Ara (13 de febrer de 2024)
* ↑ «Josep Maria Martí Font». CCCB, 19-05-2011. [Consulta: 13 febrer 2024].
# Eureka (Utah)

Eureka és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 766 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eureka tenia 766 habitants, 271 habitatges, i 197 famílies. La densitat de població era de 201,2 habitants per km².
Dels 271 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 27,3% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,2% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.875 $ i la renda mediana per família de 43.077 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.938 $ mentre que les dones 26.563 $. La renda per capita de la població era de 14.534 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Pikui

El Mont Pikui (ucraïnès: Піку́й) és una muntanya de 1.405 metres, punt més alt de l'Oblast de Lviv (Ucraïna) i que forma part dels Carpats.
Està situada a la frontera entre Lviv i les regions de Transcarpàcia. Forma part de la conca del Beskydy, i és part de la reserva nacional d'importància natural de "Pikui".El nom del cim probablement té un origen traci o il·liri.

## Referències

* ↑ Institut für Naturwissenschaften, Geographie und Naturgeschichte – Die höchsten Gipfel der ukrainischen Karpaten und deren geomorphologischen Regionen Arxivat 2015-01-10 a Wayback Machine.; abgerufen am 31. Oktober 2017 (ukrainisch)
* ↑ Plantilla:Webarchiv auf mountain.land.kiev.ua; abgerufen am 31. Oktober 2017 (ukrainisch)
* ↑ «Eastern Beskydy» (en anglès). summitpost.org.

## Enllaços externs

* Cims més alts de Carpathians Arxivat 2013-06-25 a Wayback Machine.
* Рельєф Львівської області. Гори. Гора Пікуй - найвища точка Львівщини(en ucraïnès)
# Salisbury (Nou Hampshire)

Salisbury és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 1.143 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Salisbury tenia 1.137 habitants, 435 habitatges, i 324 famílies. La densitat de població era d'11 habitants per km².
Dels 435 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69% hi vivien parelles casades, en un 4,1% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 17% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 31,1% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.000$ i la renda mediana per família de 62.321$. Els homes tenien una renda mediana de 36.991$ mentre que les dones 28.462$. La renda per capita de la població era de 23.112$. Entorn del 0,6% de les famílies i l'1,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Salisbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Salisbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.