OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gertrudis de Hackeborn

Gertrudis de Hackeborn (1232-1292) fou una abadessa del convent cistercenc de Helfta, prop de l'actual Eisleben, a Alemanya.

## Biografia

Gertrudis de Hackeborn va néixer prop de Halberstat en 1232. Era membre de la dinastia Hackeborn de Turíngia i germana de Santa Mechtilde. A una edat jove, va entrar en el convent cistercenc de Roderdorf, on va ser triada abadessa en 1251 a l'edat de 19 anys. Va fundar el convent de Hederleben en 1253 amb l'ajuda dels seus dos germans, Albert i Lluis però va patir falta d'aigua, de manera que va rebre el castell de Helpeda (Helfta) i la terra que ho envoltava i va traslladar aquí a la seva comunitat en 1258.
Mentre era abadessa, el convent de Helfta es va fer famosa per tot el Sacre Imperi Romanogermànic per les seves pràctiques d'ascetisme i misticisme. Gertrudis exigia que les seves monges anessin educades en les arts liberals, però especialment en la Bíblia. Sota el lideratge de l'abadessa Gertrudis, el monestir de Helfta va ser molt considerat per la seva vitalitat espiritual i intel·lectual. Malgrat la protecció de poderoses famílies, va ser saquejat almenys dues vegades en temps de Gertrudis.
Gertrudis de Hackeborn no ha de ser confosa amb santa Gertrudis la Gran. L'abadessa mai va escriure gens, ni va rebre cap revelació de Déu ni va ser canonitzada. Gertrudis la Gran va néixer uns vint anys després d'ella, i va viure com una monja comuna i corrent en el convent de Helfa.

## Referències

* 1 2 Ott, Michael.
* ↑ Catholic News Agency, 11 November 2012
* ↑ Lindemann PhD., Kate.
# Gegants de Montbau

Els Gegants de Montbau són dos gegants, el Cebrià i la Justina, de la colla gegantera de Montbau de Barcelona. Construïts a proposta de l'Associació Excursionista d'Etnografia i Folklore de Montbau (AEEF), representen els primers habitants d'aquella zona de la serra de Collserola. Ramon Aumedes, del Taller Sarandaca, va crear el Cebrià l'any 2010, i l'any següent la Justina.
Van rebre el nom de Cebrià i Justina en referència a l'ermita de Sant Cebrià i Santa Justina, ubicada al barri, on al segle XII es va establir el primer nucli de veïns. Per aquest motiu duen vestits de l'edat mitjana i llueixen símbols al·legòrics de Montbau i de Collserola. En Cebrià porta capa, espasa i escut de cavaller en el qual es pot distingir l'escultura Ritme i Projecció, element representatiu de Montbau. I la Justina, amb corona de flors boscanes, duu un petit garrí de porc senglar a la mà dreta.
El Cebrià i la Justina són els amfitrions de la Trobada Gegantera de Montbau, que es celebra cada any per la Festa Major de Montbau, al voltant del 30 de setembre, sant Jeroni, patró de l'església de Montbau. Hi participen colles vingudes de tota la ciutat i de la resta del país.

## Referències

* 1 2 «Gegants de Montbau». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «VI Trobada Gegantera a Montbau». La Casa dels Entremesos, 04-10-2015.
* ↑ «Festa Major Montbau 2019». Ajuntament de Barcelona. Districte d'Horta-Guinardó, 21 setembre a 6 octubre 2019.
# Sane

«Sane» té aquests significats:
* Sane (Acte), ciutat de la península Calcídica.
* Sane (Pal·lene), ciutat de la península Calcídica.
# Sambuca di Sicilia

Sambuca di Sicilia (sicilià Sammuca o Zabut) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 6.307 habitants. Limita amb els municipis de Bisacquino (PA), Caltabellotta, Contessa Entellina (PA), Giuliana (PA), Menfi, Santa Margherita di Belice i Sciacca.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Martino Maggio | Llista cívica |
# Sambus

Sambus (Sambhu) fou un rei indi que es va enfrontar amb Alexandre el Gran el 326 aC.
Com que no va pagar el tribut exigit, Alexandre el Gran va atacar el regne de Musicà (Musicanus, Mûshika), regne anomenat Sindhu. Musicà es va rendir i va rebre en feu el seu regne (moderna Alor); després va atacar al seu veí, Oxicà o Porticà (Oxicanus o Porticanus) que regnava prop de la moderna Sukkur. Va seguir llavors cap al sud i va atacar a Sambus entre les muntanyes Kirthar i l'Indus, amb capital a Sindimana identificada amb la moderna Sehwan.
Quan Alexandre va tirar endavant, aquestos regnes es van revoltar. La revolta estava inspirada pels bramans que tenien un centre religiós a una ciutat anomenada Harmatelia. Els macedonis van mantar molts rebels i els brahmans van ser penjats i Musicà que havia donat suport als rebels, fou crucificat però Sambus es va poder escapar; la revolta es va estendre a Gandara on el satrapa va morir, però finalment els macedonis van pacificar el país.

## Referències

* ↑ Flavi Arrià. «llibre VI». A: Anabasis De Alejandro Magno (en castellà). 1a edició, 2a impressió. Gredos, 1982. ISBN 84-249-0306-4.
# GMail Drive

GMail Drive és una aplicació extraoficial para Microsoft Windows basada en l'ús d'un compte de correu Gmail com unitat d'emmagatzematge virtual en Internet. Està basat en GmailFS, un sistema d'arxius desenvolupat per Richard Jones. GMail Drive fou publicat en 2004 i funcional ja el 2005 que és anterior a directori de l'aplicació actualitzada de Google de Google Drive publicat el 24 d'abril de 2012. A partir de 2015 la pàgina oficial de l'extensió declara el projecte mort.
Internament realitza l'operació d'enviar missatges de correu amb dades adjuntes, des de i cap al nostre propi compte de correu, aconseguint així que aquestes dades adjuntes hi quedin emmagatzemades. No obstant això, el que podem veure de l'aplicació és simplement un sistema de carpetes similar al del nostre sistema operatiu, en el qual podem fer totes les funcions bàsiques: crear carpetes, copiar, enganxar, arrossegar, eliminar...
Aquesta aplicació està subjecta a les limitacions de qualsevol compte Gmail. El rang de la grandària dels arxius amb els quals es pot treballar ha de ser el mateix que el permès per a l'enviament d'arxius adjunts (màxim de 25 MB), existint la limitació de velocitat o possibles problemes dels servidors proporcionats per l'empresa Google, per al seu sistema de correu.
A més, els arxius amb extensions perilloses per a GMail (per exemple arxius .exe i altres) s'han de canviar de nom abans de gravar-se en el disc virtual.

## Referències

* ↑ Web de l'aplicació
* ↑ http://www.viksoe.dk/code/gmail.htm
* ↑ «Gmail:Help Center - What's the maximum attachment size?». Google, 24-02-2004. [Consulta: 20 març 2007].

## Vegeu també

* Dalvik
* APK
* Google Apps

## Enllaços externs

* Gmail Portable Hard Drive Arxivat 2005-11-30 a Wayback Machine.
* Vombato mail drive
# Giulio Rossi

Giulio Rossi (Roma, 1862 – Varese, 1934) fou un baix italià.
Va estudiar amb Oreste Tomassoni a Roma i va fer el seu debut el 1887 a Parma a Jone d'Errico Petrella. La temporada 1900-1901 va actuar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona. Quan deixà de cantar ensenyà cant a Milà i tingué com a deixeble a Jordi Frau.

## Referències

* ↑ Mas i Vives, Joan. Diccionari del Teatre a Les Illes Balears. L'Abadia de Montserrat, 2003. ISBN 9788484154778.
# Giulio della Rovere

Giulio della Rovere, o Giulio Feltrio della Rovere (Urbino, província de Pesaro i Urbino, Itàlia, 5 d'abril de 1533 – Fossombrone, província de Pesaro i Urbino, Itàlia, 3 de setembre de 1578) va ser un cardenal catòlic italià de la família della Rovere i duc de Sora.
Giulio era el segon fill de Francesco Maria I della Rovere i Leonor Gonzaga i el germà més petit de Guidobaldo II Della Rovere, Duc d'Urbino.
El 1538, quan el seu pare va morir, Giulio va heretar el Ducat de Sora, del qual va ser sobirà fins a 1578, any en què va ser nomenat arquebisbe de Ravenna i d'Urbino. En el tron ducal, el va succeir el seu nebot Francesco Maria II Della Rovere que ja era Duc d'Urbino.
Encara jove, Della Rovere va ser nomenat per al càrrec de cardenal i va ser oficialment entronitzat el 1548 amb només tretze anys. No obstant això, més tard va tenir tre fills il·legítims: Maria, Hipòlit (Ippolito), militar i Julià (Giuliano), eclesiàstic. Tots van ser posteriorment legitimats, així com els seus fills, pel papa Pius V el 1572 i Hipòlit va ser fet marqués de San Lorenzo in Campo.

## Referències

* ↑ Verstegen, Ian. Patronage and dynasty: the rise of the della Rovere in Renaissance Italy (en anglès). Truman State University Press, 2007.
* ↑ Williams, George L. Papal Genealogy: The Families And Descendants Of The Popes' (en anglès). McFarland, 2004.
* ↑ Litta, Pompeo. Famiglie celebri d'Italia. Della Rovere di Savona (en italià), 1834.
* ↑ La filla més jove d'Hipòlit, Lucrécia Della Rovere es va casar amb Marcantonio Lante (1566 - 1643) entre els seus successors trobem Hipólito Lante Montefeltro Della Rovere
# Giulio Vivanti

Giulio Vivanti (Màntua, 24 de maig de 1859 - Milà, 19 de novembre de 1949) va ser un matemàtic italià.

## Vida i Obra

Vivanti era de família jueva, lo qual li va donar problemes en els seus darrers anys de vida per l'antisemitisme nazi i feixista. Va estudiar enginyeria a la universitat de Torí i matemàtiques a la de Bolonya en la qual es va graduar el 1883 havent tingut com a professors Cesare Arzelà i Salvatore Pincherle. Després d'uns anys com assistent a Bolonya, va obtenir la venia legendi el 1892. Va ser professor de la universitat de Messina (1895-1907) i de la universitat de Pavia (1907-1924) abans d'anar a la universitat de Milà en la qual es va jubilar el 1934. Els adrrers anys de la seva vida van ser molt penosos perquè va ser expulsat de tots els càrrecs acadèmics per les lleis racials del govern feixista.
Vivanti és recordat, sobre tot, per haver estat un dels editors de la Enciclopedia delle matematiche elementari, una enciclopèdia de matemàtiques en set volums (1930-1953) que la Unione va decidir editar el 1909, encarregant a Luigi Berzolari la direcció de l'equip de redactors.

## Referències

* ↑ Coen, 2012, p. 356.
* ↑ Coen, 2012, p. 357.
* ↑ Luciano, 2013, p. 820.
* ↑ Marchisotto i Smith, 2007, p. 327.

## Bibliografia

* Coen, Salvatore. Mathematicians in Bologna 1861–1960 (en anglès). Birkhäuser, 2012. ISBN 978-3-0348-0226-0.
* Luciano, Erika «Fra tradizione e innovazione: l'Enciclopedia delle Matematiche Elementari (1909-1949)» (en italià). Bolletino della Unione Matematica Italiana, Vol. 6, Num. 9, 2013, pàg. 817-836. ISSN: 0392-4033.
* Marchisotto, Elena Anne; Smith, James T. The Legacy of Mario Pieri in Geometry and Arithmetic (en anglès). Birkhäuser, 2007. ISBN 978-0-8176-3210-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Giulio Vivanti» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* «Giulio Vivanti (1859 - 1949)». Mathematica Italiana, 2011. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2020. [Consulta: 1r febrer 2020]. (anglès)
# Scorpaena onaria

Scorpaena onaria és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 30 cm de llargària màxima.
* Boca obliqua.
* Cos vermellós i esquitxat de taques irregulars pàl·lides i alguns punts de color negre.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat, el qual viu a la plataforma continental.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó, Corea del Sud i Taiwan.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Scorpaena onaria» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Shao, K.-T. i J.-P. Chen, 1988. Twelve new records of fishes from Taiwan. J. Taiwan Mus. 41(1):113-125.
* ↑ Chen, C.-H., 2004. Checklist of the fishes of Penghu. FRI Special Publication. Núm. 4. 175 p.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Ni, I.-H. i K.-Y. Kwok, 1999. Marine fish fauna in Hong Kong waters. Zool. Stud. 38(2):130-152.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sanç IV de Pamplona

Sanç IV de Pamplona o Sanç Garcés IV, dit el de Peñalén (ca. 1039 - Peñalén, Guadalajara, 1076) fou rei de Navarra (1054-1076).

## Orígens familiars

Fill de Garcia IV Sanxes III de Navarra i Estefania de Foix, succeí al seu pare a la mort d'aquest el 1054 a la batalla d'Atapuerca.
Va ascendir al tron als catorze anys, rebé però la guia de la seva mare fins al 1058, any en què fou considerat major d'edat.

## Conflictes externs

S'alià amb el seu oncle Ramir I d'Aragó i junts assetjaren la taifa de Saragossa per obtenir la submissió de Motcadir. Aquest però pagà per no ser sotmès i va intentar enfrontar Sanç IV amb el seu cosí Sanç I d'Aragó i Pamplona, el qual havia succeït al seu pare el 1063.
Sanç IV hagué de suportar diversos conflictes a les terres de Castella que restaven sota poder navarrès. Les pretensions expansionistes de Sanç II de Castella, que obligaren Navarra a mantenir ben fortificades les fronteres del regne, van fer esclatar la guerra dels tres Sançs el 1067, per la qual el rei de navarra, aliat amb el seu cosí Sanç d'Aragó, va aconseguir derrotar el rei castellà.

## Núpcies i descendents

Es casà vers el 1068 amb Placencia de Normandia, d'origen francès. D'aquest matrimoni nasqueren:
* l'infant Garcia de Navarra, mort jove
* l'infant Garcia de Navarra (? -d 1091), rei titular de Navarra
Tingué diversos fills il·legítims:
* l'infant Ramon Sanxes, senyor d'Esquiroz
* la infanta Urraca Sanxes, religiosa

## Mort i successió

Fou assassinat el 4 de juny de 1076 a Peñalén, víctima d'una conjura política provocada pels seus germans. Així durant una cacera, el seu germà Ramon de Navarra, el precipità al buit des del capdamunt d'una roca.
La seva mort va provocar la decadència de la monarquia navarresa amb la conseqüent invasió de Navarra per part d'Alfons VI de Castella que ocupà La Rioja i aconseguí el domini sobre la Senyoria de Biscaia, i també per part de Sanç I d'Aragó i Pamplona, que fou proclamat rei de Navarra amb el nom de Sanç V de Navarra.

## Referències

* ↑ «Sanç IV de Pamplona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Suárez Fernández, Luis. Historia de España antigua y media (en castellà). Rialp, 1975, p.446. ISBN 8432118826 [Consulta: 2 setembre 2012].
* ↑ Garcia de Cortazar i Montero, 1984, p. 31.

## Bibliografia

* Garcia de Cortazar, Fernando; Montero, Manuel. Historia de Vizcaya (en castellà). Txertoa, 1984. ISBN 8471483084.
# Giuseppe Kaschmann

Giuseppe Kaschmann (Lussimpiccolo, Província d'Ístria, ara, Malí Lošinj, 14 de juliol de 1847 - Roma, 7 de febrer de 1925) fou un baríton italià.
Després d'estudiar a Roma, feu el seu debut a Zagreb el 1869. Després va cantar a Torí, Itàlia en el rol d'Alfonso de La favorita més també a Venècia, Roma, Trieste i a La Scala de Milà, on feu el seu debut el 1878 en el rol del marquès de Posa de Don Carlo de Verdi.
El (1883-84) inaugurà l'estació operística del Metropolitan, on hi canta Lucia di Lammermoor, Don Giovanni i el Hamlet d'Ambroise Thomas, un paper que també cantà a Lisboa i Madrid, i en el Teatro San Carlo, el Teatro Colón (Buenos Aires) i La Fenice i tornà al Metropolitan (1895-96) amb els rols de Kurwenal, Wotan i Telramund.
El seu repertori també inclou l'Escamillo, Ricardo, Severo, Rigoletto, etc. En el seu seixantè aniversari feu els papers de buffo tals com Don Bartolo i Don Pasquale de Gioachino Rossini: la seva obra final com a intèrpret fou Astuzie de Domenico Cimarosa el 1921.
Els seus pocs enregistraments revelen una veu avellutada de gran bellesa, emprada amb molt estil.

## Referències

* ↑ «Giuseppe Kaschmann, il signore delle scene» (en italià). operalibera.net. Associazione Culturale Opera Futura. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 27 febrer 2014].
# Santes Creus (desambiguació)

«Santes Creus» té aquests significats:
* Monestir de Santes Creus, monestir cistercencs de Catalunya
* Santes Creus (poble), poble del municipi d'Aiguamúrcia (Alt Camp), del qual n'és la capital, nascut al voltant del monestir de Santes Creus
* Santes Creus (Sant Salvador), muntanya de la serra de Sant Salvador, al Pallars Jussà
* Santes Creus de Bordell, muntanya al límit entre les comarques de la Noguera i el Solsonès
* Santes Creus de Buiro, ermita romànica de l'antic poble de Buiro, en el terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà
* Santes Creus (el Pont de Suert), serra del municipi del Pont de Suert, a l'Alta Ribagorça
* Riu Gaià-Albereda de Santes Creus
* Tossal de les Santes Creus, turó al nucli urbà d'Almacelles
# Gaecheonjeol

Gaecheonjeol (en hangul: 개천절) és un dia festiu a Corea del Sud que se celebra el 3 d'octubre. Gaecheon significa «el cel s'obre». És un festiu nacional a Corea del Sud, mentre que a Corea del Nord és un dia de commemoració.
El dia celebra l'aniversari de la fundació de Corea en 2333 a.C. quan Gojoseon va ser fundada per Dangun. Gaecheon indica el 3 d'octubre en 2457 a.C., quan Hwangung ve des del cel a la terra per viure amb la seva gent. Dangun és un fill de Hwangung i primer rei en la historia coreana que és descrit en molts textos coreans com l'origen dels coreans.
El mes d'octubre es deia Sangdal (El mes d'origen o principi) perquè es realitzava la cerimònia de collita en qualitat d'acció de gràcies. Després de la desaparició de Gojoseon, els regnes coreans se succeeixen en altres noms com ‘‘Dongmaeng’’ en Goguryeo, Yeonggo en Buyeo i Gyeum en Mahan, etcètera.
Sota Silla i després Goryeo, se celebren en forma de Palgwanhoe, una cerimònia budista en les corts.
Durant l'Ocupació japonesa de Corea, Na Cheol, un líder dels coreans contra del govern japonès, celebrava la cerimònia de Gaecheonjeol. El govern provisional de la República de Corea també va designar el mateix dia com celebrar la fundació del país coreà des de 1919. Després de la independència amb Japó, el govern sud-coreà va començar a celebrar-ho des de 1948.

## Referències

* ↑ «Korean holidays». Arxivat de l'original el 2014-09-03. [Consulta: 3 octubre 2016].
* ↑ National Arxivis of Korea
* ↑ Gaecheonjeol
* ↑ «Historical meaning of Gaecheonjeol». Arxivat de l'original el 2016-10-05. [Consulta: 3 octubre 2016].
* ↑ «‘홍익인간과 코리안 퍼레이드’». Arxivat de l'original el 2014-09-03. [Consulta: 3 octubre 2016].
* ↑ «Ministry of Security and Public Administration». Arxivat de l'original el 2014-09-03. [Consulta: 3 octubre 2016].
# Sebastian Anton Scherer

Sebastian Anton Scherer (Ulm, 3 d'octubre de 1631 - Ulm, 26 d'agost de 1712) va ser un compositor i organista alemany de l'època barroca.

## Biografia

Scherer va néixer a Ulm, on va residir fins a la seva mort. El 17 de juny de 1653 va ser elegit músic de la ciutat, i va ser també per aquella època quan es va convertir en ajudant de Tobias Eberlin, llavors organista del famós Ulm Münster. Probablement Sherer va començar a estudiar amb Eberlin al mateix temps, després es va casar amb la seva filla i el 1671 el va succeir com a organista de la catedral. Les fonts no estan d'acord sobre si Scherer va ser nomenat posteriorment organista o simplement consultor d'òrgans a St. Thomas (Église Saint-Thomas) a Estrasburg, però probablement va ser el darrer cas, ja que pel que sembla va romandre organista de la catedral d'Ulm fins a la seva mort el 1712.
Les obres que sobreviuen de Scherer són poques, com és típic de l'època. Inclouen una col·lecció de música vocal sacra (motets, moviments de masses i escenes de salm) una mica notable per la seva imaginativa configuració de paraules en algunes de les peces, catorze sonates de trio publicades com un volum el 1680, totes de considerable qualitat, i dues volum parcial de música per a orgue. Aquesta darrera publicació presenta influència italiana, particularment la de Frescobaldi, que era típica de la tradició alemanya del sud que Scherer representava. La primera part, escrita íntegrament en tabulatura, es titula Intonationes breves per octo Tonos i conté 32 versets curts, quatre per a cada mode d'església, de manera que cada mode té una intonatio prima (semblant a una tocata, amb un ús extensiu del punt de pedal), secunda (imitativa), terciària (semblant a la tocata) i quarta (imitativa). La segona part conté vuit tocates, totes elles peces seccionals que fan un ús intensiu de la punta del pedal i contenen un contrapunt molt imitatiu, a més d'escriptura lliure.

## Llista d'obres

* Music (...) va publicar salms i Motets, Op. 1 (Ulm, 1657). Per a 3-5 veus i instruments.
* Segons la música d'òpera, es divideix en llibres 2, Op. 2 (Ulm, 1664). Música per a orgue.
* Traur- und Klaggesan (Ulm, 1664). Música vocal secular, a 5 veus i baix continu.
* Sonata, op. 3 (Ulm, 1680). Trio Sonata per a dos violins, viola da gamba i baix continu.
* Déu és, que meravellós (obres vocals en fonts manuscrites)

## Referències

* Apel, Willi, trad. H. Tischler (1972), The History of Keyboard Music to 1700 (Bloomington, Indiana)
* Beechey, Gwilym. Scherer, Sebastian Anton, Grove Music Online, ed. L. Macy, grovemusic.com.
* Guilmant, Alexandre i Pirro, André (1907), Archives des maîtres de l'orgue, viii (París)
* Neumann, Frederick (1983), Ornamentació en música barroca i post-barroca: amb especial èmfasi en J. S. Bach (Princeton, New Jersey)
# Givoletto

Givoletto és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 20 quilòmetres al nord-oest de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 3.939 habitants.
Givoletto limita amb els següents municipis: La Cassa, San Gillio, Val della Torre i Varisella.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 12 abril 2020].