OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laura (Uruguai)

Laura (també conegut com a Poblado Laura) és una localitat de l'Uruguai, ubicada a l'est del departament de Tacuarembó. Limita al sud-est amb Cerro Largo.
Es troba a 135 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 719 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
Viccionari
# Campionat del món d'escacs femení de 1930

El 2n Campionat del món d'escacs femení es va disputar durant la III Olimpíada d'escacs a Hamburg. El torneig es va disputar com un doble round-robin. Vera Menchik va defensar amb èxit el seu títol. Els resultats finals foren els següents:
    Jugadora12345Total 1 Vera Menchik (Txecoslovàquia)-½ 10 11 11 16½ 2 Paula Wolf-Kalmar (Àustria)½ 0-1 01 11 15½ 3 Wally Henschel (Alemanya)1 00 1-1 10 ½4½ 4 Katarina Beskow (Suècia)0 00 00 0-1 12 5 Agnes Stevenson (Anglaterra)0 00 01 ½0 0-1½

## Referències

* ↑ Stanisław Gawlikowski Olimpiady szachowe 1924 - 1974 Wyd. Sport i Turystyka, Warszawa 1978
* ↑ «femminile». Arxivat de l'original el 2007-11-12. [Consulta: 25 febrer 2014].
* ↑ «Campeionat del món femení de 1930, Hamburg». Ajedrez de ataque. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ http://www.mark-weeks.com/chess/2739$wix.htm
# Denisovita

La denisovita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor d'Alexander Petrovich Denisov (Александра Петровича Денисова) (6 de juny de 1918 - 31 de gener de 1972), geòleg de l'Institut Geològic, de la branca de Kola, de l'Acadèmia russa de les Ciències. Va ser un expert en l'ús dels raigs X per estudiar minerals.

## Característiques

La denisovita és un silicat de fórmula química Ca₂(K,Na)Si₃O₈(F,OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1982, i la primera publicació data del 1984. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la denisovita pertany a «09.HA - Silicats sense classificar, amb alcalins i elements terra-alcalins» juntament amb els següents minerals: ertixiïta, kenyaïta, wawayandaïta, magbasita, afanasyevaïta, igumnovita, rudenkoïta, foshallasita, nagelschmidtita, caryocroïta, juanita, tacharanita, oyelita i tiettaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir d'exemplars recollits en dues muntanyes del massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia): Eveslogtxorr i Iukspor. També ha estat descrita al massís de Murunskii, al camp d'Aldan (Sakhà, Rússia). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Denisovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 agost 2019].
# Mendon

«Mendon» té aquests significats:
* Mendon (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
* Mendon (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
* Mendon (Missouri)
* Mendon (Ohio)
* Mendon (Utah)
* Mendon (Vermont)
* Locoal-Mendon, municipi francès a la regió de Bretanya, departament de Morbihan.
# Alec Cunningham-Reid

Alec Stratford Cunningham-Reid DFC, nascut com a Alec Stratford Reid, (Wayland, 1895 – Vaubona, 1977) fou un militar i polític anglès, que serví a l'exèrcit britànic amb el rang de tinent durant la Primera Guerra Mundial, esdevenint un as de l'aviació amb set victòries aèries acreditades. Després de la guerra, entrà en política com a militant del Partit Conservador, exercint el càrrec de membre del Parlament entre 1922 i 1945.

## Referències

* ↑ «Historical list of MPs: House of Commons constituencies beginning with "S"» (en anglès). Leigh Rayment - Cambra dels Comuns. Arxivat de l'original el 2009-08-10. [Consulta: 11 febrer 2011].
* ↑ «The Aces of World War 1» (en anglès). TheAerodrome.com. [Consulta: 11 febrer 2011].
* ↑ «Alec Reid» (en anglès). TheAerodrome.com. [Consulta: 11 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Hansard 1803–2005: contribucions d'Alec Reid al Parlament Arxivat 2011-09-12 a Wayback Machine. (anglès)
* Retrats d'Alec Stratford Cunningham-Reid (1895-1977) a la National Portrait Gallery de Londres (anglès)
# Calimotxo

El calimotxo, kalimotxo o simplement cali o kali és una beguda alcohòlica molt popular sobretot entre el jovent, ja que és una beguda força econòmica.
El calimotxo s'obté barrejant vi negre i coca-cola en parts iguals o similars (depenent del que es vulgui carregar). Generalment s'utilitza vi barat, ja que és més assequible i la cola n'amaga el gust. Normalment es beu fred. És una beguda similar a la sangria.
Es pot acompanyar el calimotxo amb licor de mora, de préssec, etc. o amb una mica de sucre. A vegades a més s'aprofita la beguda per a organitzar algun joc com l'okalimotxo (variant del joc de l'oca), la cultura xupística…
En alguns indrets d'Espanya existeixen variants del calimotxo que s'obtenen al substituir el vi negre per vi blanc o el refresc de cola per refresc de llimona. Aquestes varietats es coneixen amb el nom de pitilingorri o caliguay.

## Etimologia

L'origen del nom no està gaire clar. Als anys 1970 se l'acostumava a anomenar "Rioja libre", però el terme "kalimotxo" es va anar generalitzant al País Basc, ja a finals d'aquesta dècada. Actualment, el nom de "kalimotxo" es pot trobar castellanitzat com "calimocho", encara que es poden trobar altres variants com a "calimotxo", "kalimocho" o les formes abreviades "mocho" i "motxo".
Junt al terme de calimotxo neix el de catxi ("cachi" o "katxi"), per referir-se a un vas de plàstic de gran capacitat (1 litre aproximadament), que també s'anomena "mini", "litre", "maceta" o "cubalitre".
Antigament, en català es coneixia com a cubata gitano.

## Jocs típicament associats al consum de calimotxo

* El duro: existeixen moltes variants d'aquest joc. Les normes varien fins i tot d'un poble a l'altre. No obstant això, és usual que un mateix grup de persones utilitzi diferents normes segons el dia o el moment per trencar la monotonia.
* L'Okalimotxo
* La Cultura xupística
* El 21
* El Visca el poble
* El Jo mai mai
* El Rei

## Referències

* 1 2 País, Ediciones El. «Mitos y verdades del calimocho: no lo inventaron los vascos» (en castellà), 01-06-2016. [Consulta: 26 juny 2021].
* ↑ «Del calimocho a la leche de pantera: 10 brebajes de juventud que hoy acabarían contigo» (en castellà), 29-01-2017. [Consulta: 26 juny 2021].
* ↑ «Getxo - DESCUBRE GETXO - El origen del Kalimotxo». [Consulta: 26 juny 2021].
* ↑ Observatori de Neologia «calimotxo / kalimotxo m». Neolosfera. Universitat Pompeu Fabra, 14-06-2024. ISSN: 2938-5059 [Consulta: 27 juny 2024].

## Enllaços externs

* Federació de Bebedors de Calimotxo (castellà)
* Calimocho.net Arxivat 2005-04-22 a Wayback Machine. (castellà)
# Sans Souci (Carolina del Sud)

Sans Souci és una concentració de població designada pel cens del Comtat de Greenville a l'estat de Carolina del Sud (Estats Units).

## Demografia

Segons el Cens dels Estats Units del 2000 tenia 7.836 habitants, 3.370 habitatges i 2.082 famílies. La densitat de població era de 897,8 habitants/km².
Dels 3.370 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,2% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.749 $ i la renda mediana per família de 32.654 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.720 $ mentre que les dones 21.010 $. La renda per capita de la població era de 14.143 $. Entorn del 10,7% de les famílies i el 15,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sans Souci». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sans Souci». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dagara

Dagara fou un principat vassall de Zamua i d'Assíria que existia al segle ix aC. Aquest territori estava a l'est del Tigris a la zona del llac Urmia entre el Zab i el Turnat (modern riu Shirvan).
Probablement era una dependència de Zamua que fou dominada per Assíria segurament en temps d'Adadnirari II (912-891 aC), que hi va imposar un rei vassall de nom Bir Ramman (Nur Rammal). El 882 aC el rei Assurnasirpal II (884-859 aC) va tenir notícies que el príncep Bir Ramman de Dagara, i el príncep veí de Zamua no volien pagar tribut i avançant-se als assiris van envair el seu territori, i es va lliurar una batalla a les terres baixes d'Assíria en que foren derrotats; després d'això diverses ciutats dels dos estats foren ocupades pels assiris (Uzi, Birutu, Lagalaga, Bara, Bunasi i altres vint ciutats) però la fortalesa rebel de Babiti no va poder ser conquerida tot i els repetits atacs; contra el costum les ciutats ocupades no foren destruïdes, i els prínceps van pagar un tribut molt més alt que el que se'ls havia demanat inicialment. Quan el 881 aC Bir Ramman de Dagara i Amika de Zamua van refusar altre cop el tribut, els assiris van envair el territori i aquesta vegada el van assolar a la manera tradicional, cremant ciutats, destruint edificis i fent córrer la sang; la destrucció fou completa i els assiris van poder avançar més lluny cap a les muntanyes del Nizir buscant més botí on es va ocupar Larbusa, Dur Lulumi, Bunasi i Bara; la campanya està descrita però els noms són totalment desconeguts i no es pot establir un relat prou coherent
Sembla que Zamua es va rendir i el rei Amika va fugir i els assiris que el perseguien van destruir en el seu camí Zamrum Aratsiku, Ammaru, Pasindu, Iruta i Surita; en canvi Bir Ramman va seguir lluitant un temps amb centre a Birutu fins que els assiris van ocupar aquesta ciutat i van obtenir una decisiva victòria a Misu a la vora de la muntanya Aziru; els rebels es van rendir i Babiti fou finalment ocupada (encara posteriorment van ser ocupades la capital del país Sinabu, i la ciutat de Tidu i es va establir com a nou príncep Uptianu, germà de Bir Ramman). El rei d'Arashtua s'havia sumat a la rebel·lió, i fou atacat igualment, però quan els assiris van sortir el rei va ocupar les fortaleses de Khudun i Kizurta que estaven en mans dels assiris. Tot i haver practicat la destrucció, el rei assiri va fer construir una ciutat de nom Atlila, que podria estar a la regió de Kirkuk, potser al sud-est d'aquesta ciutat, que sembla que havia estat destruïda anteriorment pels babilonis, i va esdevenir una fortalesa regional amb el nom de Dur-Ashur, assegurant la frontera oriental del regne.
Després d'això Dagara formà part del territori assiri fins als darrers anys de l'imperi.

## Nota

* ↑ text complet en anglès a uminho.pt Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* G. Maspero, "History of Egypt, Chaldea, Syria, Babylonia, and Assyria, Volum 7
# Mendizábal

«Mendizábal» té aquests significats:
* Toponímia:
** Mendizábal (Uruguai), localitat de l'Uruguai al departament de Treinta y Tres
** Teatre de Mendizábal, teatre de Barcelona ubicat al carrer de Mendizábal, actual Junta de Comerç
* Biografies:
** Juan Álvarez Mendizábal (Cadis, 1790 - Madrid, 1853), polític i financer, proponent de la desamortització eclesiàstica del 1836
** Mariano Juaristi Mendizabal conegut com a Atano III (Azkoitia, País Basc, 1904 - 2001), jugador professional de pilota basca
** Mamen Mendizábal (Madrid, 1976), periodista i presentadora de televisió
** Sergio Mendizábal (Sant Sebastià, 1920), actor de cinema retirat
** Ignacio Uría Mendizábal (Azpeitia, 1938 - Azpeitia, 2008), empresari basc, assassinat per membres d'ETA
** Oier Mendizabal Huitzi conegut com a Mendizabal II, (21 de maig de 1983, Sant Sebastià), jugador de pilota basca a mà
** Eugenia Martín Mendizábal (Vitòria, 1959), política alabesa
** Cristina Garmendia Mendizábal (Sant Sebastià, 1962), biòloga, empresària, professora i ministra de Ciència i Innovació durant la 9a legislatura espanyola
# Joan Monné

Joan Monné és el nom dels següents personatges:
* Joan Monné (Perpinyà, 1838 - Marsella, 1916), escriptor rossellonès. «Joan Monné». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Joan Monné Bonillo (Molins de Rei, 1968), compositor i músic de jazz.
# Šarovce

Šarovce (en hongarès Sáró) és un poble d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra.
La primera menció escrita Saroufalu dataria del 1075 o segons altres fonts del 1245. Fins 1919, quan va passar a Txecoslovàquia, feia part del regne d'Hongria. Després del Primer arbitratge de Viena va tornar a Hongria de 1938 a 1945.

## Llocs d'interés

* Monument a l'emperador romà Marc Aureli que al marge del Granua, avui el Hron, a l'endret on hauria escrit la seva obra filosòfica Meditationes.

## Referències

* ↑ «Šarovce - História» (en eslovac). Okres Levice. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ a.s «The riverbank where Aurelius wrote» (en anglès). The Slovak Spectator, 14-09-2015.
# Alea iacta est

Àlea iacta est és una locució llatina d'ús actual que significa literalment 's'ha tirat el dau', 'el dau ha estat llançat' o 'la sort ha estat donada'. És una expressió atribuïda per Suetoni a Juli Cèsar en el moment de travessar el riu Rubicó, límit entre Itàlia i la Gàl·lia Cisalpina (província que el Senat Romà li havia assignat). Amb aquest pas, es va rebel·lar contra l'autoritat del Senat i va donar inici a la llarga Segona guerra civil romana contra Gneu Pompeu Magne i els Optimates.

## Referències

* ↑ llatí ālĕa gen. ālĕae ‘un joc de daus’. Un derivat d'aquest mot ha donat en català l'adjectiu aleatori -òria.
* ↑ En realitat, ‘Aventurem-nos en el joc dels daus!’.
* ↑ Creus, Jordi «Del Rubicó fins al Segre». Diari Ara, 16-03-2013. ISSN: 2014-010X [Consulta: 17 març 2013].
* ↑ Antoni Seva i Llinares (redactor), «Alea, aleae», Diccionari Llatí-Català, Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (2007), pàgina 95, ISBN 978-84-7739-631-4
# Calineuria

Calineuria és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels pèrlids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica i el Japó.

## Taxonomia

* Calineuria californica (Banks, 1905)
* Calineuria crassicauda Uchida, 1983
* Calineuria infurcata Uchida, 1990
* Calineuria jezoensis (Okamoto, 1912)
* Calineuria komatsui Uchida, 1990
* Calineuria pectinata Uchida, 1990
* Calineuria stigmatica (Klapalek, 1907)

## Referències

* 1 2 Ricker, W.E. «Nomenclatorial Notes onPlecoptera» (en anglès). Proceedings of the Entomological Society of British Columbia, 51, 1954, pàg. 37-39.
* ↑ Uchida, S., 1983. A new species of Calineuria (Plecoptera: Perlidae) from Japan, with notes on the Japanese species of the genus. Kontyu, 51:622-627.
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ «Genus Calineuria: Species Calineuria californica» (en anglès). BugGuide.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Rupprecht, Rainer «Drumming Signals of Japanese Calineuria Species (Plecoptera: Perlidae)» (en anglès). Aquatic Insects, 24, 2, 01-06-2002, pàg. 81–85. DOI: 10.1076/aqin.24.2.81.4895. ISSN: 0165-0424.
* Sheldon, Andrew L. «Emergence Patterns of Large Stoneflies (Plecoptera: Ptronarcys, Calineuria, Heperoperla) in a Montana River» (en anglès). The Great Basin Naturalist, 59, 2, 1999, pàg. 169–174. ISSN: 0017-3614.
* Stark, Bill P.; Gaufin «The species of Calineuria and Doroneuria (Plecoptera: Perlidae)» (en anglès). The Great Basin naturalist., 34, 1974, pàg. 83–93. DOI: 10.5962/bhl.part.15510.
* Stark, Bill P.; Green, Stephen «Eggs of Wester nearctic Aconeuiinae (Plecoptera: Perlidae» (en anglès). Illiesia, 7, 17, 2011, pàg. 157-166.
# Sebastiano Vassalli

Sebastiano Vassalli (24 d'octubre de 1941 – 27 de juliol de 2015) fou un escriptor italià.
Nascut a Gènova i criat a Novara per uns seus parents, es va llicenciar en Lletres a Milà.
Durant els anys 60 i 70 es va dedicar a l'ensenyament i a la recerca artística de la Neoavanguardia, formant part de l'anomenat Grup 63. Posteriorment es va dedicar a la narració, especialment de gènere històric, i va col·laborar amb La Reppubblica, La Stampa i el Corriere della Sera.
Els darrers anys de la seva vida va viure aïllat en una casa entre els arrossars del nord-est del Piemont, conduint una vida esquerpa i austera, tal com descriu a la seva autobiografia Un nulla pieno di storie. Ricordi e considerazioni di un viaggiatore. (2010)
L'any 1990 guanya el Premi Strega amb La quimera. El maig de 2015 va ser candidat al Premi Nobel de Literatura.
Vassalli mor a Casale Monferrato el 27 de juliol de 2015 a l'edat de 73 anys d'un tumor incurable.
# Deficiència de bor en les plantes

La deficiència de bor en les plantes ocorre quan hi ha poc bor en els sòls i està associada a sòls cultivats des de centenars d'anys i també a sòls de zones molt plujoses on el bor es lixivia i desapareix dels horitzons cultivats del sòl i a sòls de pH bàsic. El principal paper del bor en les plantes és l'estabilització de la paret cel·lular. El bor també està implicat en el metabolisme de carbohidrats, la síntesi de proteïnes, formació de llavors, germinació del gra de pol·len i creixement del tub pol·línic i transloció de sucres.

## Símptomes

* Poma- interaccionant amb el calci apareix el cor de la poma com si fos glaçat
* Remolatxa- podridura marró interna.
* Col- fulles distorsionades, superfícies buides a les tiges.
* Coliflor- poc desenvolupament, taques marrons. Les tiges, pecíols i nervi centrals rugoses.
* Api- les tiges desenvolupen esquerdes en la superfície superior, el teixit interior és de color marró vermellós
* Pera- els nous brots moren a la primavera, la fruita té taques marrons a la pell.
* Maduixa- creixement atrofiat, fulles petites, grogues i arrugades en les puntes. Els fruits són petits i pàl·lids
* Rutabaga i nap- anells concèntrics marrons i grisos dins les arrels.
* Arecaceae (palmeres) - taques marrons en fulles i menor productivitat

## Condicions del sòl

En el sòl el bor es presenta principalment com àcid bòric (H₃BO₃). 12mg/kg de bor és una quantitat adequada però si baixa a 0.14 mg/kg s'observa deficiència de bor. En sòls bàsics el bor no està disponible També són susceptibles de deficiència de bor aquells sòls amb menys d'1,5% de matèria orgànica i els sòls lixiviats per la pluja. També és possible la toxicitat, en nivells que varien segons les espècies de plantes, per bor excessius.
El bor és un micronutrient essencial per l'adobat.

## Tractament

Es pot aplicar als sòls àcid bòric (16,5% de bor), borax (11,3% de bor) o SoluBor (20,5% de bor).

## Referències

* ↑ http://www.ecochem.com/t_micronutrients.html
* ↑ http://web1.msue.msu.edu/imp/modf1/05209709.html Arxivat 2009-07-05 a Wayback Machine.
* ↑ «Boron the Overlooked Essential Element». Arxivat de l'original el 2006-07-08. [Consulta: 21 març 2011].
* ↑ «www.agnet.org». Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 21 març 2011].
* ↑ «Boron Toxicity». Arxivat de l'original el 2011-07-15. [Consulta: 21 març 2011].
* ↑ «Plant Analysis Handbook for Georgia». Arxivat de l'original el 2013-04-23. [Consulta: 21 març 2011].
# Mendizábal (Uruguai)

Mendizábal (en castellà i oficialment Poblado Mendizábal) és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al centre del departament de Treinta y Tres. Té una població aproximada de 100 habitants, segons dades del cens del 2004.
Es troba a 52 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Ashley (Illinois)

Ashley és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 613 habitants, 245 habitatges, i 160 famílies. La densitat de població era de 213,2 habitants/km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Ashley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ashley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1926

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1926 es disputaren el 29 de juliol de 1926 amb una cursa entre les ciutats italianes de Milà i Torí. Aquesta fou la darrera edició que sols disputaven ciclistes amateurs.

## Palmarès

| Proves : | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Octave Dayen França | 5h 57' 00" | Jules Merviel França | - | Pierre Polano Itàlia | - |

## Medaller

| Posició | Estat | | | | Total |
| 1 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 1 | 1 | 1 | 3 |

## Referències

* Resultats de la cursa amateur a sitiodeciclismo.net
* Resultats de la cursa amateur a les-sports.info
# Schneiderhöhnita

La schneiderhöhnita és un mineral de la classe dels òxids. Anomenada així per Hans Schneiderhöhn, professor de mineralogia de la Universitat de Freiburg, a Alemanya; especialista en pegmatites granítiques.

## Característiques

La schneiderhöhnita és un òxid de fórmula química Fe$^{2+}$Fe₃$^{3+}$[As₅O$_{13}$]. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la schneiderhöhnita pertany a «04.JA - Arsenits, antimonits, bismutits; sense anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: leiteïta, reinerita, karibibita, apuanita, schafarzikita, trippkeïta, versiliaïta, kusachiïta, zimbabweïta, ludlockita, paulmooreïta, estibivanita i chadwickita.

## Referències

* ↑ «Schneiderhöhnite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Despoblat de Llatzeret

El Despoblat de Llatzeret és un despoblat, anomenat el Castilló a Biscarri, amb poques restes conservades, del terme d'Isona, en terres de Llordà, i dins del terme municipal d'Isona i Conca Dellà. És en una petita carena que és la cua cap al sud-oest del serrat de la Rebollera, entre el barranc de les Valls i el torrent del Barril, que són just dessota d'aquest poblat. Queda al sud-oest de l'Obaga del Barranc de la Bassa, i al nord de l'Obac de l'Església i del Tossal de la Pinyella. Aquesta carena queda ensotada, tant si es mira des del costat de Llordà, al nord-oest, com des del de Biscarri, al sud-est: és a 850 m. alt., davant dels 945 tant de Llordà com de Biscarri Vell. És de difícil accés. El més fàcil és també el més llarg, ja que és un camí que va davallant per la carena del serrat de la Rebollera, des de la Borda del Pamitxo i passant per Cal Benet.
Un document del 1087 ret comptes d'aquest Lasereto, en terres d'Isona, que el comte de Pallars Sobirà Artau II fa donació a les esglésies d'Isona i de Llordà.

## Bibliografia

* ROIG I DEULOFEU, Albert. "Despoblat de Lasereto", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Enllaços externs

* El Despoblat de Llatzeret en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya