OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tanel Padar

Tanel Padar (27 d'octubre de 1980) és un cantant estonià nascut a Haljala.
Va començar la seva carrera musical després de guanyar un concurs de joves talents a la televisió d'Estònia, Kaks takti ette, en 1999. L'any 2001 va guanyar el Festival d'Eurovisió a Copenhaguen fent un duet amb Dave Benton, interpretant el tema "Everybody". Per a això també van comptar com a coristes a la banda 2XL (anomenats Soul Militia des de 2002). No era la seva primera experiència en el festival, l'any 2000 havia acudit com a corista de la participació estoniana, Once in a lifetime d'Ines, que va aconseguir la quarta posició.
Padar actua ara amb la banda The Sun, amb la qual és molt conegut a Estònia. El seu tema "Hopelessness you" va entrar en el MTV World Chart Express. Tanel es va casar amb la model Katarina Kalda encara que es va divorciar poc després. La seva germana, Gerli Padar, va representar també a Estònia a Eurovisió, en aquest cas al 2007, amb el tema "Partners in Crime", que no va passar de la semifinal quedant la 22a amb 33 punts.

## Discografia

* 2005 The Sun: Greatest Hits
* 2005 Veidi valjem kui vaikus
* 2006 Tüdrukune (Maxi)
* 2006 Milles On Així? (Maxi)
* 2006 100% Rock'n'roll
* 2007 The Sun Live 2006
* 2008 Here Comes The Sun
* 2008 Unisex
* 2010 RING
* 2015 Veidi valjem kui vaikus III (A bit louder than silence III)
* 2020 Sinu aeg (Your time)

## Referències

* ↑ «Estonia in surprise Eurovision win» (en anglès). BBC News, 14-05-2001. [Consulta: 6 gener 2023].

## Enllaços externs

* The Sun
# South Brother Island

South Brother Island és una petita illa de 2,83 hectàrees situada a l'East River, entre el Bronx i Rikers Island, a New York. Està al costat de la North Brother Island de la qual no la separen més que alguns centenars de metres; juntes, les dues Brother Island tenen una àrea de 81423 m². Fins als anys 1960, l'illa formava part del comtat de Queens, però aviu forma part del comtat del Bronx. L'illa ha estat privada molt de temps, i Jacob Ruppert, antic magnat de la cerveseria i antic propietari de l'equip de beisbol dels New York Yankees hi tenia una casa d'estiu, però ningú no ha viscut a l'illa d'aleshores ençà, i no hi existeixen més habitatges. L'illa és actualment la propietat d'Hampton Scows, empresa amb seu a Long Island, que paga rigorosament les taxes de propietat cada any, però no té cap pla per renovar l'illa. L'empresa havia adquirit l'illa per la suma de 10 dòlars el 1975.
L'illa recoberta de bardisses i d'un bosc dens protegeix diferents espècies d'ocells, com els martinets de nit entre d'altres.
# Banka (Índia)

Banka és una ciutat i municipalitat de l'estat de Bihar a l'Índia. És la capital del districte de Banka. Està situada entre els rius Chandan i Orhani, i a la part propera a l'estat de Jharkhand.
Segons el cens del 2001, la població de la ciutat de Banka era de 35.416 habitants.

## Referències

* ↑ «Census of India 2001: Data from the 2001 Census, including cities, villages and towns (Provisional)» (en anglès). Comissió Censal de l'Índia. Arxivat de l'original el 2004-06-16. [Consulta: 1r novembre 2008].
# Arc volcànic

Un arc volcànic és una cadena de volcans formada sobre una placa de subducció, en forma d'arc vist des de dalt. Els volcans a alta mar formen illes donant com a resultat un arc insular. Generalment són el resultat de la subducció d'una placa tectònica oceànica sota una altra placa tectònica i sovint és paral·lela a una fossa oceànica. La placa oceànica es satura amb aigua, i els materials volàtils com l'aigua dràsticament abaixen el punt de fusió del mantell geològic. La pressió formada exprem l'aigua fora de la placa i la introdueix en el mantell. El mantell es fon i forma magma més al fons de la placa predominant. El magma ascendeix per formar un arc volcànic paral·lel a la zona de subducció.
No s'han de confondre amb les cadenes volcàniques de punt calent, on els volcans sovint es formen un darrere de l'altre (amb diferents edats) al mig d'una placa tectònica. Les illes Hawaii són una d'aquestes cadenes de punt calent.
Hi ha dos tipus d'arcs volcànics:
* arc oceànic que creeen un arc volcànic (No tots els arcs insulars són arcs volcànics.)
* arc continental que creen un cinturó de muntanya amb forma d'arc (No tots els cinturons de muntanyes es formen d'aquesta manera.)

## Petrologia

En las zona de subducció, la pèrdua d'aigua indueix la fusió parcial del mantell geològic predominant i genera magma de baixa densitat calcari-alcalí que sura a través de la litosfera de la placa predominant. Aquesta pèrdua d'aigua és deguda a la desestabilització de la clorita a uns 40–60 km de fondària.
Molts terratrèmols ocorren al llarg del límit de la subducció amb l'hipocentre dels sismes situat sota l'arc insular. L'arc volcànic es forma quan la placa de subducció arriba a una fondària d'uns 100 km.
* Cascade Volcanic Arc, un arc volcànic continental
* Aleutian Arc, amb les dues formes d'arcs, oceànc i continental.

## Referències

* ↑ «Volcanic arc definition from the Dictionary of Geology». [Consulta: 1r novembre 2014].
* ↑ Grove, T. L., N. Chatterjee, S. W. Parman, and E. Médard (2006), The Influence of H₂O on Mantle Wedge Melting, Earth and Planetary Science Letters, 249, 74-89.
* ↑ Grove, T.L., C. B. Till, N. Chatterjee, and E. Médard (submitted 2008), Transport of H2O in subduction zones and its role in the formation and location of arc volcanoes, Nature.
* Subduction Zone Volcanism Arxivat 2018-12-29 a Wayback Machine.
* Tectonics and Volcanoes of Japan Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* USGS: Island-Arc, Oceanic, and Continental Volcanoes
# Josep Pratmarsó i Parera

Josep Pratmarsó i Parera (Barcelona, 1913-1985), més conegut com a Pepe Pratmarsó, va ser un destacat arquitecte i humanista català cofundador del prestigiós Grup R, germà de l'enginyer, caçador i esportista Lluís Pratmarsó i Parera.
De la seva obra sobretot destaquen les cases unifamiliars que va construir a la Costa Brava, com la Casa Cantarell (1962) a Sa Riera o la casa Mas Vidal (1958) i el Mas Garbà (1959) a Vall-llobrega. La seva vinculació familiar amb Centelles i el fet que esdevingués arquitecte municipal d'aquest poble entre els anys 1953 i 1959, va fer que en el mateix també es desenvolupessin exemples destacats de la seva obra com ara la Casa Aguilar.
Entre 1944 i 1961 va exercir el càrrec d'arquitecte municipal a Terrassa, projectant més obra pública per les necessitats que hi havia d’urbanitzar, construir nous habitatges i equipaments, escoles, la primera gran Zona Esportiva Municipal, els jutjats del carrer Baldrich, l’escorxador de la carretera de Montcada i les restauracions del Castell cartoixa de Vallparadís, la Sala del Tinellet i el claustre.
Va ser president del Cercle Artístic de Sant Lluc entre els anys 1968 i 1977.

## Enllaços externs

* Col·legi d'Arquitectes de Catalunya - Josep Pratmarso i Parera.
* Pàgina del Cercle Artístic de Sant Lluc Arxivat 2019-01-23 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Marchi, Maria Bàrbara. Cercle Artístic de Sant Lluc 1893-2009: Història d'una institució referent per a la cultura barcelonina, 2011. ISBN 978-84-694-4099-5. Arxivat 2013-10-12 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Mas Vidal i Casa Cantarell». Quaderns d'arquitectura i urbanisme, 1982.
* ↑ «Josep Pratmarsó i Parera». Arquitectura Catalana.
* ↑ «L’empremta de l’arquitecte municipal Josep Pratmarsó». Diari de Terrassa.
* ↑ «Josep Pratmarsó i Parera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Etheostoma etowahae

Etheostoma etowahae és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Geòrgia.

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8):372-407.
* ↑ Mettee, M. F., P. E. O'Neil i J. M. Pierson, 1996. Fishes of Alabama and the Mobile Basin. Oxmoor House, Birmingham, Alabama. 820 pp.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W.N., Editor, 2004. Catalog of fishes. Updated database version of January 2004. Catalog databases as made available to FishBase in January 2004.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* State Natural Heritage Data Centers, 1996. Aggregated element occurrence data from all U.S. state natural heritage programs, including the Tennessee Valley Authority, Navajo Nation and the District of Columbia. Science Division, The Nature Conservancy.
* U.S. Fish and Wildlife Service (USFWS), 1993. Proposed threatened status for the Cherokee darter and proposed endangered status for the Etowah darter. Federal Register 58(199):53696-53702.
* U.S. Fish and Wildlife Service (USFWS), 1994. Determination of threatened status for the Cherokee darter and endangered status for the Etowah darter. Federal Register 59(243):65505-12.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wood, R. M., and R. L. Mayden, 1993. Systematics of the Etheostoma jordani species group (Teleostei: Percidae), with descriptions of three new species. Bulletin of Alabama Museum Natural History 16:31-46.
# South Browning

South Browning és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 1.677 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Browning tenia 1.677 habitants, 475 habitatges, i 391 famílies. La densitat de població era de 277,9 habitants per km².
Dels 475 habitatges en un 53,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,5% hi vivien parelles casades, en un 32% dones solteres, i en un 17,5% no eren unitats familiars. En el 15,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 43,2% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 14,6% de 45 a 60 i un 4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 12.130 $ i la renda mediana per família de 16.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.278 $ mentre que les dones 18.068 $. La renda per capita de la població era de 5.666 $. Aproximadament el 51,3% de les famílies i el 49,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Browning». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Browning». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bello (cràter)

Bello és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 139 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor venezolà Andrés Bello (1781-1865), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Bello». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 20 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Salvelinus elgyticus

Salvelinus elgyticus és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23,8 cm de longitud total i 114 g de pes.
* Nombre de vèrtebres: 59-64.

## Hàbitat

Viu al Llac Elgygytgyn, a Sibèria oriental.

## Distribució geogràfica

Es troba a Txukotka (Sibèria, Rússia).

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Viktorovsky, R. M., M. K. Glubokovsky, L. N. Ermolenko & M. B. Skopets. 1981. The genus Salvelinus from Elgygytkhyn Lake (central Chukotka). Pp. 67-78, a Levanidov, V. Ya., Levanidova, I. M. & Chereshev, I. A. (Eds). Fishes in the Ecosystems of Salmon Streams of the Far East. Akademiya Nauk SSSR, Vladivostok. Ecosystems of Salmon Streams: 1-172.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Chereshnev, I.A., 1998. Threatened fishes of the world: Salvelinus elgyticus Viktorovskii & Glubokovskii, 1981 (Salmonidae). Environ. Biol. Fish. 51:24.
* ↑ Chereshnev, I.A i M.B. Skopets, 1993. Bilogy of charrs of the Lake El'gygytgyn. p. 105-127. A V.F Belyi i I.A. Chereshnev (eds.) Nature of the Lake El'gygytgyn, North-eastern Interdisciplinary Research Institute, and Institute of Problems of the North, Magadan.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Frolov, S.V., 1992. Karyotype and chromosomal variability in smallmouth char, Salvelinus elgyticus, from lake Elgytgyn. J. Ichthyol. 32(1):61-66
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Argimon

«Argimon» té aquests significats:
* Argimon o Argimundus, pretendent a la corona visigoda del Regne de Toledo el 590
* L'Argimon, muntanya al municipi de Riudarenes, a la comarca de la Selva
* Mare de Déu d'Argimon, castell i santuari marià a la comarca de la Selva
* Daniel Argimon i Granell (Sarrià, 1929 - Barcelona, 1996), artista plàstic informalista català
* Josep Maria Argimon i Pallàs (Barcelona, 1958), metge i epidemiòleg català
# Arcos de la Polvorosa

Arcos de la Polvorosa és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 324 | 320 | 283 | 280 |
# Ansfrid de Friül

Ansfrid o Ausfrid fou duc de Friül breument en 694. Originalment va ser senyor del castell de Ragogna.
En 694, va aprofitar una absència del duc Rodoald de Friül per apoderar-se del tron, i va obligar a fugir al duc deposat a la cort del rei longobard Cunipert, que no havia autoritzat la deposició, però que no va fer cap pas per oposar-se a la situació. Però Ansfrid, una vegada al tron, es va rebel·lar aviat contra el rei en un intent d'apoderar-se també de la corona d'Itàlia. Va atacar Verona, però va ser capturat allà i portat davant del rei; com a càstig fou cegat i exiliat. Adó, germà de Rodoald, va rebre el nomenament de nou duc de Friül.

## Bibliografia

* Paolo Diacono, Historia Langobardorum (Storia dei Longobardi, Lorenzo Valla/Mondadori, Milà 1992).
# Sosis de Siracusa

Sosis de Siracusa (en llatí Sosis, en grec antic Σὥσις) fou un dirigent de Siracusa que va viure al segle III aC. Era un comerciant siracusà de naixement humil, segons Titus Livi.
Va ser un dels conspiradors que al començament del 214 aC van assassinar Jerònim de Siracusa a Leontins. Sosis i el seu còmplice Teodot es van dirigir llavors a Siracusa on va aixecar al poble i van prendre el poder excepte a la ciutadella on resistia Andranòdor de Siracusa, que Jerònim havia deixat al càrrec de la ciutat. L'endemà l'assemblea va elegir a Sosis i Teodot (entre d'altres) com a generals del poble. Finalment Andranòdor va abdicar el 213 aC i va entregar la ciutadella, però el poble no va quedar content i va ser assassinat l'any 212 aC.
Sosis va ser nomenat junt amb Dinòmenes comandant de l'exèrcit que anava en ajut de Leontins assetjada pels romans però quan va arribar ja havia caigut en mans de Marc Claudi Marcel. Va dirigir les seves forces contra els traïdors Hipòcrates i Epícides de Siracusa que s'havien refugiat a Erbessos, però l'amotinament dels seus mercenaris, que van optar per declarar-se a favor dels dos caps rebels, partidaris dels cartaginesos, va frustrar els seus plans.
Hipòcrates i Epícides es van apoderar de la ciutat l'any 213 aC. Sosis va poder fugir i es va refugiar al campament de Claudi Marcel al que va donar suport durant el setge dels romans a la ciutat de Siracusa, i durant el setge va dirigir converses amb oficials i dirigents siracusans i va organitzar la sorpresa d'Epípoles (212 aC). Per aquests serveis va ocupar un lloc preeminent en la ovació de Marcel l'any 211 aC i se li va concedir la ciutadania romana així com algunes terres a Sicília.

## Referències

* ↑ 3.Sosis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 883-884
# Salvelinus colii

Salvelinus colii és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Reproducció

Fresa entre novembre i desembre.

## Alimentació

Menja invertebrats planctònics i bentònics.

## Hàbitat

Viu a alguns llacs dels comtats de Donegal, Galway, Mayo i Kerry a Irlanda. En els darrers anys han minvat fortament les poblacions d'aquesta espècie a causa de la desaparició gradual del seu hàbitat natural i l'eutrofització de les aigües de molts llacs.

## Distribució geogràfica

Es troba a Irlanda.

## Referències

* ↑ «Salvelinus colii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ IUCN - Llista roja

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Wheeler, A.C., N.R. Merrett i D.T.G. Quigley, 2004. Additional records and notes for Wheeler's (1992) List of the Common and Scientific Names of Fishes of the British Isles. J. Fish Biol. 65 (Supplement B): 1-40.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Argipeus

Els argipeus (en grec antic: Ἀργιππαῖοι, llatí: Argippaei) eren un poble del nord d'Àsia que habitaven més enllà dels escites al peu d'unes muntanyes inaccessibles. Més lluny d'aquest poble, diu Heròdot, el territori era desconegut. La seva situació no s'ha establert ben bé, encara que se'ls fa un poble escita. Els argipeus afirmaven que més enllà de les muntanyes de què parla Heròdot vivien uns homes amb peus de cabra, i encara més lluny uns altres homes que dormien durant sis mesos. Heròdot diu que no es creia aquesta història.
A l'est dels argipeus hi vivien els issedons, però del territori al nord dels dos pobles no se'n sabia res. Els dos pobles eren ben coneguts pels grecs, pel seu comerç amb les colònies del Pont. Segons la tradició, tots els argipeus eren calbs quan naixien, tant els homes com les dones. Tenien el nas pla i es deixaven el cabell llarg. No parlaven la mateixa llengua que els escites, però portaven els mateixos vestits i tenien els mateixos costums que ells. La seva alimentació principal consistia en el fruit del prunus padus, del qual treien un suc espès que colaven i deixaven fermentar. El bevien pur o barrejat amb llet, i de la polpa en feien coques. No tenien gaires ramats, perquè al seu territori no abundaven les pastures. Vivien a sopluig dels arbres, sobre els que penjaven una manta només a l'hivern. Algunes persones eren considerades sagrades, sobretot si eren calbes i tots els argipeus eren pacífics i no portaven armes. Els pobles veïns els demanaven consell quan tenien disputes, i es sotmetien a les seves decisions. Tots els fugitius tenien dret d'asil al seu territori. Aquest és el relat d'Heròdot, que només els diu pel seu nom una vegada.
Pomponi Mela enumera els pobles a l'est del riu Tànais, i diu que més enllà dels tissàgetes i els turcmans s'estén una regió rocosa, que s'acaba allà on viuen els argipeus, de qui fa una descripció idèntica a la d'Heròdot, i diu que més enllà s'aixequen els montes Riphaei, i després hi ha la costa de l'oceà. Plini el Vell els assigna una posició similar, i diu que eren semblants als hiperboris. També resumeix la descripció que en fa Heròdot.

## Notes

* ↑ Segons el text més comú d'Heròdot, però també es llegeix Ὀργιεμπαῖοι, Orgiempaioi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Argippaei». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].