OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Villaescusa (Cantàbria)

Villaescusa és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria situat en l'arc sud de la Badia de Santander. Limita al nord amb El Astillero, a l'oest amb Piélagos i Castañeda, al sud amb Santa María de Cayón i a l'est amb Medio Cudeyo i Penagos.

## Localitats

* La Concha (Capital).
* Liaño.
* Obregón.
* Villanueva de Villaescusa.

## Personatges il·lustres

* Julián Escalante Solana: (1898-1979) Religiós.
* Pedro Orive Riva: (1933–1999) Periodista.
* José Luis Cagigas Castanedo: (1928) Empresari i president del Real Racing Club.
* Joaquín Leguina Herrán: (1941) Escriptor i polític del PSOE. Primer president de la Comunitat de Madrid.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2007 |
| 2.970 | 3.209 | 3.489 | 3.390 | 3.302 | 2.969 | 3.352 | 3.266 | 3.061 | 2.937 | 3.177 | 3.468 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 1173 | 51,56% | 6 |
| PP | 668 | 29,36% | 3 |
| PRC | 390 | 17,14% | 2 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 1025 | 44,03% | 5 |
| PP | 838 | 36% | 4 |
| PRC | 424 | 18,21% | 2 |
# Torre Solé

La Torre Solé és una obra noucentista de Lleida (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Habitatge unifamiliar aïllada de planta rectangular, baixa, dos pisos i terrassa. Disposició simètrica de les obertures en façana. Cornisa amb franja de rajoles. Parets de càrrega.

## Història

La construcció afegida a la vora és de construcció més tardana.

## Referències

* 1 2 «Torre Solé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Sideshow Bob

Robert Onderdonk Terwilliger, més conegut com a Sideshow Bob és un personatge habitual de la sèrie animada de televisió Els Simpson. A la versió original, està doblat per l'actor Kelsey Grammer; la seua primera aparició va ser a l'episodi "The Telltale Head", breument. Bob s'autoproclama com un geni, graduat a la universitat Yale, membre del Partit Republicà i un entés en l'alta cultura. Va començar la seua carrera com secundari del programa de televisió de Krusty el Pallasso, però a causa dels abusos d'aquest últim, Bob prova d'implicar-lo en un robatori, exposat al capítol "Krusty Gets Busted". El pla és descobert per Bart Simpson, i Sideshow Bob acaba a la presó.
La seua següent aparició és a l'episodi "Black Widower", de la tercera temporada. Els guionistes es van basar en les aventures de Wile E. Coyote i el Correcamins per exposar els successius intents de Bob d'acabar amb la vida de Bart sense èxit. Així, en cada nova aparició del personatge, Bob ha assumit el rol de geni del mal. Els capítols en els quals hi participa solen narrar una posada en llibertat de Bob, per a tot seguit tramar el seu elaborat pla de revenja, sovint desbaratat per Bart i Lisa Simpson. Els seus plans solen estar relacionats amb assassinats i destruccions, a vegades dirigides cap al jove Simpson o, en menor mida, Krusty, tot i que igualment afectarà al conjunt de la família protagonista. A "Funeral for a Fiend" s'exposa que, després d'anys de fracassos, Sideshow Bob embogeix.
El personatge de Sideshow Bob comparteix trets de personalitat amb un altre personatge de Kelsey Grammer: el psiquiatre radiofònic Frasier Crane, que hi va aparèixer a la sèrie Cheers i en el seu posterior spin-off Frasier. A Els Simpsons s'han posat sobre la taula nombroses semblances entre ambdós. Per exemple, el germà de Bob, en Cecil, i el seu pare, van rebre les veus de David Hyde Pierce i de John Mahoney, respectivament. Aquestos actors interpretaven, justament, al germà Niles i al pare de Frasier Crane. Grammer ha rebut diversos reconeixements per la seua actuació, entre ells, l'Emmy a la Millor Actuació de Veu en Prime-time el 2006, pel seu paper en l'episodi "The Italian Bob".
El 2012, Sideshow Bob ha tingut paper amb veu a tretze episodis de la sèrie, als quals cal sumar-ne altres on apareix breument; el darrer ha estat "The Bob Next Door", de la temporada vint-i-una. Com a conseqüència de les seues aparicions regulars, el personatge s'ha traslladat a altres formats, com els còmics d'Els Simpons o un cameo en el videojoc aparegut el 2007 i basat en la popular sèrie. A més a més, Sideshow Bob és conegut pels seus dots com a cantant; diverses actuacions amb la veu de Grammer s'han inclòs en els recopilatoris musicals.

## Enllaços externs

* Sideshow Bob a la pàgina TheSimpsons.com
Personatges d'Els Simpson :
# Cardeto

Cardeto és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 120 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 10 km al sud-est de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.521 habitants.
Cardeto limita amb els municipis de Bagaladi, Reggio Calabria i Roccaforte del Greco.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 4 febrer 2020].
# Campionat del món d'escacs femení de 1934

El Campionat del món d'escacs femení de 1934 es va celebrar a Rotterdam, als Països Baixos, en format de matx entre Vera Menchik i Sonja Graf.
El 1934, la campiona mundial femenina d'escacs Vera Menchik va ser desafiada per Sonja Graf, una altra jugadora que, com Menchik, competia regularment amb homes en torneigs oberts. El mats es va jugar a Rotterdam durant quatre partides. Menchik era la gran favorita abans del matx, però Graf va causar una petita sensació en guanyar la primera partida. Menchik va guanyar les altres tres, però, per defensar amb èxit el seu títol.
    Campionat del món d'escacs femení de 1934 1234Punts  Vera Menchik (TCH) 01113  Sonja Graf (GER) 10001
Va ser la primera vegada que el títol femení es posava en joc en un matx organitzat per iniciativa personal de dues jugadores (com el títol obert d'aleshores) i no sota els auspicis de la FIDE.

## Referències

* ↑ «1927-39 Title Tournaments : World Chess Championship (Women)».
# Himne de Riego

L'Himne de Riego, compost pel músic ontinyentí Josep Melcior Gomis, va ser compost en honor de Rafael del Riego, tinent coronel que es va alçar contra l'absolutisme de Ferran VII l'1 de gener de 1820 a la localitat de Las Cabezas de San Juan (Sevilla). Va ser l'himne d'Espanya en el Trienni Liberal (1820-1823), a la Primera República Espanyola (1873-1874) i a la Segona (1931-1939), en què es va usar en lloc de la Marxa Reial o Marxa de Granaderos, actual himne oficial d'Espanya.
Riego va ser un símbol dels liberals d'Espanya durant el segle xix i principis del segle xx, es va alçar contra l'absolutisme de Ferran VII el 1820 per instaurar un nou règim constitucional que tindria com a norma bàsica la pionera Constitució de 1812, redactada vuit anys abans per les Corts de Cadis i popularment coneguda com la Pepa.

## Lletra

A part de la lletra oficial, l'Himne de Riego va tenir moltes lletres populars. A continuació s'inclou la lletra oficial i algunes de les populars.

### Lletres populars

Aquestes són algunes de les lletres utilitzades popularment a l'època de la República. A l'himne se li han seguit adaptant diferents lletres fins avui dia, relacionades amb reivindicacions diverses.
Si la Reina vol corona, corona li donarem, que vingui a Barcelona i el coll li tallarem.
Si el Rei demana corona, corona li donarem, que vingui a Barcelona i el coll li tallarem.
Si vols sopar no te'n vages, sardines torrades tenim, al Berenguer en tomàtec i de postres a l'Alfonso fregit.
Si vols sopar no te'n vages, sardines salades tinc, escarabats en vinagre i un tros de burro podrit!
Si vols sopar no te'n vages, sardines fregides tenim, escarabats amb vinagre i olivetes amb el pinyol dins.
Una calavera encesa, un tros de burro escaldat, quaranta plats de posterma, i de postres un plat de gargalls.
Si los curas y frailes supieran la paliza que les vamos a dar, subirían al coro cantando: "Libertad, libertad, libertad!"
Si los Reyes de España supieran lo poco que van a durar, a la calle saldrían gritando: "¡Libertad, libertad, libertad!"
Un hombre estaba cagando y no tenía papel pasó el rey Alfonso XIII y se limpio el culo con él.

## Vegeu també

* Segona República Espanyola

## Enllaços externs
### Melodia

* MIDI Arxivat 2007-02-17 a Wayback Machine.
* MP3 Arxivat 2007-03-19 a Wayback Machine.

### Partitura

* Partitura Arxivat 2005-11-07 a Wayback Machine.

### Altres

* Himnes de burlesca, al bloc de Toni Cucarella
# Tibor Kemény

Tibor Kemény (Budapest, 5 de març de 1913 - Budapest, 25 de setembre de 1992) fou un futbolista hongarès. Jugador del Ferencvaros, va formar part de l'equip hongarès a la Copa del Món de 1934, sent convocat en nou ocasions pel combinat nacional. Posteriorment fou entrenador.

## Referències

* ↑ «Tibor Kemény».
* ↑ «Kemény Tibor». Arxivat de l'original el 26 setembre 2009.
* ↑ «20 - Było Wielu Trenerów | PDF».
# Uwem Akpan

Uwem Akpan és un escriptor nigerià que va conèixer la fama el 2009 amb la seva col·lecció de relats Tu digues que ets un d'ells (Say You’re one of Them).

## Vida

Nascut el 1971 a Ikot Akpan Eda, al sud de Nigèria. Després d'estudiar filosofia i anglès, el 1990 va entrar en la Companyia de Jesús i va ser ordenat sacerdot jesuïta el 2003. Llicenciat en escriptura creativa per la Universitat de Michigan, actualment exerceix el seu ministeri sacerdotal a l'església de Crist Rei, a Llasamaja-Lagos, Nigèria.

## Tu digues que ets un d'ells

Aquesta col·lecció de cinc relats Say You’re one of Them va aparèixer el 2008 i va guanyar el premi Commonwealth Writers Prize a les primeres publicacions el 2009. Va aconseguir un aval definitiu quan aquell mateix any la famosa actriu i empresària Oprah Winfrey es va declarar "anorreada i profundament commoguda" per la seva lectura, per la qual cosa va ser seleccionada a la prestigiosa llista del Oprah's Book Club.
Akpan fa comparèixer en aquests contes les pitjors plagues morals que assoten als països de l'Àfrica subsahariana: l'odi racial i religiós, l'esclavitud sexual, la prostitució i la drogoaddicció per fam... Plagues que es mostren de manera descarnada (encara que sense concessions a la morbositat) i sense cap valoració de part del narrador. El fet que siguin nens els narradors, algunes vegades ignorants del que passa, unes altres plenament i terriblement conscients,augmenta la sensació d'horror. No obstant això, l'autor deixa subtilment una escletxa a l'esperança en aquests mateixos nens. Així, a "Abans d'anar al Gabon", ells aconsegueixen a fer variar de propòsit l'oncle sense escrúpols que es proposa de vendre'ls com a esclaus; a "La cambra dels meus pares" i "El festí de Nadal", la fugida és una fi oberta a nous horitzons. Altres vegades no els resta sinó sucumbir a l'odi, la cara més absurda del qual es revela en "Cotxes fúnebres de luxe", en què el protagonista, fill de pare cristià i mare musulmana, és víctima de tots dos grups.

## Referències

* ↑ http://www.uwemakpan.com/
* ↑ http://www.bienvenidosalafiesta.com/index.php?mod=Notas&acc=VerFicha&datId=00000002EB

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial d'Uwem Akpan
* Abans d'anar al Gabon
# Torre Suïssa

La Torre Suïssa és una obra del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de dos xalets bessons, envoltats per un petit jardí. Formats per planta baixa i primer pis. Estan construïts amb bloc de morter. Tant la forma constructiva com l'estil són molt semblants a la casa Bertrand, de la mateixa localitat. Els elements més característics són els balcons i la teulada de faldó

## Referències

* ↑ «Torre Suïssa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Carme Cloquells Tudurí

Carme Cloquells Tudurí (Maó, 1963) és una escriptora menorquina. És llicenciada en psicologia i treballa dins l’àmbit de l'ensenyament com a orientadora educativa. És membre de l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana. Ha publicat diversos llibres de poesia, de relats i articles en llibres i revistes d’educació i psicologia educativa. Ha guanyat diversos premis, com el III Premi Illa de Menorca (1999), el I Premi de narració curta Sant Climent (2009) i ha quedat finalista del Premi Joan Santamaria de poesia (Barcelona, 2007).

## Referències

* 1 2 «Cloquells Tudurí, Carme». [Consulta: 5 març 2022].

## Enllaços externs

* «03 Blbioficcions. Carme Cloquells». [Consulta: 5 març 2022].
# Calineuria jezoensis

Calineuria jezoensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: el Japó.

## Referències

* ↑ Ricker, 1954. Proc. ent. Soc. B. C. 51:37-39.
* ↑ Okamoto, 1912. Trans. Sapporo. Nat. Hist. Soc. 4:105-170.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Search System of Japanese Red Data Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (japonès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:309.
* Uchida, 1983. Kontyu 51(4):623.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 24 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Hilton Head Island

Hilton Head Island és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 33.862 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hilton Head Island tenia 33.862 habitants, 14.408 habitatges i 9.898 famílies. La densitat de població era de 310,8 habitants/km².
Dels 14.408 habitatges en un 20,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,6% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,3% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 27,3% de 45 a 60 i un 24,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.438$ i la renda mediana per família de 71.211$. Els homes tenien una renda mediana de 37.262$ mentre que les dones 30.271$. La renda per capita de la població era de 36.621$. Entorn del 4,7% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hilton Head Island». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hilton Head Island». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Avon (Sena i Marne)

Avon és una ciutat francesa, situada al departament de Sena i Marne i a la regió de l'Illa de França.
Forma part del cantó de Fontainebleau, del districte de Fontainebleau i de la Comunitat d'aglomeració del Pays de Fontainebleau.
# Luci Postumi Albí Regil·lensis

Luci Postumi Albí Regil·lensis (en llatí: Lucius Postumius Albinus Regillensis), va ser un polític romà. Formava part de la gens Postúmia i era de la branca dels Albí.
L'any 389 aC va ser elegit tribú amb potestat consular amb Luci Valeri Publícola, Luci Virgini Tricost, Aulus Manli Capitolí, Luci Emili Mamercí i Publi Corneli.
Durant el tribunat els romans, dirigits per Marc Furi Camil, nomenat dictador per tercera vegada, van derrotar els volscs, que van signar la seva rendició després de 70 anys de combat, els eques i els etruscs, que havien assetjat la ciutat aliada de Sutri.
L'any 381 aC. va ser elegit un altre cop tribú consular amb Marc Furi Camil, Luci Lucreci Flavus Triciptí, Aulus Postumi Albí Regil·lensis, Luci Furi Medul·lí i Marc Fabi Ambust.
Marc Furi Camil i Luci Furi Medul·lí van ser els encarregats de fer la guerra contra els volscs que havien ocupat Sàtricum, cosa que va provocar una posterior declaració de guerra contra la ciutat aliada de Túsculum.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 1, 2, 3
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VI, 22, 5-26, 8
# Torre Serra-Xaus

Casa Serra Xaus és un edifici de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) de l'arquitecte Josep Maria Jujol inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
La casa va ser projectada l'any 1921 com a habitatge unifamiliar, però al cap dels anys va ser convertida en dos habitatges separats. A diferència de la Torre de la Creu o de Can Negre, on dominen els volums cilíndrics i la línia corba, aquí hi ha predomini absolut de la volumetria cúbica, en una gran estructura de cossos regulars juxtaposats. On això es fa més evident és en la tribuna cúbica que conforma un vèrtex asimètric. La decoració es limita a lleugeres sanefes blaves sobre l'estucat blanc. És un edifici singular situat al centre del poble, que en l'actualitat és de propietat privada.
És una casa de planta baixa i diferents nivells de pisos. Planta irregular. Fa mitgera amb la casa contigua. La resta queda lliure i voltada per jardí. Casa formada per dos habitatges, al primer amb entrada per la planta baixa sota la tribuna i l'altre mitjançant una escala. Destaca el cub suportat per dues columnes i que queda fent de vèrtex entre els dos carrers. Destaquen els esgrafiats amb blauet sobre temes florals fent sanefa d'una banda i uns ànecs (fent parella i mirant-se de front), d'altra.

## Referències

* 1 2 «Casa Serra Xaus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Henri-Pierre Castelnau

Henri-Pierre Jean Abdon Castelnau, nat el 30 de juliol del 1814 a Prada (Conflent) i mort l'1 de novembre del 1890 a París, fou un general de divisió català de l'exèrcit francès.

## Presentació

Tingué una carrera ràpida a l'estat major, on va desenvolupar quasi sempre funcions d'ajuda de camp, particularment amb els mariscals Magnan i Vaillant, i, sobretot, amb l'emperador Napoleó III, del 1859 al 1870.
Napoleó III l'envià a Mèxic l'octubre del 1866 amb la delicada missió de vetllar per l'execució de les seves instruccions per a l'evacuació del país. Havia de constrènyer el mariscal Bazaine, qui volia prolongar la campanya, a tornar a Europa.
Com a primer ajuda de camp de Napoleó III, acompanyà l'emperador fins a Sedan. De seguida, després de la capitulació de l'exèrcit, l'acompanyà de Sedan a Cassel tot passant per Bèlgica, i restà prop d'ell durant tota la seva captivitat al Castell de Wilhelmshöhe, del 5 de setembre del 1870 al 19 de març del 1871.
Fou encarregat de representar l'emperador davant del general de Wimpffen, durant les difícils negociacions anteriors a la signatura de la capitulació de Sedan.
Alliberat a Ostende (Bèlgica) el 1871, cessà tota mena d'activitat militar.
Va presidir la comissió encarregada de preparar la institució de l'École supérieure de Guerre.
Fou conseller general de les Landes. Era fill de Prada, però la seva família s'havia instal·lat a Mont-de-Marsan.

## Bibliografia

* (francès) Girard, Georges. Calmann-Lévy. La Vie et les Souvenirs du Général Castelnau (en francès), 1930, p. 288.

## Referències

* ↑ Colonel Paul Willing, L'expédition du Mexique (1861-1867) et la guerre franco-allemande (1870-1871), Les collections du musée de l'armée, Arcueil, 1984, p. 105
* ↑ Ibid., p. 54.
* ↑ Anne de Beaupuy, Claude Gay, Charles Corta : Le Landais qui servit deux empereurs, L'Harmattan, Paris, 2009.
* ↑ Ibid.
# Can Martí (Mataró)

Can Martí és un edifici de Mataró (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta soterrani, planta baixa i tres plantes pis. La façana presenta un eix de simetria central on se situa l'accés, al costat del qual hi ha dos arcs escarsers de pedra. Les plantes superiors presenten dos balcons als extrems i una finestra central. Estucat a la planta baixa i primer pis i acabat amb motius florals. L'acroteri insinua els balustres amb l'esgrafiat.
A l'interior destaca el saló isabelí de la planta noble i al soterrani el celler, amb una estructura d'arcs de totxo a sardinell i embigat de fusta al sostre.

## Història

Es tracta d'una mostra dels cellers, avui inactius, de les antigues cases senyorials de Mataró.

## Referències

* 1 2 3 «Can Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Hiltruda

* Per a altres significats, vegeu «Hiltruda (filla de Carles Martell)».
Hiltruda (740/750 - 27 de setembre del 769) és una santa catòlica i ortodoxa, celebrada el 27 de setembre. Filla de Wilbert, comte de Poitiers, i germana de Berthe i Gontrad.
Estava promesa amb un poderós senyor, però no volia casar-s'hi i marxà a l'abadia que son pare havia fundat a Liessies, on era abat son germà Gontrad. Gontrad va instal·lar sa germana en una cel·la prop de l'església. Com que Hiltruda no s'hi casaria, va accedir que sa germana Berta es casés amb el senyor promès.
Seguint el seu exemple, altres filles de senyors decideixen unir-se a ella i formaren una comunitat religiosa femenina. Va morir el 769 a la mateixa abadia i fou enterrada prop del seu germà, a l'església del poble. Al segle xi Hiltruda fou canonitzada i es creia que feia molts miracles; tingué especial devoció entre els habitants de Rance, de Trélon, d'Anor i altres llocs veïns.

## Bibliografia

* Alban Butler, Vies des Pères, des martyrs et des autres principaux saints, traduït de l'anglès par l'abat Godescard, volum VII, Toulouse 1808, pàgs. 164-170

## Notes

* ↑ Recherches historiques sur Maubeuge par Z. Piérart, éd. le livre d'histoire, coll. monographie des villes et villages de France, page 257