OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àngels Moll i Esquerra

Àngels Moll i Esquerra (Barcelona, 9 de setembre de 1944) és una actriu de teatre i televisió catalana. Vídua del productor Sergi Schaaff i Casals, és mare d'Abigail i Anaïs Schaaff. L'any 1983 fou guardonada amb el Premi Margarida Xirgu. Va participar en la primera emissió de TV3, el 10 de setembre de 1983; va ser la segona cara que va aparèixer a la pantalla, després de Joan Pera.

## Teatre

* 1965. Història d'un mirall de Cecília A. Màntua. Companyia de Comèdies de Mario Cabré. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1970. El cepillo de dientes de Jorge Díaz. Direcció de Sergi Schaaff. Estrenada al Teatre CAPSA de Barcelona.
* 1972, maig. Una guerra en cada esquina de Luis Matilla. Direcció: Antoni Chic. Estrenada al teatre CAPSA de Barcelona.
* 1981. Revolta de bruixes de Josep Maria Benet i Jornet.

## Televisió

* 1982. Vídua, però no gaire
* 1995. Rosa, en el personatge d'Olga
* 1998. Laberint d'ombres, en el personatge de Concepció Santjust
* 2003. 16 dobles, en el personatge de Nadia
* 2005. L'un per l'altre, en el personatge de la Baronessa Pom Plissen
* 2005. El cor de la ciutat, en el personatge d'Antònia Subirós
* 2010. Ventdelplà, en el personatge de Maria

## Referències

* ↑ «Margarida Xirgu». [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ «Joan Pera: "La primera emissió de TV3 és entranyable, però que malament ho vaig fer!"». [Consulta: 10 setembre 2023].
# Xantos (riu)

El Xantos (grec antic: Ξάνθος; en turc, Eşen Çayı) és un riu de Turquia, a l'antiga regió de Lícia, que pren el nom de la ciutat de Xantos, situada a prop de la desembocadura. Es deia que el seu nom original havia estat Sibros o Sirbis, amb el significat de 'groc' igual que el grec Xanthos. El temple de Leto, situat a la seva riba, ha estat excavat i s'han trobat nombrosos texts licis, arameus i grecs.
Un mite narrava que, quan Leto havia donat a llum Apol·lo i Àrtemis, cercava el riu Xantos per banyar-los i per beure aigua. De camí va trobar la font de Mèlite, i va pensar que seria un bon lloc per banyar-se ella i els seus fills abans d'arribar al riu. Però uns bovers la feren fora, perquè els seus bous havien de beure, i Leto va abandonar la contrada i va reprendre el camí. Arribada al riu, va beure aigua, banyà els seus fills i va consagrar el Xantos a Apol·lo, i retornà a la font per castigar els bovers, que encara eren allà banyant els bous. Leto, amb una pedra rugosa, els va anar colpejant a l'esquena i convertint-los en granotes, llançant-los dins la font i condemnant-los a viure sempre a l'aigua entre el fang. Es deia que el raucar de les granotes eren els sons que feien els bovers vora rius i els estanys.

## Referències

* ↑ Schmitz, Leonhard. «X'anthus». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
* ↑ Antoní Liberal. «XXXV: Els bovers». A: Recull de metamorfosis. Barcelona: Fundació bernat Metge, 2012, p. 193-195. ISBN 9788498592061.
* ↑ Ovidi. Les metamorfosis, VI, 317-18
# Lamar (Nebraska)

Lamar és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 19 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lamar tenia 19 habitants, 10 habitatges, i 6 famílies. La densitat de població era de 91,7 habitants per km².
Dels 10 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 40% dels habitatges hi vivien persones soles el 30% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,5.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,8% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 10,5% entre 25 i 44, un 42,1% de 45 a 60 i un 26,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 33.750 $. La renda per capita de la població era de 14.463 $. Cap de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lamar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lamar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Landelies

Landelies (en való Landliye) és un nucli del municipi de Montigny-le-Tilleul, a la província d'Hainaut de la regió valona de Bèlgica, regat pel Sambre que hi és navegable (classe Va avall del poble i classe I amunt). Fins al 1977 era un municipi independent.

## Història

S'han trobat artefactes de sílex i altres traces d'una habitació estable al neolític. El primer esment del poble es troba sobre el políptic de l'Abadia de Lobbes del segle ix. Hi ha dues hipòtesis per a explicar l'etimologia del nom. Landelies provindria del llatí Landiliacus (fundus) el que significa Propietat de Landilla. Una altra versió diu que prové del lladró Maurosos que va rebatejar-se Landelin en convertir-se al catolicisme. Aquest Landelin, i futur sant, va fundar tres abadies: la de Lobbes i la d'Aulne, ambdues al marge del Sambre, i la de Crespin prop de Valenciennes.
Landelies pertanyia al Principat de Lieja i el príncep-bisbe l'havia infeodat a la família Moralmé i després als Corswarem, que van quedar-hi fins a l'inici de la revolució francesa. El 1815 passà al Regne Unit dels Països Baixos i el 1830 a Bèlgica. Fins al segle xix les pedreres i l'agricultura foren la principal activitat econòmica. La canalització del Sambre contribuí al desenvolupament. El 1896, el nucli de Goutroux va separar-se i esdevenir un municipi independent que el 1977 fusionà amb Montigny-le-Tilleul.

## Economia i turisme

Hi ha un port de turístic al Sambre i una pedrera de calcària.

## Referències

* ↑ «Un peu d'histoire» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Web oficial de Montigny-leTilleul (en català: Una mica d'història)
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Landelies
# Krakovany

Krakovany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1113.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «História obce Krakovany | Obec Krakovany» (en eslovac). [Consulta: 26 gener 2022].
# Kumarbi

Kumarbi és el déu del cel dels hurrites, tot i que és conegut sobretot pels textos hitites, pels quals sembla que també va ser venerat però fusionat amb una figura procedent de l'An mesopotàmic, també una divinitat celestial.
Kumarbi era el coper d'Anu, qui al seu torn havia servit de coper i posteriorment havia derrocat al pare de Kumarbi, Alalu. Per això Kumarbi va decidir venjar-lo i accedir ell mateix al tron del cel, en un mite de successions molt similar al que narra Hesíode a la seva Teogonia. Per aconseguir els seus propòsits, el déu ataca Anu i li mossega els genitals. De l'esperma que s'empassa naixeran diverses deïtats més, entre elles Tessub, qui en créixer destronaria Kumarbi per seguir el cicle de successions de generacions divines.
Kumarbi és déu del cel durant nou anys. En perdre el poder, però, no mor i intenta recuperar-lo. Manté relacions sexuals amb una roca, de la qual neix un nen amb la seva força i que creix de manera miraculosa fins a esdevenir un gegant. Llavors ataca Tessub seguint les instruccions del seu progenitor. Tessub està desesperat i demana ajuda a la dea de la saviesa Ea, la qual li aconsella tallar un dels nexes entre cel i terra de manera que la roca quedi afeblida per poder destruir-la. Kumarbi, ple de ràbia, es retira.

## Referències

* ↑ Roger D. Woodard, The Cambridge Companion to Greek Mythology, Cambridge University Press, 2007
* ↑ García Trabazo, José Virgilio. Textos religiosos hititas. Madrid: Trotta, 2002, p. 39. ISBN 8481645222.
# Tipus de dades algebraic

En matemàtiques discretes és usual introduir definicions d'estructures recursives donant els casos de definició i un axioma de clausura indicant que cap altra cosa forma part del definit.
Per exemple, els arbres amb informació en els nodes poden definir-se com segueix: Siga T un conjunt. Els arbres amb informació en els nodes són tots els valors que es poden construir amb les regles següents.
* L'arbre buit és un arbre i és representat amb la constant ABuit.
* Si $t_{1}$ i $t_{2}$ són arbres, i x és un element de T, llavors Node($t_{1}$,x,$t_{2}$) és un arbre.
La construcció corresponent en els llenguatges de programació es diu Tipus de dades algebraic. Les seues regles de tipus polimòrfiques van ser introduïdes per Robin Milner juntament amb la definició del llenguatge Standard ML i han estat adoptades des de llavors en diversos llenguatges de programació, sobretot en els llenguatges de programació funcionals. Per exemple, la definició del tipus arbre binari amb informació en els nodes de tipus T s'escriu en Ocaml com seguix:
i en sintaxi d'Haskell:
Els constructors del tipus Arbre són ABuit i Node els quals, al rebre els arguments necessaris produeixen un valor del tipus arbre. Per exemple, en Ocaml, ABuit és un arbre igual que Node (ABuit,5,ABuit).
Les operacions sobre els tipus recursius generalment s'escriuen utilitzant la construcció de cridada per patrons. Per exemple, en Haskell, el nombre de nivells d'un arbre de defineix com:
en Standard ML la mateixa funció s'escriu

## Correcció de programes

A cada tipus de dades algebraic correspon l'ordre ben fonamentat de subtermes i un esquema d'inducció estructural sobre la base de la definició del tipus. En el cas dels arbres aquests són els següents:
$t_{1}<Nodo(t_{1},n,t_{2})~~~~~~t_{2}<Nodo(t_{1},n,t_{2})$
${\frac {P(AVacio)\wedge (\forall i,n,d:i,d\in Arbol(T):P(i)\wedge P(d)\Rightarrow P(Nodo(i,n,d)))}{(\forall x:x\in Arbol(T):P(x))}}$
Per a demostrar la terminació de la funció anivelles aplicant aquest esquema d'inducció
estructural, s'ha de demostrar, utilitzant les regles semàntiques del llenguatge, que l'expressió (nivells ABuit) acaba i que si (nivells i) i (nivells d) acaben llavors (nivells (Node (i, n, d)) acaba també.
L'operació anomenada per patrons és una operació complexa que pot definir-se amb ajuda de dues primitives, L'operador *is permet identificar el cas particular d'una definició i la definició estructurada de variables permet obtenir els components d'un cas ja identificat:
En l'exemple d'arbres, el predicat i is ABuit és cert quan l'arbre i és efectivament un arbre buit i i is Node és cert quan i és un node. Una definició del tipus let Node (o, x, v) = i ..., que només té sentit quan i is Node és cert, permet associar a les variables o, x, v els components del node.

## Enllaços externs

* FOLDOC (Algebraic data type) Arxivat 2005-04-14 a Wayback Machine.
# Resolució 343 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 343 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 14 de desembre de 1973 després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema, i observant els recents esdeveniments esperançadors, el Consell va ampliar l'estacionament a Xipre de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre per un altre període, que acaba el 15 de juny de 1974. El Consell també va demanar a les parts directament interessades que continuessin actuant amb la màxima restricció i cooperessin plenament amb la força de manteniment de la pau.
La resolució 343 va ser aprovada per 14 vots contra cap, amb l'abstenció de la República Popular de la Xina.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 345 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 345 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou aprovada el 17 de gener de 1974. Després d'una resolució de l'Assemblea General el Consell va decidir ampliar les llengües de treball del Consell de Seguretat incloent el xinès. Juntament amb el xinès, els altres quatre idiomes de treball del Consell són l'anglès, francès, rus i castellà.
La resolució va ser aprovada sense votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)
* Resolució 263 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides
* Resolució 528 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine.
# Resolució 341 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 341 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 27 d'octubre de 1973 després de rebre l'informe del Secretari General sobre la implementació de la resolució 340, el Consell va decidir que s'establiria una força de manteniment de pau amb un període de sis mesos i que continuaria si el Consell així ho decidia
La resolució va ser aprovada amb 14 vots contra cap. La República Popular de la Xina no va votar ni es va abstenir formalment.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 339 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 339 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides va ser aprovada el 23 d'octubre de 1973 amb la finalitat d'aportar un alto el foc en la Guerra de Yom Kipur, després del fracàs de la Resolució 338.
La resolució va reafirmar principalment els termes establerts en la Resolució 338 (que es van basar en la resolució 242), tornant a les forces de tots dos costats de nou a la posició que tenien quan l'alto el foc de la resolució 338 va entrar en vigor. També allí el Secretari General de les Nacions Unides va sol·licitar dur a terme les mesures cap a la col·locació d'observadors per supervisar l'alto el foc.
La resolució va ser adoptada amb 14 vots. La República Popular de la Xina no va participar en la votació.

## Referències

* ↑ Text of Resolution at Unispal.un.org

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Trepó

«Trepó» té aquests significats:
* Verbascum
* Verbascum boerhavii
* Verbascum thapsus
* Setaria italica
# Treptow-Köpenick

El Districte de Treptow-Köpenick és el districte (Bezirk) novè de Berlín. Aquest districte es creà amb la reforma administrativa de Berlín de 2001 per la fusió dels districtes de Treptow i Köpenick.
Aquest districte és el més gran dels districtes de Berlín per mida, ja que ocupa un 18,9% de la superfície de la ciutat. També és el districte amb una densitat de població més baixa.

## Geografia

El districte es localitza al sud-est de Berlín. Els boscos, parcs i el llac Müggelsee ocupen gairebé les tres quartes parts de l'àrea del districte. Aquest districte representa un 36,5% dels recursos aqüífers i el 42,8% dels boscos de Berlín.

## Administració

L'alcalde del districte Treptow-Köpenick (Bezirkbürgermeister) és Oliver Igel del partit polític SPD. El Parlament del districte, amb 55 membres (Bezirksverordenetenversammlung), el 2011 estava compost pels partits polítics següents:
* SPD: 17 escons
* Die Linke: 15 escons
* CDU: 9 escons
* Els Verds: 6 escons
* NPD: 2 escons
* PIRATEN: 4 escons
* Independents: 2 escons

## Barris

* Alt-Treptow
* Plänterwald
* Baumschulenweg
* Johannisthal
* Niederschöneweide
* Altglienicke
* Adlershof
* Bohnsdorf
* Oberschöneweide
* Köpenick
* Friedrichshagen
* Rahnsdorf
* Grünau
* Müggelheim
* Schmöckwitz

## Ciutats agermanades

El districte està agermanat amb les següents ciutats:
* Albinea, Itàlia
* Cajamarca, Perú
* East Norriton Township, Pennsilvània, Estats Units
* Colònia, Alemanya
* Mürzzuschlag, Àustria
* Olomouc, República Txeca
* Subotica, Sèrbia
* Izola, Eslovènia
* Veszprém, Hongria

## Referències

* ↑ «Treptow-Köpenick in Zahlen» (en alemany). Berlin.de. [Consulta: 7 gener 2016].
* ↑ «Berliner wahlen 2011 - Ergebnis nach Regionen» (en alemany). Wahlen-Berlin. Arxivat de l'original el 2020-08-06. [Consulta: 7 gener 2016].
* ↑ «Partnerstädte» (en alemany). Koordinatorin für Europa- und internationale Angelegenheiten des Bezirksamtes Treptow-Köpenick. Arxivat de l'original el 2012-10-26. [Consulta: 7 gener 2016].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del districte (alemany)
# Treptichnus pedum

Trichophycus pedum es considera el primer icnofòssil complex àmpliament estès. Es troben a tot el món normalment en estrats per sobre de la fauna d'Ediacara. La seva aparició més primerenca, contemporània amb el final de la fauna d'Ediacara, s'ha utilitzat per definir el límit entre els períodes Cambrià i Ediacaric. No obstant això, des de llavors ha estat descobert per sota del límit, que en l'actualitat es defineix per GSS.
Trichophycus pedum es considera un animal més complex que els pertanyents a l'anterior fauna d'Ediacara. L'icnofòssil té un patró bastant complicat i distintiu al voltant d'un buit central, de vegades sinuós o en bucle. L'organisme el va formar mitjançant successives excavacions entre els sediments a la recerca de nutrients, generant un patró que recorda a un ventilador o a una soga retorçada. És possible que s'hagi format per excavació just per sota la superfície en lloc de perforació vertical.
L'animal presumiblement no tenia elements anatòmics durs, com ara petxines o ossos, ja que només s'han trobat les petjades de les seves excavacions. La seva morfologia i relació amb els animals moderns, per tant, són desconegudes, i alguns fins i tot discuteixen la seva inclusió en el regne animal.

## Referències

* ↑ DZIK, Jerzy «Behavioral and anatomical unity of the earliest burrowing animals and the cause of the "Cambrian explosion"». Paleobiology, 31, 3, 2005, pàg. 503–521. DOI: 10.1666/0094-8373(2005)031[0503:BAAUOT]2.0.CO;2.
* ↑ Srivastava, Purnima «Treptichnus pedum: An Ichnofossil Representing Ediacaran - Cambrian Boundary in the Nagaur Group, the Marwar Supergroup, Rajasthan, India» (PDF). Proc. Indian natn Sci. Acad., 78, 01-06-2012, pàg. 161-169. Arxivat de l'original el 4 de març 2016 [Consulta: 8 abril 2016].
* ↑ Subcommission on Neoproterozoic Stratigraphy - URL retrieved June 22, 2009
* ↑ International Commission on Stratigraphy, International Chronostratigraphic Chart, 2012, http://www.stratigraphy.org/column.php?id=Chart/Time%20Scale
* ↑ McMenamin, Mark A.; Dianna L. McMenamin The Emergence of Animals. Columbia University Press, 1990. ISBN 0-231-06647-3.
* ↑ «Life in the Cambrian». Arxivat de l'original el 2006-02-20. [Consulta: 9 març 2006].
* ↑ Altermann, Wladyslaw. Precambrian Sedimentary Environments. Blackwell Publishing, 2002. ISBN 0-632-06415-3.
* ↑ Vannier, J.; Calandra, I.; Gaillard, C.; Zylinska, A. «Priapulid worms: Pioneer horizontal burrowers at the Precambrian-Cambrian boundary». Geology, 38, 8, 2010, pàg. 711–714. DOI: 10.1130/G30829.1.
# Turnhout

Turnhout és una ciutat belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Limita al nord-oest amb Baarle-Hertog i Merksplas, al nord amb Baarle-Nassau, al nord-est amb Ravels, a l'oest amb Beerse i Vosselaar, a l'est amb Oud-Turnhout i al sud amb Kasterlee. Sovint s'anomena capital dels Kempen.
És regat per l'Aa i el canal Antwerpen-Turnhout.

## Evolució de la població
### Segle xix

| Any | 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 |
| Població | 10.198 | 10.495 | 12.493 | 14.396 | 14.979 | 13.590 | 15.743 | 16.670 | 18.747 |

### Segle XX (fins a 1976)

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1976 |
| Població | 20.887 | 23.742 | 24.202 | 26.657 | 32.135 | 36.444 | 38.007 | 37.958 |

### 1977 ençà

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |
| Població | 37.958 | 37.652 | 37.438 | 37.669 | 38.516 | 38.596 | 39.455 | 39.561 | 39.791 | 39.863 | 40.070 |
| Font: NIS ||||||||||||

## Llista de burgmestres

* 1830 - 1844: Joseph Van Lieshout
* 1844 - 1865: Joseph Dierckx
* 1866 - 1889: J. Hoefnagels
* 1889 - 1895: Petrus Dierckx
* 1895 - 1918: Victor Van Hal
* 1919 - 1932: François du Four
* 1932 - 1946: A. Van Hoeck
* 1946 - 1970: H. Bauweraerts
* 1970 - 1976: A. Boone
* 1976 - 1995: Richard Proost
* 1995 - 2008: Marcel Hendrickx
* 2008 - 2013: Francis Stijnen
* 2013-… : Eric Vos

## Fills il·lustres

* Cornelius Verdonck (1564-165) madrigalista i polifonista.

## Agermanament

* Hammelburg
* Gödöllő
* Hanzhong
* Vinatori

## Galeria d'imatges

* Estació de Turnhout
* Ciutat nova
* Ajuntament
# Tira fònica

La tira fònica és el conjunt de sons que es pronuncien de forma seguida, dins un discurs o diàleg. La tira no respecta la divisió entre paraules, de manera que es pot produir algun fenomen fonètic entre mots i, així, un fonema pot alterar la pronunciació dels que l'envolten. La tira té una entonació pròpia, que marca part del seu sentit, i no respon sempre a les pauses sintàctiques o semàntiques, sinó a la necessitat de respirar o aturar-se per pensar del parlant. Per això, una transcripció lingüística estricta del discurs oral no correspon a la seva versió escrita, en què la puntuació i altres convencions eliminen les particularitats d'elocució, que no responen a cap norma.

## Vegeu també

* Forma fonètica
# Resolució 461 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 461 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides va condemnar Iran per la presa d'ostatges a l'ambaixada dels Estats Units a Teheran. Després de recordar la seva resolució 479 (1979), el Consell va observar la creixent tensió entre Iran i els Estats Units. El Consell també va citar l'ordre de la Cort Internacional de Justícia per alliberar immediatament els ostatges sense cap excepció. La resolució va ser aprovada el 31 de desembre de 1979.
El Consell va recordar als Estats membres les amenaces i l'ús de la força en les relacions internacionals, la resolució va tornar a fer una crida per a l'alliberament dels ostatges estatunidencs i permetre'ls sortir del país. La resolució 461 va reiterar la petició al secretari general Kurt Waldheim per prestar els seus bons oficis per buscar una solució als fets i informar els seus esforços abans que el Consell es torni a reunir. Finalment, el Consell va decidir tornar a reunir-se el 7 de gener de 1980, per revisar la situació i, si fos necessari, prendre mesures addicionals.
La resolució va ser aprovada per 11 vots contra cap, mentre que Bangladesh, Txecoslovàquia, Kuwait i la Unió Soviètica es van abstenir de votar.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Referències

* ↑ Reisman, W. Michael «The Legal Effect of Vetoed Resolutions» (en anglès). Faculty Scholarship Series, 01-01-1980.
* 1 2 «Resolution 461 (1979) of 31 December 1979» (en anglès, francès). Official Documents System of the United Nations. [Consulta: 2 octubre 2023].