OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Faus i Pascuchi

Josep Faus i Pascuchi (Barcelona, 1933-2021) fou un Doctor Enginyer Industrial per l'Escola Tècnica Superiror d'Enginyers Industrials de Barcelona, avui integrada a la Universitat Politècnica de Catalunya, llicenciat en Ciències per la Universitat de Barcelona i Doctor of Business Administration per la Harvard University.
És fill del Notari de Barcelona i il·lustre jurista català Ramon Faus i Esteve, i germà d'Amparo Faus i Pascuchi, Francesc Faus i Pascuchi [sacerdot al Brasil), Ramón Faus i Pascuchi, Xavier Faus i Pascuchi i Joaquim Faus i Pascuchi.
Es va integrar al Claustre Acadèmic del IESE el 1960, on actualment és Director Acadèmic del CIIF (Centro Internacional de Investigación en Finanzas). Al IESE ha estat Director d'Investigació, Director de Personal Científic i Director de Programes, i ha estat també membre del Consell de Direcció.
Durant el curs 1972-73 va ser professor visitant de la Harvard University, on va ser responsable dels cursos de Managerial Economics del Programa Master en Business Administration. També ha estat professor visitant de la China-Europe International Business School de Shanghai, a la Business School de la Universitat de Ciutat del Cap i a diverses universitats llatinoamericanes. Ha estat consultor de moltes empreses nacionals i multinacionals i ha participat en estudis de fusió de diferents entitats financeres.

## Obres publicades

* Cómo Interpretar la Prensa Económica y Financiera, amb Ahmad Rahnema. Ediciones Deusto 1997.
* Políticas y Decisiones Financieras para la Gestión del Valor en las Empresas, Estudios y Ediciones IESE (1997).
* Finanzas Operativas: Gestión Financiera de las Operaciones del Día a Día. Amb Josep Tàpies, 1996.
* Libro Blanco del Sector Inmobiliario. Coordinador General de la investigación (1999)
* Decisiones de Inversión.
* Finanzas Estructurales y Estrategias Financieras.
* Valoración de Empresas, un Enfoque Pragmático.
* Finanzas Operativas, lo que Todo Directivo Debe Saber.
* Las Ventajas Competitivas de Cataluña, en coautoría (1993)
* Manual Pedagógico de Finanzas Operativas, amb Lídia Pradas. Estudios y Ediciones IESE 1997
* Manual Pedagógico de Políticas y Decisiones Financieras, amb Lídia Pradas. Estudios y Ediciones IESE 1997

## Referències

* ↑ Currículum al web de l'IESE

## Enllaços externs

* Josep Faus a bne.es
# Qui

Qui? fou una peculiar sèrie de televisió emesa a Televisió de Catalunya el 1990 que barrejava elements de teatre, misteri i que permetia la participació del públic.
Cada episodi s’emetia en directe des del Teatre Victòria de Barcelona, i després d'una introducció als fets on es presentava un assassinat, entraven en escena la jutge Massó (Rosa Renom) i l'inspector Moreno (Manel Barceló) per intentar esclarir els fets. Durant la segona part de l'episodi, es feia una reconstrucció dels fets i es permetia al públic (tant al teatre com des de casa per via telefònica) interrogar als sospitosos i votar qui creien que era l'assassí.
La sèrie va constar de 13 capítols emesos entre el 6 de juliol i el 28 de setembre de 1990.
# Walter Kohn

Walter Kohn (Viena, Àustria 1923 - Santa Barbara, EUA 2016) és un físic nord-americà, d'origen austríac, guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1998.

## Biografia

Va néixer el 9 de març de 1923 a la ciutat de Viena. Va estudiar matemàtiques i física a la Universitat de Toronto, on es graduà el 1945. Posteriorment realitzà el seu doctorat en física a la Universitat Harvard l'any 1948 sota la supervisió de Julian Schwinger. Entre 1950 i 1960 fou professor de la Universitat Carnegie Mellon, es va traslladar després a la Universitat de Califòrnia a San Diego, on va romandre fins al 1979. Aquell any acceptà el càrrec de Director de l'Institut de Física Teòrica a la Universitat de Califòrnia a Santa Barbara, esdevenint el 1984 professor a la mateixa universitat de Santa Bàrbara.
L'any 1957 aconseguí la ciutadania nord-americana.
Va morir a Santa Barbara, Califòrnia el 19 d'abril de 2016.

## Recerca científica

Durant la seva estada a la Universitat Carnegie Mellon va realitzar recerques en la física dels semiconductors, matèria que posteriorment canvià per la recerca de les característiques electròniques de diversos materials. Particularment va ocupar un paper essencial en el desenvolupament de la Teoria del funcional de la densitat, que va permetre incorporar efectes de la mecànica quàntica a la densitat electrònica. Aquesta simplificació del còmput conduïda a moltes penetracions i es va convertir en una eina essencial per a l'estructura electrònica dels materials, atòmica i molecular.
L'any 1998 fou guardonat amb la meitat del Premi Nobel de Química pel desenvolupament de la teoria funcional de la densitat. L'altra meitat del premi recaigué en John A. Pople pel desenvolupament de mètodes teòrics per mitjà dels quals es poden investigar les propietats de les molècules en processos químics.

## Enllaços externs

* «Walter Kohn» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Els Meteors

Els Meteors (en grec Μετέωρα, Metéora) són un conjunt de penyals coronats per monestirs ortodoxos situats a Grècia, prop de la vila de Kalambaka, a la plana de Tessàlia, vora el riu Peneu. El nom prové del grec ta metéora monastíria (τα μετέωρα μοναστήρια), 'els monestirs penjats'.
Classificats dins la llista del Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO des del 1988, es tracta d'unes construccions religioses que pengen, situades al capdamunt d'unes impressionants masses rocoses grises de conglomerat, esculpides per l'erosió, que fan pensar en les roques de Montserrat.

## Geologia

Segons les antigues tradicions, són roques que el cel va enviar a la terra perquè els ascetes tinguessin un lloc on retirar-se per a la pregària.
On ara hi ha situades aquestes imposants masses de roca hi havia, fa centenars de milers d'anys, un gran riu que desembocava a la mar de Tessàlia. Quan el riu va trobar una eixida per la mar Egea, aquest massís, sota l'acció dels fenòmens atmosfèrics i dels terratrèmols, es va esfondrar i va donar lloc a aquest estrany paisatge.

## Història

Els primers monjos que van habitar els estimballs dels Meteors (al segle xi) vivien en ermites dins de coves. Els primers monestirs daten del segle xiv. Es van construir com a recer per refugiar-se dels turcs i els albanesos. Antigament, només s'hi podia accedir mitjançant llargues cordes amb una cistella o una xarxa al final, amb què eren hissades les persones o les vitualles fins als monestirs. No fou fins als anys 20 del segle passat que es van tallar graons a les roques, accessibles des de ponts precaris situats a la roca massissa de més a la vora. Es fa difícil, doncs, d'imaginar com es van poder portar fins allà dalt els primers elements constructius.
Atanasi, foragitat del mont Atos, va fundar el Gran Meteor amb bona part dels seus fidels, i el seu exemple fou seguit per altres comunitats (fins a dues dotzenes en el moment de màxim apogeu, al segle xv) que van ocupar els penyals.
Un bon nombre de monestirs foren destruïts o ensorrats durant la Segona Guerra Mundial per les tropes alemanyes, ja que s'hi refugiaven molts resistents grecs.
Avui dia només estan en funcionament sis d'aquests monestirs, habitats per comunitats de monjos o monges i visitats per un gran nombre de turistes, de manera que actualment serveixen essencialment com a museus. Són els següents:
* Sant Nicolau (Αγιος Νικόλαος), Hàgios Nikólaos.
* Roussanou (''Ρουσάνου'').
* Varlaam.
* el Gran Meteor (Μεγάλο Μετέωρο), Megálo Metéoro), o monestir de la Transfiguració (Μονή Μεταμορφώσεως, Moní Metamorfóseos.
* la Santíssima Trinitat (Αγια Τριάδα), Hàgia Triada.
* Sant Esteve (Αγιος Στέφανος), Hàgios Stéfanos.

## Anecdotari

El monestir de la Santíssima Trinitat va servir com a decorat per al film Només per als teus ulls (For Your Eyes Only), de la sèrie de James Bond, dirigit per John Glen el 1981.

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina local amb informació sobre els monestirs i la contrada.
* (grec) (anglès) Pàgina de Kalambaka amb un extens apartat dedicat als monestirs, la seva història, fotografies, etc.
* (castellà) Monestirs a Meteora Llista dels més famosos monestirs de Meteora.
# Els Masos de la Coma

Els Masos de la Coma és una antiga caseria esparsa de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, de l'actual de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Avui dia és un conjunt de bordes situat a la Coma d'Orient, algunes antics masos. Pertanyen a famílies d'Hortoneda.
La més occidental és la Borda d'Aubarell; després hi havia la Borda del Músic, desapareguda; a continuació, venia l'agrupació de bordes de la zona central de la coma, el Clot de la Ginebrera: de Senllí, de Maladent, Borda del Gorret i d'Isabel, les dues primeres amb una segona construcció que és una pallissa; més a orient hi ha el Pletiu del Querolar, on hi havia la borda d'aquest nom, i encara més a orient hi havia hagut la Borda de Savoia.

## Vegeu també

Vegeu la llista de Topònims dels Masos de la Coma presents a la viquipèdia.

## Bibliografia

* CASTILLÓ, Arcadi i LLORET, T. "El Pont de Claverol. Hortoneda de la Conca", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Els Mediants

Els Mediants és un indret del terme de la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Mont-ros.
Està situat a llevant de la Serra del Clotet, al nord-est del Turó del Clotet, per sota de la Font de l'Escudella i per damunt de Penapurco. Hi baixa el barranc de la Pala Freda i just dessota de la Pala del Bony.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# QuickTime VR

QuickTime VR (QTVR on VR són les sigles en anglès de realitat virtual) és un format d'arxiu creat per la companyia Apple Inc que permet la visualització d'imatges panoràmiques. També permet simular l'exploració d'objectes, a través d'imatges capturades des de diversos punts de vista. Actualment, a través d'una àmplia gamma de programaris disponibles al mercat, i també de lents per a càmeres fotogràfiques especialitzats, és possible generar panorames immersius de tota classe, des imatges panoràmiques parcials, panorames en 360 graus, i panorames cúbics, que permeten visualitzar una escena lliurement en totes direccions. La tecnologia QTVR no és permesa pel sistema operatiu Windows de 64 bits, cosa que ha obligat a desenvolupadors a migrar els seus panorames a formats més amigables com Adobe Flash.

## Vegeu també

* QuickTime
* Gigafoto

## Enllaços externs

* QuickTime VR
# Quiche

Una quiche (pronunciació, "quix") és una mena de pastís salat d'origen francès. Té una base de pasta brisa (dita també trencada) crua que s'omple amb una barreja molt líquida de llet, ous i farina, a la qual es poden afegir ingredients al gust, que tradicionalment es decora amb una mica de formatge ratllat abans de coure-la al forn. Una de les versions més típiques i més antigues té el nom de quiche lorraine (quiche de la Lorena), que com a ingredients té cansalada tallada a trossets i ceba també trinxada. Al nord de França són molt populars en general les versions que tenen formatge i verdura (espinacs i formatge, o porro i formatge, o també verdura amb salmó fumat, per exemple) mentre que a Occitània sovint prefereixen fer-ne sense base i la consideren una evolució enriquida de les farinetes o una forma salada d'alguns pastissos locals (com el clafotís o la flonyarda). No hi ha normes per als ingredients a posar, i cadascú les fa del que més li agrada o amb el que es tingui a l'abast. Actualment se'n fan d'hortalisses, amb formatge, amb pernil dolç o salat, amb bolets, amb qualsevol combinació que hom pugui trobar en una coca, pizza, etc.

## Origen i història

La paraula quiche, de la paraula Küeche del fràncic lorenès, prové de la paraula del fràncic kok, i com coca, té les mateixes arrels que l'anglès cake, o l'alemanya Kuchen. Aquesta paraula, kuchen, va passar a la llengua que es parlava a la regió francesa de Lorena, de la qual és originària aquesta preparació. La Lorena és fronterera amb Alemanya. L'expressió quiche lorraine apareix escrita per primer cop l'any 1605, però encara no estava guarnida amb cap ingredient. La cansalada i la ceba (ingredients que típicament també guarneixen una coca fina molt típica del nord de França i a Alemanya, la flamenkuche, que també té nata) no es van incorporar fins al segle xix, i les altres variants fins al segle xx.

## Referències

* ↑ La vie quotidienne en Lorraine aux XVIIe siècle et XVIIIe siècleGuy Cabourdin, Editorial Hachette, any 1984
# Quicena

Quicena és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca de la Foia d'Osca. Hi destaca el Castell de Montaragó.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Quicena». Arxivat de l'original el 2016-09-13. [Consulta: 17 juliol 2016].
# Enculturació

La endoculturació o enculturació, és una experiència d'aprenentatge parcialment conscient i parcialment inconscient, a través de la qual la generació de més edat convida, indueix i obliga a la generació més jove a adoptar les maneres de pensar i comportar-se tradicionals. Cada generació és programada no només per replicar la conducta de la generació anterior, sinó també per premiar la conducta que s'adapti a les pautes de la seva pròpia experiència de endoculturació i castigar, o almenys no premiar, la conducta que es desvia d'aquestes.
Equilibri que aconsegueix un individu en l'àmbit social. La endoculturació de l'individu en els primers anys de la seva vida, és el mecanisme dominant per a la formació de la seva estabilitat cultural, mentre que el procés tal com opera en gent més madura és important per a la producció de camp. Alguns autors matisen el paper de la generació adulta en el procés de endoculturació, i assenyalen que altres nens i joves una mica més grans que el nen subjecte exerceixen una poderosa influència cultural. Això explicaria l'existència de salts generacionals, i que els joves tinguin a tenir usos lingüístics més propers a altres joves que els seus propis pares. S'ha assenyalat que les diferències generacionals en l'adquisició del llenguatge és el que s'amaga després del canvi lingüístic gradual, més que l'evolució de l'ús de la llengua al llarg de la vida de l'individu.
En el procés d'apropiació cultural el receptor de la cultura (subjecte) rep aquestes pautes i les descodifica. Per tant, la cultura rebuda pot ser modificada. La modificació d'aquestes pautes pot relacionar-se amb l'abisme generacional i factors socioeconòmics i polítics conjunturals.

## Vegeu també

* Aculturació
* Comunicació intercultural
* Sincretisme

## Referències

* ↑ Ander Egg
* ↑ The nurture assumption: Why children turn out the way they do.
* ↑ J. R. Harris

### Bibliografia

* Harris, Judith R. (2011). The nurture assumption: Why children turn out the way they do. Simon and Schuster.
# Joan de Gaza

Joan de Gaza fou un escriptor i gramàtic grec de l'època romana d'Orient del que no se sap l'època excepte que va ser posterior al poeta cristià Nonnos (Nonnus), que va viure cap al principi del segle vi en temps de l'emperador Justinià I o una mica abans. Joan de Gaza va imitar-ne l'estil.
Va escriure:
* Ἔκφραδις τοῦ κοδμικοῦ πίνακος τοῦ ἐν Γάζη ἢ ἐν Ἀντιοχείᾳ, Tabellae Unicersi Ecphrasis, un poema iàmbic en 701 línies.
* Περὶ Ἀρχαιολογίας, De Antiquitatibus.
No s'ha de confondre amb el monjo del segle vi, abat de Merosala Joan de Gaza el Profeta.

## Referències

* ↑ 63.Joannes of Gaza a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 596
# Menaka (Mali)

Plantilla:Infotaula geografia Menaka és una comuna rural i ciutat del cercle de Menaka, a la zona de Gao, al nord de Mali, actualment al territori reivindicat com a Estat Independent de l'Azawad. Hi ha la seu del govern local i és la ciutat més gran del cercle, així com una de quatre comunes rurals. Menaka és al bell mig del desert del Sàhara, al costat del uadi Ezgeuret, a l'antiga vall del riu sec de la conca de Iullemmeden.
El cercle de Menaka és una àrea rural, aïllada i quasi deserta, encreuada per uadis estacionals. Aquesta zona enclou la zona rocosa dels turons d'Ader Douchi, dins dels quals es troba la població de Menaka. El seu punt més alt, la muntanya Abourak, és entre dunes, a uns 150 quilòmetres al nord.
La major part de la població és gent nòmada tuareg, així com altres ètnies minoritàries nòmades, com els wodaabe, un tipus de fulbe, i songhais sedentaris. Aquesta àrea és un centre tradicional de la confederació tuareg Kel Dinnik, així com la més menuda Iwellemeden Kel Kummer, i la ciutat d'Anderamboukane, prop de la frontera amb Níger, és un centre històric de les comunitats transhumants.☃☃ Anderamboukane és a 100 quilòmetres cap al sud de la principal carretera, que porta, passant per Menaka, fins a Ansongo, a 210 km cap a l'oest i sobre el riu Níger, i a 95 km més al nord fins a la capital Gao.

## Transports

La ciutat té un aeroport.

## Segrests al 2009

El 25 de novembre, un francés anomenat Pierre Camatte fou segrestat en un hotel de la ciutat de Menaka. El gener de 2010, una declaració emesa per Al-Qaeda del Magrib Islàmic donà un ultimàtum de 20 dies per intercanviar quatre membres d'Al-Qaeda per Pierre Camatte.

## Esclavitud

Algunes organitzacions de Mali i internacionals assenyalaren Menaka, al 2008, com una de diverses poblacions de la regió de Gao on persistien relacions d'esclavitud informal entre les castes nobles dels pastors tuaregs i milers de tuaregs sedentaris bellah de casta baixa.

## Referències

* ↑ Frenchman Pierre Camatte kidnapped in Mali. L'11 de gener de 2010. BBC News.
* ↑ Mali: Thousands Still Live in Slavery in North. IRIN (Nacions Unides). 14 de juliol de 2008.
# Pignoració

Una pignoració és un dret real que es constitueix sobre una cosa aliena que hom lliura al creditor per obtenir el pagament d'un crèdit, facultant aquest a retenir la cosa i vendre-la o de qualsevol altra manera alienar-la vençut el terme. La pignoració s'aplica generalment a les coses mobles. Són requisits de la pignoració el deute i la cosa pignorada. El deute ha d'ésser real i pot procedir de qualsevol obligació lícita. Hom pot pignorar les coses mobles existents o futures, drets reals de superfície, porcions indivises d'una cosa, obligacions, etc. El dret de pignoració es considera indivisible en atenció a la cosa pignorada i, en cas que la cosa pignorada sigui divisible, es pot pactar que també ho sigui la pignoració.

## Referències

* ↑ «.xml Pignoració». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vull ser teva

Vull ser teva (títol original en anglès: Lie with Me) és un drama eròtic canadenc dirigit per Clément Virgo, estrenat l'any 2005 i doblat al català.

## Argument

Leila és una jove sexualment voraç que es relaciona amb els homes mitjançant breus trobades íntimes. Una nit, durant una concorreguda festa privada en una casa, coneix a David i la luxúria sorgeix a primera vista. Poc després, mentre Leila practica sexe amb un desconegut en la part posterior de la casa, David i la seva núvia fan el mateix però en el seu cotxe. Leila i David es miren fixament mentre fan l'amor amb altres persones, iniciant-se així un ritual de festeig que donarà pas a una aventura sexual entre tots dos. Però la vida va separar-les. Els dos amants arribaran a trobar-se malgrat tot?

## Repartiment

* Lauren Lee Smith: Leila
* Eric Balfour: David
* Polly Shannon: Victoria
* Mayko Nguyen: l'amiga de Victoria
* Michael Facciolo: l'home tímid
* Kate Lynch: Marla
* Ron White: Ben
* Kristin Lehman: Rachel
* Donatiu Francks: Joshua
* Richard Chevolleau: Vigorous
* Frank Chiesurin: Joël - Groom
* Nicola Lipman: Rabbi
* Theresa Tova: el cantant del casament

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Vull ser teva». [Consulta: 11 febrer 2019].
* ↑ «Lie with Me (2005)» (en anglès). [Consulta: 12 febrer 2019].
# Sant Ramon (Constantí)

Sant Ramon és una muntanya de 120 metres que es troba al municipi de Constantí, a la comarca del Tarragonès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Recreació de la batalla d'Almansa

La recreació de la batalla d'Almansa és un esdeveniment que se celebra anualment a la ciutat d'Almansa (província d'Albacete, Espanya) amb motiu de la batalla del 25 d'abril de 1707, en el marc de la Guerra de Successió Espanyola.

## Context històric

La batalla d'Almansa tingué lloc la tarda del 25 d'abril de 1707, quan l'exèrcit borbònic, comandat pel duc de Berwick, es va enfrontar a les tropes aliades, comandades pel comte de Galway. La derrota de l'exèrcit austriacista va suposar la caiguda del regne de València a mans de les forces de Felip d'Anjou.

## Commemoració i recreació de la batalla

L'any 2007, amb motiu del 300 aniversari de l'efemèride, es va commemorar i recrear la batalla. D'aleshores ençà, l'esdeveniment s'anà repetint de forma bianual. A partir de l'any 2014, coincidint amb el 300 aniversari del final de la guerra de Successió Espanyola, l'esdeveniment passà a ser de caràcter anual.

## Referències

* ↑ «Recreación histórica de la Batalla de Almansa». El País - Comunidad Valenciana, 24-04-2011 [Consulta: 25 abril 2018].

## Bibliografia

* Navarro i Soriano, Ferran. Harca, harca, harca! Músiques per a la recreació històrica de la Guerra de Successió (1794-1715). Editorial DENES, 2019. ISBN 978-84-16473-45-8.
# Joan de Gras i Sans

Joan de Gras i Sans va ser un cavaller i escriptor nascut a Reus el 1612.
Membre d'una família benestant era doctor en dret, i va ser veguer de la ciutat de Tarragona. Partidari de Felip IV de Castella, aquest li atorgà el 1646 el privilegi de cavaller, i el 1676 el de noble. Va voler guanyar posicions i el 1661 es traslladà a Madrid i s'instal·là a la cort. La presència de Gras a Madrid va ser aprofitada pel Capítol de la Catedral de Tarragona per demanar-li que resolgués diverses qüestions. Va publicar Ramillete christiano, urbano y político, una mena de manual de comportament molt a l'ús de les obres del segle xvii de moral religiosa. Va morir a Madrid el 1683.

## Referències

* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobles del Baix Camp (segle XVII). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2001, p. 44-45. ISBN 8493050776.
* ↑ Torres Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes : y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña. Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. Vol. I, pàg 299.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 341.

## Enllaços externs

* Ramillete christiano, urbano y político (Consulta 12-VII-2014)
# National Basketball League

«National Basketball League» té aquests significats:
* National Basketball League (Estats Units)
* National Basketball League (Canadà)
* National Basketball League (Austràlia)
* National Basketball League (Nova Zelanda)
# Martín del Río

Martín del Río (en aragonès: Martin o Martín, entre altres opcions similars) és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de les Conques Mineres. Es troba prop de la confluència dels rius Vivel i Martín.
No s'ha de confondre amb San Martín del Río, un altre municipi de la mateixa província.

## Referències

* ↑ «Toponimia de Martín del Río (Teruel). Comarca de Cuencas Mineras», al Nomenclàtor Geogràfic d'Aragó, Govern d'Aragó (en castellà). [Consulta: 3-10-2021].
* ↑ Web oficial de l'Ajuntament de Martín del Río (en castellà). [Consulta: 3-10-2021].
* ↑ Llistat dels municipis de la Comarca de Cuencas Mineras a la pàgina oficial de la comarca (en castellà). [Consulta: 3-10-2021].
* ↑ Martín del Río a Turismo de Aragón (en castellà). [Consulta: 3-10-2021].

## Vegeu també

* San Martín del Río, un altre municipi de la mateixa província.

## Enllaços externs

* Parc cultural del Riu Martín