OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kartiki Gonsalves

Kartiki Gonsalves (Udhagamandalam, 2 de novembre de 1986) és una cineasta i fotògrafa índia, reconeguda com la directora del documental guanyador d'un Premi Oscar, The Elephant Whisperers.

## Biografia

Gonsalves va nàixer el 2 de novembre de 1986 en l'estació de muntanya de Udhagamandalam, sent son pare Timothy A. Gonsalves i sa mare Priscilla Tapley Gonsalves. Va estudiar en el Dr G R Damodaran College of Science en Coimbatore, i es va graduar en 2007 abans de continuar amb els seus estudis en fotografia.
En la seua carrera com a cineasta i fotògrafa, Gonsalves va treballar com a operadora de càmera per a Discovery Channel i Animal Planet. Va dirigir el documental The Elephant Whisperers, produït per Guneet Monga i distribuït per la plataforma Netflix. El film, que relata la història d'un campament d'elefants en Theppakadu, va guanyar al març de 2023 el Premi Óscar en la categoria de millor documental curt.

## Referències

* ↑ «Our Team» (en anglès americà). EARTH SPECTRUM. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «How Kartiki Gonsalves Made Oscar-Nominated Documentary The Elephant Whisperers: "Fell In Love With Raghu"» (en anglès). NDTV.com. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «Priscilla and Timothy Gonsalves» (en anglès). PTAG. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «An Oscar for 'The Elephant Whisperers' — a love story about people and pachyderms» (en anglès). NPR. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «Oscar-Nominated Doc Shorts Directors Tell Big Stories (Video)» (en anglès americà). The Wrap, 27-02-2023. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ Bharat, Divya. «Most of my life has been spent in Ooty and jungles: Kartiki Gonsalves if it took 15 to 20 years to make The Elephant Whispers» (en anglès americà). Divya Bharat 🇮🇳, 02-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-03-10. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «The Elephant Whisperers scripts history with 1st Oscar for an Indian production, Guneet Monga says 'two women did it'» (en anglès). Hindustan Times, 13-03-2023. [Consulta: 13 març 2023].
# Kadomka

Kadomka (en rus: Кадомка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 118 habitants. Pertany al districte municipal de Voskressénskoie.

## Referències

* ↑ И. Козловский. «Березняки – село в Воскресенском районе». Большая Саратовская Энциклопедия, 2020. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 21 octubre 2020].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 21 octubre 2020].
# Kadoka

Kadoka és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 706 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kadoka tenia 706 habitants, 293 habitatges, i 172 famílies. La densitat de població era de 118 habitants per km².
Dels 293 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 41% no eren unitats familiars. En el 35,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 21,4% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 22,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.875 $ i la renda mediana per família de 31.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.818 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 13.758 $. Entorn del 10,5% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kadoka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kadoka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kill (Unix)

En sistemes operatius Unix o Unix-like, kill és una ordre utilitzada per enviar missatges senzills als processos que s'estan executant al sistema. Per defecte el missatge enviat és el senyal "TERMination" (senyal SIGTERM, de la combinació de paraules angleses SIGnal i TERMination) que demana al procés que aturi la seva execució.
El nom de l'ordre kill porta a confusió, ja que aquesta no sempre està associada a l'eliminació de processos. L'ordre kill no és res més que una ordre que utilitza la crida de sistema homònima kill. Aquesta crida de sistema s'encarrega d'enviar un senyal a un procés identificat pel seu identificador de procés (PID).
Hi ha múltiples senyals possibles que poden ser enviats a un procés (vegeu Senyal (informàtica) per a una llista completa). D'aquests els més utilitzats són sovint els senyals SIGTERM i SIGKILL.
Quan executem:
Estem enviant al procés identificat amb l'identificador de procés (PID) 9678 el senyal per defecte (SIGTERM). Els programes que implementen un controlador per a aquest senyal, poden realitzar operacions de neteja o operacions prèvies (com per exemple guardar la configuració actual en un fitxer) a la finalització de la seva execució. De totes maneres, molts programes no implementen un controlador per a aquest senyal i aleshores es crida al controlador per defecte (la implementació del qual sovint és no fer res).
Tots els senyals excepte els senyals SIGKILL i SIGSTOP poden ser interceptats per un procés mitjançant la implementació de controladors de senyal. Un controlador no és res més que una funció que s'executa quan el procés rep un senyal. Les dues excepcions, SIGKILL i SIGSTOP, són gestionades només pel nucli del sistema operatiu, permetent d'aquesta forma que el nucli pugui controlar l'execució dels processos. El senyal SIGKILL elimina el procés i el senyal SIGSTOP atura la seva execució (fins que es rep un senyal SIGCONT, que indica que el procés pot continuar amb la seva execució).
Unix proveeix de mecanismes de seguretat per tal de prevenir que usuaris sense autorització puguin aturar altres processos. El mecanisme bàsic de seguretat, és que el propietari del procés que envia el senyal ha se ser el mateix que el propietari del procés que rep el senyal. L'única excepció és el superusuari que pot enviar qualsevol senyal a qualsevol procés.
Els senyals disponibles tenen diferents noms i estan relacionats amb certs nombres. És important destacar que la relació entre nom de senyal i el seu valor numèric pot variar entre diferents implementacions de UNIX.

## Exemples

Es pot enviar un senyal SIGTERM de 3 formes diferents (en l'exemple el procés té el PID 1234):
Tenim dos formes de finalitzar un procés amb el senyal SIGKILL:

## Ordres relacionades

* killall:
* pkill:

## Vegeu també

* Senyal
* Killall (Unix)
* Pkill

## Enllaços externs

* man kill (anglès)
* Llista de senyals i exemples de la comanda kill Arxivat 2008-05-31 a Wayback Machine.
Viccionari
# Kulusuk

Kulusuk és un poblat de Groenlàndia a l'illa de Kulusuk al fiord d'Angmagssalik al municipi de Sermersooq al sud-est de Groenlàndia. És una petita illa rocallosa envoltada d'icebergs, de glaçades brillants i muntanyes de serradures. Les principals ocupacions són la pesca i el turisme, complementat amb artesania domèstica.
En el passat, l'illa de Kulusuk era l'àrea més densament poblada de la zona d'Ammassalik per les bones oportunitats de caça i pesca. El 1930, hi havia 165 persones que vivien a Kulusuk.
Hi ha una església, una escola de nova construcció pels graus 0 a 9è, una casa d'assemblees, una estació d'infermeria, una casa de serveis i botigues, un hotel i hostal per joves i un taller de pell de sella al poble. A 3 km fora de Kulusuk es troba l'aeroport internacional de Groenlàndia, l'aeroport de Kulusuk, construït el 1956 pels nord-americans com una base aèria, amb motiu de la creació del sistema d'alerta de vol (Línia DEW, on l'estació de Kulusuk era anomenada "DYE 4"). L'aeroport es troba a 40 minuts a peu del poble. El recorregut transcorre per la tundra àrtica, amb flora i papallones àrtiques. També podeu caminar directament pels turons fins a un llac de muntanya abans d'emprendre la baixada a la ciutat.

## Referències

* ↑ Hansen, Wallace R. Greenland's Icy Fury (en anglès). Texas A&M University Press, 1994, p. 217. ISBN 978-0-89096-579-5.
* ↑ Farmer, Jane; Hill, Carol; Muñoz, Sarah-Anne. Community Co-production: Social Enterprise in Remote and Rural Communities (en anglès). Edward Elgar Publishing, 2012, p. xxxi. ISBN 978-1-84980-841-5.
* ↑ Robert-Lamblin, Joelle. Ammassalik, East Greenland - End or Presistance of an Isolate (en anglès). Museum Tusculanum Press, 1986, p. 179. ISBN 978-87-635-1174-2.
* ↑ Jonghe, Bert De. Inventing Greenland: Designing an Arctic Nation (en anglès). Actar D, Inc., 2022-03-25, p. 40. ISBN 978-1-63840-806-2.
* ↑ Hatt, Michael A. Icebreaking Aboard the Westwind and Other Coast Guard Escapades (en anglès). Dorrance Publishing, 2016-09-12, p. 115. ISBN 978-1-4809-2507-6.
# Kulú (Rússia)

Kulú (en rus: Кулу) és un poble de l'óblast de Magadan, a Rússia. Es troba al marge dret del riu Kulú, al qual deu el seu nom, que significa 'riu profund' en txuktxi.
# Sent (Grisons)

Sent és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat a la regió d'Engiadina Bassa/Val Müstair.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
Viccionari
# Pro-Música Brasil

Pro-Música Brasil (PMB), antigament anomenada Associació Brasilera de Productors de Discos (ABPD), és una entitat representativa oficial de les discogràfiques al mercat brasiler.
Va ser fundada l'any 1958 i el canvi de nom es va produir el 2016. Els seus membres principalment són les companyies discogràfiques i els distribuïdors discogràfics, que segons dades pròpies de l'organització «creen, produeixen i distribueixen aproximadament el 85% de totes les produccions sonores produïdes i venudes a Brasil». PMB és responsable per la certificació de vendes de discs i senzills, entrega de discs d'or, platí i diamant, i confecció de llistes d'èxits musicals al país.

## Referències

* ↑ «Chart Companies» (en anglès). IFPI. Arxivat de l'original el 2007-09-24. [Consulta: 15 maig 2023].
* ↑ Alencar Junior, Emerson. «Resumo do Mercado Fonográfico no 1º Semestre de 2016 e mudança de nome da ABPD para Pro-Música» (en portuguès brasiler), 24-10-2016. [Consulta: 15 maig 2023].
* ↑ «Sobre a ABPD: Apresentação» (en portugués). Associação Brasileira dos Produtores de Discos. Arxivat de l'original el 2009-03-31. [Consulta: 19 febrer 2009].

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial» (en portuguès).
# Yola (ciutat)

Yola és una ciutat, capital i centre administratiu de l'Estat d'Adamawa, a Nigèria. Localitzada a la vora del riu Benue, té una població de 336.648 habitants (2010). Yola està partida en dues parts. La ciutat vella de Yola on el Lamido (emir) resideix és la ciutat tradicional però la ciutat nova de Jimeta (aproximadament 5 km cap al NW) és el centre administratiu i comercial. Generalment el terme Yola és ara utilitzat per totes dues. Al nord hi ha les muntanyes Mandara i al sud les muntanyes Shebshi amb el pic Dimlang (Vogel), el segon punt més alt (2,042 m) de Nigèria després del Chappal Waddi (muntanya de Mort). Yola és un punt d'accés a la Reserva de la Natura de Gashaka Gumpti que és el parc nacional més gran de Nigèria, la reserva de selva de Ngel Nyaki, la plana de Mambilla, el lloc Patrimoni de la Humanitat de Sukur, el qual fou el primer paisatge cultural a entrar a la Llista de Patrimoni Mundial, les cascades Yadin, l'embassament Kiri Dam (al riu Gongola), el Parc Nacional del Benue (proper però en territori de Camerun), el parc nacional de Waza, i la interessant ciutat camerunesa de Garoua, la qual es troba a la frontera a l'altre costat del riu Benue.

## Història

Es va fundar el 1841 pel fulani Adama, un cap local de la gihad, fidel al moviment islàmic dirigit per Shehu Usman Dan Fodio als primers anys del segle xix. Modibbo Adama va ser reconegut com a erudit musulmà al que podien dirigir-se les persones que habitaven l'àrea del Benue Superior, i fou anomenat Modibo Adama (Modibo o Modibbo és la paraula fulani per indicar "l'instruït"). Probablement el primer europeu per visitar l'àrea fou Heinrich Barth el 1851, poc després de la fundació de Yola; va viatjar per la ruta del Sàhara, arribant a través de Kukawa, prop del Llac Txad, la qual en aquell temps era la capital del sultanat de Bornu.
El territori de Yola s'estén a través dels turons de la regió nord-oriental de Nigèria. Fou la capital d'un emirat fulani (emirat d'Adamaua del nom del fundador) fins que va ser ocupat pels britànics el 1901, si bé l'emirat va subsistir com a poder tradicional. El territori de les planes on actualment hi ha la ciutat, han tingut relació històrica amb el Regne de Mandara. Yola va tenir el primer aeroport a Nigèria i també fou la primera ciutat a tenir electricitat. Avui, és la capital de l'estat d'Adamawa el qual va ser creat el 1991 amb una part de l'antic estat de Gongola (l'altra part va formar l'estat de Taraba).

## Notes

* ↑ Brown, Jessica; Mitchell, Nora J.; Beresford, Michael. The Protected Landscape Approach: Linking Nature, Culture, And Community. IUCN, 2005, p. 43–. ISBN 978-2-8317-0797-6 [Consulta: 15 abril 2013].
# Thiensville

Thiensville és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 3.254 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Thiensville tenia 3.254 habitants, 1.503 habitatges, i 933 famílies. La densitat de població era de 1.142,2 habitants per km².
Dels 1.503 habitatges en un 25,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 37,9% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.962 $ i la renda mediana per família de 69.286 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.088 $ mentre que les dones 29.500 $. La renda per capita de la població era de 30.748 $. Aproximadament l'1,9% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Thiensville» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Thiensville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Miguel Ángel Rodríguez Jiménez

Miguel Ángel Rodríguez Jiménez (San Juan de Aznalfarache, 10 de juny de 1970) conegut com a El Sevilla, és el líder i cantant dels Mojinos Escozíos. Amb els Mojinos Escozíos ha gravat un total de 13 discos, l'últim anomenat Mená Chatruá i ha participat en la gravació artistes com ara Rosendo Mercado, David de Maria, El Koala, King África o el Mägo de Oz. També ha col·laborat amb el programa radiofónic de RNE Afectos matinales amb els catalans Jordi Tuñón i Queralt Flotats.
Actualment treballa al programa Tú sí que vales de Telecinco com a presentador amb Christian Gálvez i d'humorista.

## Biografia

Va fundar els Mojinos Escozíos l'any 1994 i només dos anys després van gravar el seu primer disc titulat Mojinos Escozíos, es va fer famós, ja que va sortir a un programa de ràdio amb José Antonio Abellán i, també perquè sortien habitualment a la revista El Jueves.

## Discografia

* Mojinos Escozíos (1996)
* Demasiao perro pa trabajá, demasiao carvo pal rocanró (1998)
* En un cortijo grande el que es tonto se muere de hambre (2000)
* Las margaritas son flores del campo (2001)
* Más de 8 millones de discos vendidos (2002)
* Ópera Rock Triunfo (2003)
* Semos unos mostruos (2004)
* Con cuernos y a lo loco (2005)
* Diez años escozíos (2006)
* Pa pito el mío (2007)
* Los novios que las madres nunca quisieron para sus hijas y el novio que las hijas nunca quisieron para sus madres (2008)
* La leyenda de los hombres más guapos del mundo (2010)
* Mená Chatruá (2011)

## Enllaços externs

* Lloc web dels Mojinos Escozíos Arxivat 2012-01-24 a Wayback Machine. (castellà)
# Parc de l'Agulla

Parc de l'Agulla és un llac artificial on desemboca la Séquia de Manresa al nord de la capital del Bages, a la vora de la carretera de Santpedor. És un espai lúdic molt freqüentat pels manresans, sobretot els caps de setmana.
La presa del llac es va començar a construir el 1966 i va entrar en servei l'any 1974, després de ser revestit totalment amb lloses de formigó. Aprofitant l'estany, el 1977 es va construir al seu voltant el parc de l'Agulla, que s'inaugurà per les festes de la Llum. Va ser remodelat el 1986. Permet emmagatzemar uns 200.000 m³ d'aigua en una superfície de 64.000 m² i una fondària màxima de 4 metres. Assegura el subministrament als dipòsits de la ciutat durant sis o set dies.
Al parc hi ha plantades diverses espècies d'arbres i els monuments a la Séquia i al Gos, l'amic fidel, amb versos del poeta mexicà Amado Nervo, i la columna trencada dedicada a Josep Maria Vives i Llambí. Hi ha amplis espais de joc i gronxadors per a nens i nenes de diferents edats.
El nom prové del distribuïdor de l'aigua de la séquia, ja que en aquest lloc abans la séquia se separava en dos canals. Antigament s'utilitzava «agulla» per un canal o rec.

## Referències

* 1 2 «Pàgina del Parc de la Séquia». Arxivat de l'original el 2013-11-27. [Consulta: 8 març 2014].
* 1 2 Ginesta, Salvador. La comarca del Bages. L'Abadia de Montserrat, 1987, p. 31. ISBN 9788472028609.
* ↑ Ajuntament de Manresa «Creu de terme de l'Agulla» (pdf). Catàleg i Pla Especial de Protecció del Patrimoni Historico-arquitectònic i Ambiental de Manresa, vol. I, 1984, pàg. 109 [Consulta: 7 març 2014].
# Kumadori

Kumadori (隈取) és el maquillatge d'escena que porten els actors kabuki, especialment quan actuen en el marcat i rimbombant estil aragoto. El maquillatge kumadori normalment consta d'unes ratlles i patrons amb colors brillants sobre una base blanca, simbolitzant els diferents aspectes del personatge interpretat. Tot i que el kumadori es va originar i desenvolupar àmpliament entre els membres del llinatge d'actors Ichikawa Danjūrō, algunes convencions són creacions del llinatge Onoe Kikugorō.
* Les ratlles vermell fort indiquen un paper d'heroi poderós. El més famós d'aquests papers, i el que ha acabat representant l'estereotip del kabuki a occident, és l'heroi de Shibaraku. El vermell simbolitza la virtut i el poder.
* Als dolents sovint se'ls representa amb un disseny de barba negra, venes morades i celles amb forma de banyes blau fosc.
* El maquillatge blau pot representar un fantasma, un esperit o una altra criatura màgica, depenent dels patrons. El kitsune transformat en Genkurō a l'obra Yoshitsune Senbon Zakura duu maquillatge blau. El blau representa les emocions negatives, com ara la gelosia o la por; en les obres japoneses tradicionals, als fantasmes sovint se'ls atrapa per la seva afecció a aquestes emocions.
* De vegades es poden fer servir els grisos i els marrons, especialment per representar animals, oni (dimonis), yōkai (monstres), o qualsevol altra cosa inhumana. Un exemple és el tsuchigumo (aranya de terra) amb qui va lluitar Minamoto no Raikō.
El terme també s'aplica al mètode de pintura en què s'usen simultàniament dos pinzells, un pel color i l'altre per crear ombres o altres detalls.

## Referències

* Kumadori at Kabuki-Jiten (japonès) Arxivat 2010-02-14 a Wayback Machine.
* Kincaid, Zoe (1925). Kabuki: The Popular Stage of Japan. London: MacMillan and Co.

## Enllaços externs

* Maquillatge per a papers d'heroi individuals
# Geraldo Resende

Geraldo Resende Pereira (Córrego Danta, 20 d'abril de 1955) és un metge i polític brasiler i actualment és el secretari d'estat de Salut de Mato Grosso do Sul.
Fill de Mario Batista Pereira (mort) i Hermenegilda Resende Pereira. Encara nen, va venir amb la seva família a Dourados. Va estudiar en l'Escola President Vargas i conciliava les feines de fabricant de paletes, enllustrador de sabates, venedor de fruites i impressor amb els seus estudis. Va concloure els estudis i va marxar a viure a Fortaleza, a Ceará. Va acabar la carrera de metge el juliol de 1982 a la Universitat Federal de Ceará, tenint feta l'especialització en Ginecologia-Obstetrícia per l'Hospital de les Clíniques de la FMRP-USP, Ribeirão Negre (São Paulo), en 1988.
L'any 1991, va decidir presentar-se a una vacant a la Cambra de Consellers de Dourados. Escollit conseller l'any 1992, va ser reelegit l'any 1996. L'any 1998 va ser escollit diputat de l'Estat i l'any 2000, responent a una crida del llavors governador, va assumir el càrrec de secretari d'Estat de Salut.
L'any 2003, Geraldo va ser elegit diputat federal. Geraldo va integrar el Front Parlamentari de la Salut i va col·laborar a aprovar l'Esmena Constitucional N.º 29. També va votar favorable a la reglamentació d'aquesta esmena, que estableix el que és i el que no pot ser considerat inversió en salut.
Va ser reelegit diputat federal en 2014, per la 55a legislatura (2015-2019).
Va votar a favor del Procés de impeachment de Dilma Rousseff. Posteriorment, va votar a favor de la PEC del Sostre de les Despeses Públiques. L'abril de 2017 va ser favorable a la Reforma Laboral. L'agost de 2017 va votar contra el procés en què es demanava l'obertura d'investigació del llavors President Michel Temer, ajudant a arxivar la denúncia del Ministeri Públic Federal.
Va tornar al càrrec de secretari d'estat de Salut el gener de 2019, a petició del governador Reinaldo Azambuja.

## Referències

* 1 2 3 4 G1. «Veja como deputados votaram no impeachment de Dilma, na PEC 241, na reforma trabalhista e na denúncia contra Temer», 02-08-2017. [Consulta: 11 octubre 2017].
* ↑ Redação. «Reforma trabalhista: como votaram os deputados», 27-04-2017. Arxivat de l'original el 2012-04-09. [Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ Deutsche Welle. «Como votou cada deputado sobre a denúncia contra Temer». Carta Capital, 03-08-2017. [Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ «Agora secretário, Geraldo Resende quer fazer “saúde de fato”». Dourados News, 1º janeiro 2019. [Consulta: 1º janeiro 2019].