OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Retrocontinuïtat

Retrocontinuïtat, continuïtat retroactiva, o retcon (acrònim del terme anglès retroactive continuity) és l'alteració dels fets prèviament establerts en una obra de ficció, generalment afegint nova informació, modificant, o reinterpretant la ja existent. L'acte d'escriure i publicar una retrocontinuïtat es coneix en anglès com retconning.
Les retrocontinuïtats són comunes en les obres de ficció que tenen una història prou prolongada, com per exemple alguns còmics de superherois, sèries de televisió, seqüeles i preqüeles de novel·les, pel·lícules, i videojocs, serials de ràdio, fruit de la gran quantitat d'autors que han anat treballant en elles al llarg dels anys i del desig d'actualitzar els personatges.

## Orígens

Encara que Jules Verne ja emprava l'efecte (vegeu L'illa misteriosa), el terme "continuïtat retroactiva" va ser popularitzat pel guionista de còmics Roy Thomas en la seva sèrie All-Star Squadron dels anys 1980 on apareixien superherois de DC Comics de la dècada de 1940. El primer ús conegut del terme és en la columna de cartes al director de Thomas del número 20 d'All-Star Squadron (abril de 1983), on Thomas va escriure que ell mateix ho va sentir en una convenció. Damian Cugley va escurçar el terme a "retcon" el 1988 a USENET per a descriure els successos en el còmic Swamp Thing en els què Alan Moore va reinterpretar l'origen del personatge homònim. El terme "retcon" també es va emprar en la societat Treasure Trap de la Universitat de Birmingham vers el 1987.
Actualment sobretot en els còmics de Marvel i DC Comics és una tècnica prou comuna a causa de la gran quantitat d'escriptors que han treballat en sèries i personatges, que a vegades tenen més 40 anys d'històries i una infinitat de guionistes a la seva esquena. Alguns casos recents són les col·leccions del Capità Amèrica o X-Men: Mortal Genesis de Brubaker, així com la sèrie New Avengers: Illuminati de Bendis creada amb total llibertat per a eliminar els orígens de l'Univers Marvel; en la qual es recorre a fets del passat que contínuament són reescrits i inserits en la continuïtat "creada" recentment.

## Tipologia

Encara que existeix una considerable ambigüitat i superposicions entre els diferents tipus de continuïtats retroactives, poden fer-se algunes distincions entre ells, depenent de si agreguen, alteren o lleven material de la continuïtat anterior.

## Referències

* 1 2 David, Peter. "Political Corrections, Part 2" PeterDavid.net (en anglès). Consultat l'1 de agost de 2012.
* ↑ Leith, Sam. "Worshipping Doctor Who from behind the sofa". Daily Telegraph. Consultat l'1 de agost de 2012.

## Vegeu també

* Cànon (ficció)
* Deus ex machina
* Statu quo
* Preqüela
* Seqüela
# Riós

Riós és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca de Verín.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.664 | 4.966 | 5.169 | 5.008 | 2.097 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* O Riós
* Castrelo de Abaixo
* Castrelo de Cima
* O Navallo
* Progo
* Rubiós
* Trasestrada
* Fumaces e A Trepa.

## Història

Els primers pobladors del territori de l'actual municipi de Riós (també conegut en les fonts històriques com O Riós, Orriós o País d'o Ríos) van ser els interamnis, que pertanyien al conjunt dels pobles interamnenses, terme que al·ludeix a la presència de rius que "mitjancen", amb abundants truites i anguiles. Aquest poble és un dels que figuren en la inscripció del pont romà de Chaves, anomenada "Padrón dos pobos" juntament amb tamagans, bibals i límics, tots ells estesos per la zona meridional de Galícia.
Des de l'Edat Mitjana la vila va ser lloc de passada d'una via de peregrinació jacobea important, la Ruta de la Plata, que penetrava des del regne de Castella fins a Santiago de Compostel·la. Durant l'Antic Règim les parròquies que integren l'actual municipi de Riós es van integrar en la jurisdicció de Souto Bermudo, senyoria del comte de Monterrei. En ser un territori fronterer entre Espanya i Portugal va sofrir els avatars de les relacions entre els dos països. En 1569, els exèrcits portuguesos van travessar el territori seguint la Ruta de la Plata i van arribar fins A Gudiña abans de ser expulsats. La proclamació de la Constitució espanyola de 1812 va suposar l'abolició del règim senyorial i la seva substitució per una administració municipal del territori. En aquell moment es va produir la creació dels municipis de Ríos i Castrelo. El 1823 Ferran VII va derogar la Constitució, cosa que va suposar la supressió d'aquests municipis i la restauració del règim senyorial. La definitiva recuperació de la municipalidad es va produir en 1835 quan va sorgir el municipi de Riós, que abasta Riós i Castrelo.
# Riolo Terme

Riolo Terme (en emilià-romanyol Riòl) és un municipi italià, situat a la regió d'Emília-Romanya i a la província de Ravenna. L'any 2010 tenia 5.815 habitants. Limita amb els municipis de Borgo Tossignano (BO), Brisighella, Casola Valsenio, Castel Bolognese, Faenza i Imola (BO).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Emma Ponzi | Centreesquerra |

## Agermanaments

* Oberasbach
# Esther Miñana i Fatjó

Esther Miñana i Fatjó (Sabadell, 20 d'agost de 1944) és una poetessa i pintora catalana. L'any 1971 va fer la seva primera exposició a l’Acadèmia de Belles Arts de Sabadell i després en va fer a Barcelona, Manlleu, Vic, Olot i Madrid. La seva obra treballa la figura femenina i la maternitat. També va ser locutora de Ràdio Joventut de Sabadell i va fer de model. Personalment ha estat secretària de l'Associació Gitana de Sabadell i de la Lliga Protectora d'Animals i Plantes de Sabadell. Ha publicat un recull de poemes seus titulat Poemes d'amor i de mort (Fundació Amics de les Arts i de les Lletres de Sabadell, 1990).

## Referències

* ↑ Gamell, Josep. Casa meva és casa vostra. Entrevistes a Sabadellencs. Sabadell: Vallesana de publicacions, 2003, p. 173-179. ISBN 84-607-6780-9.
* ↑ Cuscó y Aymamí, Joan. Més Ceballuts. Sabadell: Fundació Caixa de Sabadell, 1992, p. 76. ISBN 84-064-4034-B.
* ↑ Mitjana i Fatjó, Esther. Poemes d'amor i de mort. Sabadell: Fundació Amics de les arts i de les Lletres de Sabadell, 1990. ISBN 84-404-6557-2.
# Rhamdella cainguae

Rhamdella cainguae és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Arroyo Cuña-Pirú (conca del riu Paranà, Argentina).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Bockmann, F.A. & Miquelarena, A.M. 2008. Anatomy and phylogenetic relationships of a new catfish species from northeastern Argentina with comments on the phylogenetic relationships of the genus Rhamdella Eigenmann and Eigenmann 1888 (Siluriformes, Heptapteridae). Zootaxa, 1780: 1–54.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rhamdella eriarcha

Rhamdella eriarcha és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eigenmann, C. H. & R. S. Eigenmann. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2): 119-172.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Robert Dudley

Robert Dudley, primer comte de Leicester (24 de juny de 1532 - 4 de setembre de 1588), va ser el favorit de la reina Isabel I d'Anglaterra durant gran part del seu regnat.
Va ser el fill menor de John Dudley, duc de Northumberland, qui va ser condemnat a mort per intentar posar en el tron a Lady Jane Grey. Va estar a la presó juntament amb el seu pare en 1553, encara que va ser indultat per la reina Maria I Tudor, qui li va assignar el càrrec de Mestre d'Ordenança o cap de l'estat major.
Després de la mort de la reina, es va adjudicar el favoritisme de la reina Isabel arribant a pensar-se que el seu desig final era casar-se amb la mateixa reina, qui, entre altres mostres d'afecte, li va atorgar el títol de Comte de Leicester el 1564, expressament creat per a ell, ja que no existia fins a aquest moment.
Malgrat algunes divergències entre ell i la reina, aquesta el 1585 el va nomenar comandant d'una expedició contra els Països Baixos, amb la finalitat de donar-los suport en la seva rebel·lió contra Espanya. Aquesta campanya no va ser reeixida per Dudley, ja que va haver de tornar a Anglaterra el 1588 a causa de les seves diferències amb els líders holandesos.
Reconciliat amb la reina, aquesta el va nomenar lloctinent general de les forces enviades per a resistir a l'Armada invencible espanyola. Va morir poc després, el 1588, extingint-se també el títol de comte de Leicester.

## Referències

* ↑ Wilson, Derek. Sweet Robin: A Biography of Robert Dudley Earl of Leicester 1533–1588 (en anglès). Hamish Hamilton, 1981, p. 294-295. ISBN 0-241-10149-2.

## Vegeu també

* Giacomo Aconzio; filòsof i enginyer defensor del protestantisme, exiliat a Suïssa, Estrasburg i Anglaterra
# Es Colcador de sa Nuvia

Es Colcador de sa Nuvia són unes cases i indret de Santa Maria del Camí situades a la carretera Palma-Inca, abans d'entrar en el nucli urbà. Les cases es troben just al costat de la carretera i en el límit amb el terme de Marratxí, al davant els queda Es Serral i al darrere Son Ganxo i Ca n'Andria.
La façana principal de la casa té dues parts clarament diferenciades, en què la part de la dreta ve precedida per un pati tancat per un petit mur, al qual s'accedeix a través d'un portell amb una petita porta de ferro forjat. La planta baixa consta d'un portal allindanat emmarcat per peces de pedra viva i una finestra. El primer pis consta d'una finestra amb l'ampit motllurat i l'emmarcament de marès.
Una peça de pedra viva adjunta a la façana és es Colcador de sa Nuvia, piló suposadament utilitzat per enqualcar-se als carruatges i, segons la tradició, el lloc on les nuvies d'es Serral pujaven al carro que els havia de dur a les noces. En aquesta casa va néixer Josep Far i Torrens, vicari d'Artà que morí en el contagi de 1820..

## Referències

* ↑ «Colcador de sa Novia». Toponímia de Mallorca, 02-12-2019. [Consulta: 27 gener 2021].
* ↑ Morro Marcé, Mateu. «Llista aprovada a les reunions de la CTAL del 24 de gener de 2014, del 29 d’abril de 2015 i del 3 de març de 2017». Nomenclàtor Toponímic de les Illes Balears.
* ↑ Alea Serveis Professionals SL Catàleg de béns patrimonials de Santa Maria del Camí. Ajuntament de Santa Maria del Camí, 2009
# Roca Plana (Veciana)

El Roca Plana és una muntanya de 702 metres que es troba al municipi de Veciana, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Roberto Nicco

Roberto Rolando Nicco (Donnas, 1952) és un historiador i polític valldostà. Fou assessor regional de medi ambient al Consell de la Vall el 1992-1993, on havia estat escollit per Renouveau Valdôtain, i a les eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 2003 en fou nomenat vicepresident. Deixà el càrrec quan fou escollit membre de la Cambra dels Diputats per la llista Autonomia Llibertat Democràcia a les eleccions legislatives italianes de 2006 i de 2008.

## Obres

* La resistenza nella bassa Valle d'Aosta: Organizzazione, vicende politiche e militari, problemi (1986)
* Le parcours de l'autonomie (1997)

## Referències

* ↑ «Roberto Rolando Nicco / Deputati / Camera dei deputati - Portale storico». [Consulta: 22 febrer 2021].
# Riu Des Moines

El riu Des Moines és un afluent del curs superior del riu Mississippí a l'Oest Mitjà dels Estats Units. Té una llargària de 845 km i és el riu més gran de l'estat d'Iowa. Entra a l'estat de Minnesota i torna a Iowa circulant de nord-oest a sud-est, passant prop de la ciutat de Des Moines, capital que porta el nom del riu, al centre de l'estat. El riu continua fluint en direcció sud-est desembocant directament al riu Mississipi.
El riu Des Moines neix de dues branques. El West Fork (la branca principal) que flueix del llac Shetek al comtat de Murray al sud-oest de Minnesota i transcorre pel sud-est del comtat d'Emmet (Iowa), passant per Estherville. L'East Fork (branca oriental) neix del llac Okamanpeedan al nord del comtat d'Emmet a la frontera entre Iowa i Minnesota i flueix cap al sud, a través d'Algona.
Les dues branques s'uneixen al sud del comtat de Humboldt, a uns 8 km al sud d'Humboldt al Frank Gotch State Park. El corrent flueix en direcció sud a través de Fort Dodge. Al sud de Boone passa pel parc estatal de Ledges. Segueix pel centre de Des Moines i després gira cap al sud-est, travessant Ottumwa. El riu fa límit fronterer en un tram de 32 km entre Iowa i Missouri abans d'unir-se al Mississipi a Keokuk .
Com a afluents importants rep el riu Boone a uns 32 km al sud-oest de Fort Dodge i el riu Raccoon que aflueix a l'oest de la ciutat de Des Moines.
Aigües amunt de la ciutat de Des Moines hi ha l'embassament de Saylorville. Entre Saylorville i Ottumwa, prop de Pella, hi ha l'embassament de Red Rock.
El riu Des Moines és fronterer entre els estats d'Iowa i Missouri, en un curt tram, al comtat de Lee per on hi circula l' Autopista of the Saints des de St. Paul, (Minnesota), fins a St. Louis, (Missouri). L'autopista rep el nom de Ruta 27 tant a Iowa com a Missouri, i es va completar a principis del segle XXI.

## Història

El riu Des Moines va ser la principal ruta de comerç de la zona fins a finals de la Guerra Civil quan fou substituït gradualment pel transport ferroviari. L'any 1958 es va autoritzar la construcció dels embassaments de Red Rock i Saylorville per controlar les possibles inundacions.

## Referències

* ↑ U.S. Geological Survey. National Hydrography Dataset high-resolution flowline data. The National Map Arxivat 2012-03-29 a Wayback Machine., accessed May 26, 2011
* 1 2 «Des Moines River» (en anglès). Britannica.com, 2011. [Consulta: 24 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Riu Des Moines. Advanced Hydrologic Prediction Service (NOAA)
# Roger Chaffee

Roger Chaffee (Grand Rapids, 15 de febrer de 1935 - Estació de la Força Espacial de Cap Canaveral, 27 de gener de 1967) va ser un pilot de la Marina dels Estats Units i astronauta de programa Apollo.

## Biografia

Va néixer a Grand Rapids (Michigan), va estudiar a l'Illinois Institute of Technology i es va graduar en enginyeria aeronàutica a la Universitat de Purdue el 1957.Després de casar-se va ser assignat alferes al portaavions USS Lake Champlain per a un encàrrec de sis setmanes a Norfolk amb la Naval Air Station Pensacola, Flota de l'Atlàntic dels Estats Units. Fins a l'octubre de 1957, hi va treballar temporalment quan va assistir a l'escola de vol a la Naval Air Station Pensacola, Florida.
Allí va començar la seva formació pilotant el T-28 i el T-34. Va ser destinat a l'Estació Aèria Naval de Kingsville, Texas, des d'agost de 1958 fins a febrer de 1959 com a part de la Unitat d'Ensenyament Avançat 212. A Kingsville, es va entrenar en el caça de reacció F9F Cougar. Poc temps després va rebre les seves ales d'aviador naval a principis de 1959.
El 1963 va ser triat en el tercer grup d'astronautes de la NASA i no havia realitzat cap vol espacial quan va ser seleccionat com a pilot del mòdul lunar en el primer vol del programa Apol·lo.
Chaffee va morir al costat dels seus companys astronautes Gus Grissom i Edward White en l'incendi de l'Apol·lo 1 a Cap Canaveral.
Encara que no està provat, en el llibre Moon Shot: The Inside Story of America's Race to the Moon es defensa la teoria que va ser ell un dels pilots que van sobrevolar en un avió espia U2 l'illa de Cuba per fotografiar els míssils soviètics que desencadenarien la famosa crisi a l'octubre de 1962. De la polèmica també es fa ressò el llibre The Lost Moon, escrit per l'astronauta de l'Apol·lo 13 Jim Lovell per relatar la seva atzarós viatge.

## Referències

* ↑ «Roger B. Chaffee» (en anglès americà). THE ASTRONAUTS MEMORIAL FOUNDATION. [Consulta: 5 agost 2023].
* 1 2 3 Chrysler, C. Donald. On course to the stars; the Roger B. Chaffee story. Grand Rapids, Kregel Publications, 1968, p. 70.
* ↑ Burgess, Colin. Fallen astronauts : heroes who died reaching for the moon. Lincoln : University of Nebraska Press, 2003, p. 140. ISBN 978-0-8032-1332-6.
* ↑ Shayler, David J.; Burgess, Colin. The nineteen (en anglès). Cham: Springer International Publishing, 2017, p. 32–70. DOI 10.1007/978-3-319-51014-9_2. ISBN 978-3-319-51014-9.
* ↑ White, Mary C. «Detailed Biographies of Apollo I Crew - Roger Chaffee». NASA History, 2006. [Consulta: 6 agost 2023].
* ↑ Chrysler, C. Donald. On course to the stars; the Roger B. Chaffee story. Grand Rapids, Kregel Publications, 1968, p. 78-79.
* ↑ Cosgrove, Ben. «The Apollo 1 Launchpad Fire: Remembering Grissom, White and Chaffee» (en anglès americà). Life, 26-01-2014. [Consulta: 6 agost 2023].
* ↑ Mars, Kelli. «55 Years Ago: Tragedy on the Launch Pad». nasa.gov, 26-01-2022. [Consulta: 6 agost 2023].
* ↑ Walters, Ryan S. Apollo 1: The Tragedy That Put Us on the Moon (en anglès). Simon and Schuster, 2021-05-25. ISBN 978-1-68451-147-1.

## Enllaços externs

* Biografia a la web de la NASA
* Dades de la biografia de Roger B. Chaffee
# Roentgen

«Roentgen o Röntgen» té aquests significats:
* Roentgen (unitat), unitat de mesura de la radiació ionitzant
* Roentgen (àlbum), treball del cantant japonès Hide
* Biografies:
** Wilhelm Röntgen (1845–1923), metge alemany, descobridor dels raigs X
** Abraham Roentgen (1711–1793), ebenista alemany
** David Roentgen (1743–1807), ebenista alemany, germà d'Abraham Roentgen
** Heinrich Röntgen (1787–1813), explorador alemany
** Julius Röntgen (1855–1932), músic i compositor alemany
** Kevin Roentgen, music, cantant del grup Orson
# Roermond

Roermond (limburguès Remunj) és un municipi de la província de Limburg, al sud-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 54.793 habitants repartits sobre una superfície de 71,19 km² (dels quals 10,28 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Beesel i Brüggen, a l'oest amb Leudal, a l'est amb Niederkrüchten i al sud amb Maasgouw i Roerdalen. La ciutat també és la seu del bisbat de Roermond.

## Centres de població

* Roermond
* Maasniel
* Leeuwen
* Asenray
* Herten
* Merum
* Ool
* Swalmen
* Boukoul
* Asselt

## Evolució de la població

| Any | Població | Variació |
| 1998 | 44.128 | |
| 1999 | 44.708 | + 580 |
| 2000 | 44.952 | + 244 |
| 2001 | 45.195 | + 243 |
| 2002 | 45.332 | + 137 |
| 2003 | 44.344 | - 988 |
| 2004 | 45.159 | + 815 |
| 2005 | 45.348 | + 189 |
| 2006 | 45.457 | + 99 |
| 2007 | 54.248 | + 8.791 |
| 2008 | 54.398 | + 150 |
| 2009 | 54.647 | + 249 |

## Administració

El consistori municipal consta de 31 membres, format des del 2006 per:
* VVD, 9 regidors
* CDA, 5 regidors
* PvdA, 5 regidors
* Burgerbelangen Roermond, 3 regidors
* SP, 3 regidors
* Demokraten Swalmen, 3 regidors
* GroenLinks, 2 regidors
* Stadspartij Roermond - 1 regidor

## Enllaços externs

* www.roermond.nl
# Estació de Montbau

Mapa Metro Línia 3 :
Montbau és una estació de la L3 del Metro de Barcelonasituada sota el Passeig de la vall d'Hebron al districte d'Horta-Guinardó de Barcelona i es va inaugurar el 1985.
El metro no va arribar al barri de Montbau fins al 6 de novembre de 1985, amb el perllongament de gairebé 4 km de la línia 3, des de Lesseps fins al barri, incloent 4 noves estacions. L'estació de Montbau es convertia en la nova capçalera de la línia, substituint l'històrica terminal de Lesseps de 1924.
L'estació deixà de ser el final de la L3 el 21 de setembre de 2001, quan aquesta es va estendre fins a Canyelles. El 2010 s'hi instal·laren 2 ascensors per millorar-hi l'accessibilitat.

## Serveis ferroviaris

Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Zona Universitària | Vall d'Hebron | | Mundet | Trinitat Nova |

## Accessos

* Passeig de la Vall d'Hebron

## Referències

* ↑ «Estació de Montbau». TMB. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «Generalitat y Ayuntamiento desean mayor colaboración institucional» (PDF) (en castellà). La Vanguardia, 07-11-1985. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «La línea 3 del metro se prolonga hasta Canyelles a partir del día 21» (PDF) (en castellà). La Vanguardia, 15-09-2001. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «El DPTOP completa l’adaptació a persones amb mobilitat reduïda de l’estació de l’L3 de Montbau». Agrupament ferroviari de Barcelona, 18-05-2010. [Consulta: 26 juliol 2022].

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya