OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sharkwater (pel·lícula de 2006)

Sharkwater és un documental canadenc de 2006 escrit i dirigit per Rob Stewart, que també interpreta el paper principal. A la pel·lícula, Stewart pretén explicar les actituds actuals sobre els taurons, i exposa la forma en la qual la voraç indústria de la cacera de taurons els està conduint a l'extinció.
Filmat en vídeo d'alta definició, Sharkwater explora les més denses poblacions de taurons al món, exposant l'explotació i la corrupció de la indústria de la pesca de taurons en la reserva marina de l'Illa del Coco, Costa Rica i les Illes Galàpagos, Equador.
Stewart viatja amb Paul Watson i el seu Shepherd Conservation Society, ja que aquests s'enfronten als caçadors furtius de taurons a Guatemala i Costa Rica. Entre les experiències del grup hi ha persecucions amb vaixell entre els caçadors furtius i la policia, piconat de vaixells, la filmació amb cambra ocultes de les instal·lacions massives de mutilació de les aletes dels taurons, els sistemes judicials corruptes i, finalment, l'intent de realitzar contra ells càrrecs d'homicidi que forcen a Stewart i Watson a fugir de la policia. Stewart explora com la creixent demanda de sopa d'aleta de tauró a Àsia està alimentant un comerç il·legal de taurons. La seva expedició es talla, tanmateix, quan li és diagnosticada una malaltia menja carn (de la qual es recupera).
Stewart descobreix que els taurons han passat de depredador a presa, i de com malgrat sobreviure a la història d'extincions en massa de la Terra, podrien fàcilment ser eliminats en uns quants anys.

## Vegeu també

* The End of the Line: How Overfishing Is Changing the World and What We Eat

## Enllaços externs

* Sharkwater - Lloc web oficial
* Tràiler a YouTube (castellà)
* Sharkwater Arxivat 2009-07-10 a Wayback Machine. a MovieSet.com (anglès)
* Sharkwater Arxivat 2008-08-04 a Wayback Machine. a LUSH.ca (anglès)
# Braintree

* Aquest article tracta sobre la ciutat anglesa. Vegeu-ne altres significats a «Braintree (desambiguació)».
Braintree és un poble del districte de Braintree, Essex, Anglaterra. Té una població de 43.049 habitants i districte de 150.999. Al Domesday Book (1086) està escrit amb la forma Branchetreu.

## Referències

* ↑ (anglès)«Braintree». City Population. [Consulta: 5 juny 2018].
* ↑ (anglès)«Braintree». City Population. [Consulta: 5 juny 2018].
* ↑ (anglès)«Essex A-C». The Domesday Book Online. [Consulta: 5 juny 2018].
# Tafsir

El tafsir (àrab: تفسير, tafsīr, ‘interpretació’) és la ciència islàmica de l'exegesi, que s'aplica principalment a l'Alcorà. Un exegeta s'anomena mufàssir (àrab: مُفسر, mufassir, pl. مفسرون, mufassirūn). Aquests han de tenir, a més d'una preparació en teologia (ulum diniyya), una gran formació lingüística, històrica i de coneixença del hadits.

## Comentaris prestigiosos

* Tafsir at-Tabarí, de Muhàmmad ibn Jarir at-Tabarí (839-923)
* Tafsir as-Samarqandí, d'Abu-l-Layth as-Samarqandí (mort entre 983 i 1003)
* Tafsir az-Zamakhxarí, d'Abu-l-Qàssim Mahmud ibn Úmar az-Zamakhxarí (1074-1143)
* At-Tafsir al-Kabir, de Fakhr-ad-Din ar-Razí (1149-1206)
* Tafsir al-Qurtubí, de Muhàmmad ibn Àhmad al-Qurtubí (1214-1273)
* Tafsir al-Baydawí, d'Abd-Al·lah ibn Úmar al-Baydawí (mort vers el 1286)
* Tafsir Ibn Kathir, d'Ismaïl ibn Kathir (1301-1373)
* Tafsir al-Jalalayn, de Jalal-ad-Din as-Suyutí (1445–1505)
# Ratpenat de nas tubular de les illes Santa Cruz

El ratpenat de nas tubular de les illes Santa Cruz (Nyctimene sanctacrucis) és un ratpenat probablement extint originari de les illes Santa Cruz (Salomó), a prop del límit oriental de la distribució dels megaquiròpters de nas tubular. Té els narius semblants a tubs i una envergadura alar d'aproximadament 40 cm.
L'última observació que se'n feu fou a l'illa de Nendö, l'any 1907. L'únic espècimen fou una femella donada al Museu Australià de Sydney el 1892. Tot i que probablement s'extingí a causa de la desforestació, la UICN considera que no hi ha dades suficients per considerar-lo extint amb certesa.

## Referències

* ↑ Leary, T., Hamilton, S. i Helgen, K. «Nyctimene sanctacrucis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. UICN, 2008. [Consulta: 17 febrer 2012].
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Artanudj

Artanudj fou la capital d'una branca bagràtida de la Klardjètia.
Vakhtang I Cap de Llop manà construir la fortalesa d'Artanudj al segle v. Al segle vii fou destruïda pels àrabs del Califat Raixidun, però a principi del segle ix fou reconstruïda per Aixot I el Curopalata com a capital del principat georgià de Tao-Klardjètia
Bagrat III l'unificador, rei d'Abkhàzia, va annexionar aquesta branca reial georgiana d'Artanudj, que estava dirigida pels germans Sembat i Gurguèn, que va fer presoners (1011) i van morir al seu captiveri (1011 i 1012).

## Referències

* ↑ Muskhelixvili, D. L. . Основные вопросы исторической географии Грузии [Qüestions principals de la geografia històrica de Geòrgia]. II, 1980, p. 174-176.
* ↑ КОНСТАНТИН БАГРЯНОРОДНЫЙ (Konstatin Bagrianorodniï). «41 О генеалогии ивиров 1 и о крепости Ардануци [Sobre la genealogia dels Ivir 1 i la fortalesa d'Ardanutsi]». A: СРЕДНЕВЕКОВЫЕ ИСТОРИЧЕСКИЕ ИСТОЧНИКИ ВОСТОКА И ЗАПАДА [Fonts històriques medievals de l'est i de l'oest], 1991 [Consulta: 27 setembre 2022].
# Jean Ranc

Jean Ranc (Montpeller, 1674, Madrid, 1735) va ser un pintor francès.
Inicià els seus estudis en el taller del seu pare Antoine Ranc. El 1697 marxà a París i es convertí en deixeble, i posteriorment col·laborador, de Hyacinthe Rigaud. El 1703 ingressà a l'Acadèmia Reial de Pintura i d'Escultura, especialitzant-se en el retrat a partir de 1707. Gràcies a la seva relació amb Rigaud va poder realitzar diversos retrats de la família reial francesa, entre ells a Lluís XV. Ran d'aquest fet i gràcies al seu talent va aconseguir molts encàrrecs de la noblesa i va realitzar obres inspirades en l'antiguitat clàssica.
El 1722 va ser reclamat per Felip V d'Espanya i des de 1725 es convertí en el pintor de cambra de la família reial espanyola; aportà el retrat ampul·lós i artificiós francès a la cort. Moltes de les seves obres destacades quedaren en la col·lecció reial espanyola per a després passar a ser conservades al Museu del Prado.

## Galeria d'imatges

* El pintor François Verdier (1703)
* Diana (1715)
* Retrat de Lluís XV (1718)
* Felip V a cavall (1723)
* La família de Felip V (1723)
* Retrat de Carles III, nen (ca. 1724)
* Maria Anna Victòria de Borbó (ca. 1725)
* Retrat de l'Infant Felip de Borbó i Farnese (ca. 1725)
* La gossa Liceta (ca. 1725)
* Maria Bàrbara de Bragança (ca. 1729)
* Ferran VI com príncep d'Astúries (1731)
* Vertumne & Pomone, Musée Fabre, Montpeller

## Referències

* 1 2 «Jean Ranc». Gran Enciclopèdia Catalana. enciclopèdia.cat. [Consulta: 21 setembre 2013].
* ↑ «Jean Ranc» (en castellà). Enciclopedia Online. Museo Nacional del Prado. [Consulta: 21 setembre 2013].
# Cavia intermedia

Cavia intermedia és una espècie de mamífer rosegador de la família dels càvids. És endèmic de l'illa gran de l'arxipèlag Moleques do Sul (Brasil), on té una distribució de 4 ha, una de les més petites de qualsevol mamífer. Se sap molt poca cosa sobre el seu hàbitat i la seva història natural. La UICN el classifica com a espècie en perill crític perquè en queden pocs individus madurs (aproximadament 42). Es creu que podria estar amenaçat per la caça.

## Referències

* ↑ Chapman, R. E. Cavia intermedia. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 gener 2015.
# Guan banyut

El guan banyut (Oreophasis derbianus) és una espècie d'ocell de la família dels cràcids (Cracidae) que habita la selva humida de les muntanyes de Chiapas i Guatemala. És l'única espècie del gènere Oreophasis (Gray, GR, 1844) i també de la subfamília dels oreofasins (Oreophasinae).

## Descripció

* Gran ocell, amb una llargària de 79 - 89 cm, i un pes de 1200 - 2500 grs. Sense dimorfisme sexual.
* Als adults una característica banya a la zona frontal, de fins 60 mm, coberta per pell de color vermell.
* Cos esvelt amb coll llarg.
* Color general negre. Banda blanca a la cua. Pit blanc. Gola pràcticament nua i roja.
* Potes roges, bec groc i ull gris blavós.

## Referències

* ↑ J. del Hoyo. (2018). Guans, Chachalacas, Curassows (Cracidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, DA. Christie i E. de Juana. Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
* ↑ Fernando González García. 2012. El pavón (Oreophasis derbianus), una especie cuasiendemica a México. El canto del Centzontle 3 (1): 1-25
# Cal Cabot (Riner)

Cal Cabot és una masia del nucli de Santa Susanna del municipi de Riner que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.
Santa Susanna es troba al km. 71 de la carretera C-55 d'Abrera a Solsona

## Descripció

Masia de planta rectangular amb teulada a doble vessant. Ha sofert grans reformes al segle xviii. La façana principal, orientada a migdia, té la porta principal i grans balconades. La porta primitiva estava en la cara est, és d'arc de mig punt adovellada. La casa estava murallada. Resten dues portes d'entrada, una a la cara sud i l'altre a la porta nord-est. Hi ha diverses edificacions adossades posteriorment. El parament és de carreus irregulars, excepte a les cantonades que són de pedra picada i tallats. En algunes de les construccions posteriors, els carreus són de forma irregular, però col·locats en filades. La masia està orientada nord-sud.

### Notícies històriques

La masia ja apareix al fogatge realitzat el 1497 (torna a aparèixer en el 1553).
A l'altra banda de la carretera C-55 hi ha una edificació al mig del bosc, sense teulada, anomenat "El Casalot" on sembla que els habitants de Cal Cabot hi volien anar a viure; El motiu podria ser, està més lluny dels camins més transitats per no patir saquejos, en temps de guerres. Però no hi ha constància que hi hagin viscut mai.
Al segle xii, un cabaler de Can Cabot, va fer Can Fuster Cabot, a la riba dreta del riu Negre, en propietats de Can Cabot.

## Referències

* 1 2 «Cal Cabot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Solsonès
# Ramon Peypoch i Pich

Ramon Peypoch i Pich (Barcelona, 1898 - 1984) fou un enginyer químic, periodista i polític català. Pare d'Irene Peypoch i Mani.

## Biografia

Estudià peritatge químic i fou president de l'Escola Catalana Mossèn Cinto. Simpatitzant dels moviments catalanistes i d'esquerra, des de 1922 va militar a Acció Catalana, de la qual seria secretari general. El 1926 va participar en la fundació de la revista Ciència, de la qual fou director de 1926 a 1933. El 1935 fou nomenat gerent de La Publicitat i el 1929 va fundar la Societat de Química de Catalunya, antecessora de la Societat Catalana de Ciències Físiques, Químiques i Matemàtiques de l'Institut d'Estudis Catalans.
Durant la Guerra civil espanyola fou membre del Consell d'Economia de Catalunya. Després de la guerra civil el 1939 s'exilià a França. S'establí a Tolosa de Llenguadoc, on fou representant de la Junta d'Auxili als Republicans Espanyols (JARE), i després a Grisòlas.
El 1942 marxà cap a Mèxic. Allà va fundar una empresa de fabricació d'articles de cautxú. Membre actiu de la Comunitat Catalana de Mèxic, el 1944 fou membre del Consell Tècnic de la Junta Española de Liberación, es va unir al pacte Galeusca i al Consell Nacional de Catalunya a Londres.
Endemés fou secretari de l'Institut de Cultura Catalana de Pere Bosch i Gimpera i dirigí la revista Vida Catalana (1945-1946) en castellà, amb la finalitat de divulgar la qüestió catalana entre els mexicans. El 1953 representà Acció Catalana a la Conferència Nacional Catalana de ciutat de Mèxic.
També fou un dels principals promotors de la construcció dins de les instal·lacions de l'Orfeó Català de Mèxic de la Sala Guimerà, pensada inicialment per estrenar-hi teatre en català. Tornà a Catalunya l'any 1974.

## Referències

* ↑ «Ramon Peypoch i Pich». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ramon Peypoch i Pich».
* ↑ Autoni Rovira i Virgili. Cartes de l'exili 1939-1949. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2002, p. 185.
* ↑ Riera i Llorca, Vicenç. Els exiliats catalans a Mèxic. Barcelona: Editorial Curial, 1994, p. 307.
# Cavall de les retuertas

El cavall de les retuertas és una raça equina espanyola, originària de Huelva i més concretament de la Reserva Biològica de Doñana, que pertany al Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC). Segons estudis genètics és la raça equina europea més antiga i l'única que viu en llibertat i aïllada d'altres poblacions.
El cavall de les Retuertas és de mitjana alçada, perfil acarenat i rústic, el que unit al seu caràcter esquerp va fer que deixés d'usar-se com a animal de treball i càrrega. Actualment el nombre d'exemplars purs és molt reduït, i la resta són encreuaments amb el cavall andalús i amb el cavall maresmenc en diferent grau.

## Referències

* ↑ «El Caballo de las Retuertas, una joya del patrimonio genético de Doñana - Noticias - Cuadernos de Campo de Doñana». Arxivat de l'original el 2018-09-30. [Consulta: 17 novembre 2018].
* ↑ «Raza equino caballar CABALLO DE LAS RETUERTAS».
* ↑ «Caballo de las retuertas».

## Vegeu també

* Cavall ibèric
* Cavall andalús
* Cavall maresmenc
* Cavall lusità
# Jean-Rodolphe Perronet

Jean-Rodolphe Perronet (Suresnes (Illa de França), 27 d'octubre de 1708 – París, 27 de febrer de 1794) va ser un enginyer civil francès, conegut sobretot pels seus ponts.
Als disset anys va entrar com a aprenent a l'oficina del primer arquitecte de París (semblant al que avui en dia seria un arquitecte municipal), on va estar alguns anys construint i mantenint clavegueres, dics i carrers. El 1736 va entrar al Corps des ponts et chaussses (cos de ponts i camins) i el 1747 va ser nomenat director de l'oficina reial de projectistes. Una de les seves tasques era la de formar els nous enginyers, i el 1775 va esdevenir el fundador i primer director de l’École des ponts et chaussées, la primera escola oficial d'enginyeria civil.
La part més coneguda de la seva carrera comença el 1750 quan comença a construir ponts. Perronet estudia fallades de ponts anteriors formats per diversos arcs i s'adona que la causa d'aquestes fallades ha estat la insuficient capacitat de desguàs dels ponts, o sigui, que l'espai entre les piles del pont no ha estat suficient per deixar passar l'aigua de les riuades. Aleshores, decideix construir ponts amb piles estretes i arcs més amples per deixar espai per l'aigua. Ara bé, les proporcions de les piles fins aleshores venien manades per la necessitat que la pila fos capaç de resistir l'empenta de l'arc, ja que els ponts es construïen d'arc en arc, i cada pila estava en algun moment de la construcció sotmesa a l'empenta desequilibrada d'un sol arc, fins que es construïa l'arc següent i la compensava. Per poder reduir la pila, Perronet ha de canviar la manera com es construeixen els ponts, i ha de deixar de fer-los d'arc en arc per passar a construir-se tot el pont a la vegada, mantenint tots els arcs apuntalats amb els seus cindris fins que tot el pont està complet.
El seu pont més famós és en pont de la Concorde, acabat el 1791 a París, que encara existeix, tot i que ampliat.
Bona part del mèrit de Perronet recau en el fet que va portar al màxim nivell tècnic la construcció de ponts de pedra quan la pedra no havia estat superada encara com a material per a construir ponts (el primer pont metàl·lic, havia estat construït a Anglaterra pocs anys abans que el pont de la Concorde). Si bé la construcció de ponts de pedra va seguir progressant durant tot el segle xix (amb Paul Séjourné com el seu màxim exponent, ja a principis del segle XX), després de Perronet les màximes fites en ponts ja no seran les assolides pels ponts de pedra sinó pels d'acer i, més tard, els de formigó.
# Cefalofòria

Una cefalofòria (del grec κεφαλής, cap i φέρουν, portar) és un episodi en què un personatge decapitat s'aixeca, pren el seu cap entre les mans i comença a caminar. El personatge en si es diu cefalòfor.
És un tema comú en l'hagiografia cristiana. Alguns sants cefalòfors són:
* Sant Dionís de París
* Sant Genís de la Jara
* Santa Quitèria
* Sant Nicasi de Reims
* Sant Maurí d'Agen
* Sant Afrodisi

## Referències

* ↑ Céphalophores français (francès)
* ↑ San Nicasio di Reims al web "santiebeati.it" (italià)
# Shanghai (desambiguació)

«Xangai o Shanghai» té aquests significats:
* Shanghai (anglès) o Xangai (català), megalòpoli al sud del delta del Iang-Tsé (República de la Xina)
* Shanghai Greenland Shenhua F.C., club de futbol de la ciutat de Xangai (Xina)
* Masters de Xangai o Shanghai Masters, torneig de tennis professional
* Circuit de Shanghai, construït l'any 2003 a la perifèria de Xangai (la Xina)
* Shanghai Animation Film Studio, estudi d'animació xinés amb seu en Xangai, on forma part del Shanghai Film Group Corporation
* Aeroport Internacional de Shanghai-Pudong, principal aeroport al districte de Pudong a uns 30 km del centre de la ciutat de Xangai
# An Chéad Dáil

An Chéad Dáil (El primer Parlament d'Irlanda) va ser el Dáil Éireann tal com es va reunir entre 1919 i 1921. Va ser la primera reunió del parlament unicameral de la República Irlandesa revolucionària. El 1919, els candidats que havien estat escollits a Westminster en les eleccions de 1918, van refusar reconèixer el Parlament del Regne Unit i, en lloc d'assistir a les sessions a Londres, van establir un parlament independent a Dublín anomenat "Dáil Éireann" (Assemblea d'Irlanda). L'establiment de l'An Chéad Dáil es va produir el mateix dia que començava la Guerra d'Independència Irlandesa a causa de l'emboscada de Soloheadbeg. Després de les eleccions de 1921, el First Dáil va ser succeït pel Second Dáil, vigent entre 1921 i 1922.
Els membres de l'An Chéad Dáil havien de ser els 105 representants d'Irlanda a Westminster. D'aquells, en la primera reunió, celebrada el 21 de gener de 1919, només 27 (un d'ells en representació de dues circumscripcions) van ser marcats com a presents (i láthair). Dels altres, 34 (dos dels quals representaven dues circumscripcions) van ser declarats "empresonats per part dels estrangers" (fé ghlas ag Gallaibh) i 3 (un dels quals representava dues circumscripcions) com a "deportats per part dels estrangers" (ar díbirt ag Gallaibh). Cinc membres del Sinn Féin foren inscrits simplement com 'as láthair' (absents). Els altres 32 membres convidats a participar-hi, però que no ho havien fet, eren sis membres del Partit Parlamentari Irlandès i 26 unionistes, principalment dels sis comtats que més tard seria Irlanda del Nord. Entre ells es trobaven tots els parlamentaris de Belfast, els comtats de Down, Antrim, Armagh i Derry (però no de la ciutat de Derry), dos dels tres parlamentaris del comtat de Tyrone, i un dels dos parlamentaris del comtat de Fermanagh. De la porció del país que, posteriorment, formaria l'Estat Lliure Irlandès, faltaven els parlamentaris de la ciutat de Waterford i de la Universitat de Dublín (tot i que si que hi havia parlamentaris per la Universitat Nacional d'Irlanda). En els altres indrets, l'assistència no va ser absoluta:
* Dublín (1 de cada 9 absents)
* Cork (1/2)
* Comtat de Cork (2/7)
* Comtat de Kilkenny (1/2)
* Comtat de Roscommon (1/2)
* Comtat de Donegal (1/4)

## Membres destacats

* Cathal Brugha
* Michael Collins
* William T. Cosgrave
* Arthur Griffith
* Eoin MacNeill
* Constance Markiewicz
* Kevin O'Higgins
* Comte Plunkett
* Éamonn de Valera

## Referències

* ↑ «Roll call of the first sitting of the First Dáil». Dáil Éireann Parliamentary Debates (in Irish). Arxivat de l'original el 2007-11-19. [Consulta: 18 març 2016].

## Enllaços externs

* http://www.oireachtas.ie/viewdoc.asp?fn=/documents/nav/debates.htm Arxivat 2015-10-16 a Wayback Machine. Debats històrics al Dáil
# Sparodon durbanensis

Sparodon durbanensis és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Particularitats

Sparodon durbanensis és l'única espècie del gènere Sparodon.
Pot arribar als 120 cm de llargària total.
Es troba a les costes del sud-est de l'Atlàntic: des del Cap de Bona Esperança fins a KwaZulu-Natal (Sud-àfrica). També observat a Djibouti i Moçambic.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Artroplàstia

L'artroplàstia (literalment "[re-]formació de l'articulació") és un procediment quirúrgic ortopèdic on la superfície articular d'una articulació és substituïda, remodelada o realineada per osteotomia o algun altre procediment. És un procediment electiu que es fa per alleujar el dolor i restablir la funció a l'articulació per artrosi severa, després del dany per l'artritis o algun altre tipus de trauma.

## Tipus
### Substitució articular

És el tipus més habitual i entre aquestes l'artroplàstia de genoll i de maluc les més efectuades.

### Altres

* Artroplàstia d'interposició

## Indicacions

* Artrosi
* Artritis reumatoide (AR)
* Osteonecrosi
* Displàsia de maluc, luxació de maluc congènita
* Capsulitis adhesiva de l'espatlla
* Articulació molt malmesa per un traumatisme
* Càncer que afecta l'articulació
* Rigidesa articular severa

## Complicacions

* Infecció
* Sagnat
* Trombosi venosa profunda
* Fractura periprotètica
* Afluixament de la pròtesi
* Desgast mecànic de la pròtesi
# Torre de Cabrils

La Torre de Cabrils, o la Torratxa, és una torre de guaita situada a l'antic nucli de Cabrils, a la comuna d'Aiguatèbia i Talau, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És situada a Cabrils, o Mas de Cabrils, petit veïnat situat a l'extrem de llevant del terme, en una mena d'apèndix que arriba molt a prop d'Oleta. És al costat de la capella de Sant Gabriel de Cabrils.
El lloc de Cabrils és esmentat des de l'any 1011, però no existeix cap referència documental sobre la torre, de factura clarament medieval.
És una torre de planta rectangular, de 5 metres de costat a l'oest i 2,8 a migdia. Es conserva fins a 4 metres d'alçada, tot i que originalment devia ser més alta, i és construïda directament sobre la roca, amb la base una mica atalussada. És feta de lloses ben disposades en filades horitzontals. Tot i que hi ah diverses teories, sembla una obra del segle xiii, possiblement part d'una casa forta.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «1 - Aiguatèbia i Talau». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Aiguatèbia». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere; Bolòs i Masclans, Jordi. «Aiguatèbia i Talau: Torre de Cabrils». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 8477399514.

## Referències

* ↑ Cabrils, amb la Torre i la capella de Sant Gabriel en els ortofotomapes de l'IGN