OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bohèmia daurada

La bohèmia daurada va ser un concepte aplicat en el modernisme a una forma de vida pròpia d'aquells artistes de famílies benestants que vivien totalment dedicats a l'art sense dificultats econòmiques per la seva condició familiar. El concepte deriva de la forma de vida bohèmia aplicada en general a l'estil de vida idealista dels artistes i es contraposa a la bohèmia negra, referit a aquells que no tenien recursos i havien de tirar endavant els seus ideals amb força penúries. Dins la bohèmia daurada, la majoria d'aquests artistes eren fills de famílies burgeses, amb negocis, que podien donar-los suport econòmic mentre ells es dedicaven exclusivament a la creació del seu propi art, sovint renegant de la seva pròpia classe social. La novel·la de l'artista Santiago Rusiñol L'auca del Senyor Esteve és un bon exemple que respon a aquest estil de vida. Aquesta novel·la permeté a l'autor exposar i defensar sintèticament la nova orientació i concepció de les relacions artista-societat que va sorgir durant el modernisme. Santiago Rusiñol (1861-1931) és un dels personatges emblemàtics del modernisme què es pot posar com a exemple de la bohèmia daurada, amb la seva organització de les festes modernistes de Sitges. Altres personatges del món artístic que es poden incloure dins d'aquest grup són: Ramon Casas i Josep Maria Sert.

## Referències

* ↑ Correa Ramón, Amelina. Alejandro Sawa y el Naturalismo Literario (en castellà). Universidad de Granada, 1993, p. 44. ISBN 8433818074.
* ↑ Nofre i Olivé, Tomàs. Visions & cants de Joan Maragall. Andros, 1987, p. 11. ISBN 8476610793.
* ↑ Cerdà i Surroca, Maria Àngela. Boires i crisantemes: el poema en prosa modernista. La Magrana, 1990, p. 11. ISBN 8474104904.

## Bibliografia

* Badosa, Cristina. Josep Pla : el difícil equilibri entre literatura i política, 1927-1939. 1. ed.. Barcelona: Curial, 1994, pàg. 168. ISBN 9788472569690 [Consulta: 5 gener 2014].
* Lluís i Vidal-Folch, Ariadna. Viatge a l'Argentina del centenari : Santiago Rusiñol del Born al Plata. Barcelona: Casa América Catalunya, 2010, pàg. 9. ISBN 9788485736522 [Consulta: 5 gener 2014].
* Madrenas Tinoco, M. Dolors. «Modernisme i modernismes: Perfil estètic de les idees de Víctor Català». A: Enric Prat. Actes de les Primeres Jornades d'Estudi sobre la Vida i l'Obra de Caterina Albert i Paradís "Víctor Català" : l'Escala, 9-11 d'abril del 1992. 1. ed.. Barcelona: Publ. de l'Abadia de Montserrat u.a., 1993, pàg. 277. ISBN 9788478264018 [Consulta: 5 gener 2014].
# Adrada de Haza

Adrada de Haza és un municipi castellanolleonés de la província de Burgos

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 317 | 307 | 272 | 260 |

## Enllaços externs

* Diputación Provincial de Burgos - Adrada de Haza Arxivat 2005-09-24 a Wayback Machine. (castellà)
# Bassa de l'Orri de la Vinyola

La Bassa de l'Orri de la Vinyola és un llac d'origen glacial dels Pirineus, del terme comunal de Portè, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És a a la vall del Rec de l'Orri, a la zona occidental del terme de Portè, a la part superior de l'Estació d'esquí de Portè - Pimorent. És al nord-est, força lluny i molt més avall, de l'Estany de l'Orri de la Vinyola, tot i que comparteixen curs d'aigua.
Aquest estany és molt concorregut per les rutes excursionistes que recorren els Pirineus de la zona oriental d'Andorra i occidental de la Cerdanya.

## Referències
### Notes

* ↑ La Bassa de l'Orri de la Vinyola en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una ruta de Wikiloc
* ↑ Una altra ruta, de Cegesquí

### Bibliografia

* Becat, Joan. «101 - Portè». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Figuera, Manel. Circuits d'alta muntanya pel Pirineu oriental català: 25 itineraris per carenes del Canigó al Pedraforca. Valls: Cossetània Edicions, 2005 (Azimut, 66). ISBN 84-9791-077 - X.
* Figuera, Manel. Excursions escollides per a raquetes de neu: 20 itineraris pel Berguedà, l'Alt Urgell i la Cerdanya. Valls: Cossetània Edicions, 2005 (Azimut, 75). ISBN 84-9791-140-7.
* Gel, Carles. 30 ascensions a peu per la Catalunya Nord. Valls: Cossetània Edicions, 2004 (Azimut, 64). ISBN 84-9791-055 - 9.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Portè». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

### Enllaços externs

* Fotografies de la bassa, a Wikiloc
# Bassa de Senglars de les Banyadores

La Bassa de Senglars de les Banyadores de Cabrera de Mar es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual és un xic més gran i fonda que la de la Creu del Bei. Es troba al mig del camí que va des de la part alta de la zona d'escalada de les Banyadores fins al turó de Matacabres.
Segons el mapa topogràfic de l'ICGC la bassa és al costat de la Font del Llop.
És ubicada a Cabrera de Mar: des de la Roca de les Tres Piques, continuem pujant 250 metres fins a trobar a l'esquerra el camí que duu al turó de Matacabres. La bassa és al començament d'aquest camí i el pi on es graten els senglars en el camí per on pujàvem. Coordenades: x=448416 y=4599098 z=405.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià. Parc de la Serralada Litoral : història i itineraris. Barcelona: Piolet, 2012, p. 140. ISBN 978-84-15075-61-5.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Luiza Helena de Bairros

Luiza Helena de Bairros, coneguda com a Luiza Bairros (Porto Alegre, 27 de març del 1953 - Ib., 12 de juliol del 2016) fou una sociòloga, activista del moviment negre, feminista i política brasilera. Del 2011 al 2014 fou ministra de la Secretaria de Polítiques de Promoció de la Igualtat Ètnica en el primer govern de Dilma Rousseff. Durant la seua gestió creà el Sistema Nacional de Promoció de la Igualtat Ètnica amb l'objectiu de construir polítiques públiques en la lluita contra el racisme.

## Trajectòria

Es graduà en Administració Pública i Empreses per la Universitat Federal de Rio Gran del Sud i s'especialitzà en Planificació Regional per la Universitat Federal de Ceará. Feu un màster en Ciències socials per la Universitat Federal de Badia i un doctorat en Sociologia per la Universitat de Michigan.
Nasqué a Porto Alegre i el 1979 es traslladà a Badia després de prendre contacte amb el Moviment Negre Unificat, del qual en fou líder. Milità en el moviment negre i en el feminista.
Entre 2001 i 2005 treballà en Nacions Unides en programes contra el racisme.
Per la lluita antiracista fou ministra de la Secretaria de Polítiques de Promoció de la Igualtat Ètnica en el primer govern de Dilma Rousseff.
Durant la seua gestió, creà el Sistema Nacional de Promoció de la Igualtat Ètnica, per tal de construir polítiques públiques en el combat contra el racisme de manera intersectorial, que enfortís també la participació i el control social. Implicà estats i municipis en les polítiques de promoció de la igualtat ètnica.
Va morir el 12 de juliol del 2016 a Porto Alegre per un càncer de pulmó.

### Feminisme negre

Bairros formà part del moviment negre que denuncia al Brasil el "mite de la democràcia ètnica". "Treballà a favor de la consciència negra mitjançant l'acció política", remarcà a la seua mort Nadine Gasman, representant d'ONU Dones Brasil.
En el moviment feminista plantejà necessitats i interessos específics de les dones negres i en l'acadèmia plantejà la necessitat de reconsiderar la construcció històrica de la població negra al Brasil, en especial de les dones negres.

## Referències

* ↑ «Nossas homenagens a Luiza Bairros». Sempreviva Organização Feminista, 15-07-2016. Arxivat de l'original el 12 d'octubre de 2016. [Consulta: 12 octubre 2016].
* ↑ «Luiza Bairros, ex-ministra da Igualdade Racial, morre no RS» (en portuguès brasiler). , 12-07-2016 [Consulta: 12 octubre 2016].
* ↑ «ONU Mulheres lamenta morte da ex-ministra e feminista negra Luiza Bairros» (en portuguès brasiler). , 13-07-2016 [Consulta: 12 octubre 2016].
# Tuckahoe (Comtat de Westchester)

Tuckahoe és una població del Comtat de Westchester (Nova York) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 6.211 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tuckahoe tenia 6.211 habitants, 2.627 habitatges, i 1.626 famílies. La densitat de població era de 3.931,3 habitants per km².
Dels 2.627 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 38,1% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 36,7% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.744 $ i la renda mediana per família de 78.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.217 $ mentre que les dones 41.077 $. La renda per capita de la població era de 31.819 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tuckahoe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tuckahoe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.

## Enllaços externs

* http://www.tuckahoe.com/
# M. Anderson (cràter)

M. Anderson és un petit cràter d'impacte situat al sector sud-sud-est de l'interior del cràter Apollo, a la cara oculta de la Lluna. Es troba en l'espai comprès entre els dos anells muntanyosos que conformen el gran cràter.
* Localització de M. Anderson (centre esquerra de la imatge)
* Cràters interiors de l'Apollo
* Vista obliqua de M. Anderson (imatge del Lunar Orbiter 5)
El cràter té una forma complexa, formada probablement per la combinació de dos cràters. La part nord de la vora del cràter més petit separa els dos terços més profunds del bol d'una banda del terç nord més elevat per un altre. El pendent intern és uniforme.
El nom va ser adoptat per la UAI el 2006, com a homenatge als set astronautes que van morir en l'accident del Transbordador Columbia esdevingut el 1r de febrer de 2003. Els noms dels set cràters són: Chawla, D. Brown, Husband, L. Clark, McCool, M. Anderson i Ramon.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# MFG

MFG té els següents significats:
* MFG – Österreich Menschen – Freiheit – Grundrechte (de l'acrònim en alemany Menschen – Freiheit – Grundrechte), partit polític antivacunació d'Àustria
* MFG Baden-Württemberg (de l'acrònim en alemany Medien- und FilmGesellschaft), institució per a la promoció del cinema de l'estat de Baden-Württemberg, a Alemanya
* Madagascar Fauna Group, consorci de zoològics per a la preservació de la fauna de Madagascar
* Message from God, grup de goa trance d'Israel
* Mizuho Financial Group, grup d'empreses de serveis financers amb seu a Tòquio, al Japó
* Meteosat de primera generació (del seu nom en anglès Meteosat First Generation), grup de satèl·lits meteorològics de la família Meteosat
* Mfg també és l'abreviatura de manufactura (en anglès Manufacturing), procés de producció de béns
# Tuchinawa

El tuchinawa (també Tuchinaua, Tuxináwa) és una lengua ameríndia actualment extingida que pertany al grup pano de les llengües pano-tacanes, que anteriorment parlava el poble del mateix nom, que vivia a l'estat d'Acre, al Brasil. És similar al yawanawa

## Referències

* ↑ Tuchinawa a Ethnologue (18th ed., 2015)
# Tuchulcha

A la mitologia etrusca, Tuchulcha era un daimon ctónic amb orelles punxegudes (potser de ruc), i el cabell fet de serps i un bec (com el d'un voltor). Tulchulcha vivia al inframón conegut com a Aita.
Molts estudiosos es refereixen a aquesta deïtat com masculina a causa d'algunes característiques com el pèl facial animalístic similar a una barba. Tanmateix, segons Nancy de Grummond, "Sovint es fa referència a aquest monstre com un mascle però de fet és molt probablement femella (o sense gènere), ja que porta un vestit de dona, té pell rosada pàl·lid (comparada amb el vermell-maó estàndard de la pell amb la que representaven els mascles), i fins i tot sembla tenir pits." També identifica les marques en forma de diamant de les serps de Tuchulcha com a escurçons (Vipera berus berus). Emeline Turó Richardson, Graeme Barker i Tom Rasmussen també constaten que Tuchulcha és femella. Tanmateix, és conegut pels historiadors clàssics que el vestit de Tuchulcha, conegut com a Quitó, el portàven tant homes com dones.
L'única imatge de Tuchulcha està identificada a una pintura de paret a la Tomba d'Orcus II, a Tarquinia, Itàlia. Allà la deïtat apareix en un representació de la història de Tese (el grec Teseu) visitant l'inframón. Tese i el seu amic Peirithous (de qui només es veu el cap a la porció de la imatge conservada) estan jugant a un joc de taula, amb Tuchulcha observant-los.
A la pel·lícula, L'etrusco uccide ancora (1972, dirigida per Armando Crispino), un fresc que mostra Tuchulcha és la inspiració per un assassí en sèrie que es cometen a algun lloc entre Spoleto i Cerveteri.

## Referències

* ↑ Larissa Bonfante i Judith Swaddling.
* ↑ p.230
* ↑ Etruscan Mite, Llegenda i Història Sagrada.
# Lynxville

Lynxville és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 176 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lynxville tenia 176 habitants, 76 habitatges, i 56 famílies. La densitat de població era de 48,9 habitants per km².
Dels 76 habitatges en un 22,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,9% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,6% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 35,8% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.833 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.083 $ mentre que les dones 18.333 $. La renda per capita de la població era de 14.979 $. Cap de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lynxville» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lynxville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Luis Gini

Luis Gini (31 d'octubre de 1935) és un exfutbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ 1958 FIFA World Cup Sweden Arxivat 2011-10-13 a Wayback Machine.
* ↑ Luis Gini Fitxa i estadístiques a la FIFA
# M'Hamid El Ghizlane

M'Hamid El Ghizlane (en àrab امحاميد الغزلان, Imḥāmīd al-Ḡizlān; en amazic ⵎⵃⴰⵎⵉⴷ ⵍⵖⵯⵣⵍⴰⵏ) és una comuna rural de la província de Zagora, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.590 persones.

## Localització

M'Hamid es troba a una altitud d'uns cinc cents metres sobre el nivell del mar i a uns 24 quilòmetres de la frontera amb Algèria als marges del Sàhara. M'Hamid es pot arribar al final de Carretera Nacional 9 de Ouarzazate (260 km) a través de Zagora (aprox 97 km). M'hamid es troba al llit del wadi Draa, que poques vegades conté aigua.

## Història

Es coneix poc sobre la història del lloc per la falta de registres escrits. L'ampli oasi de palmeres, però, fa probable un assentament molt antic (al voltant de 3000 aC). A causa del creixement del desert, l'establiment està amenaçat des de la segona meitat del segle XX per la sedimentació, i la població disminueix constantment. Fins a final de la dècada de 1980 es requeria d'un permís especial per entrar a la zona, ja que està prop de la frontera amb Algèria. Fins i tot avui dia hi ha molts soldats estacionats a la zona de Mhamid.

## Economia

El poble de M'Hamid vivien d'acord amb els principis d'autosuficiència de centenars d'anys, però a causa de la reducció o fins i tot absència de pluges d'hivern des de la dècada de 1970 ha proporcionat menys ingressos en agricultura i va ser gairebé abandonada. A més, una malaltia fúngica (Fusarium oxysporum) ha afectat significativament les palmeres que ja estaven debilitats per la sequera.
A més M'Hamid ha estat sempre un centre per viatges nòmades i caravanes. Avui dia la ciutat és el punt de partida per turista de camells i 4x4 safaris pel desert.

## Vista de la ciutat

Els edificis originals de tova de M'Hamid són majoritàriament en ruïnes i només hi viuen unes poques famílies majoritàriament pobres. En les últimes dècades s'hi han construït noves cases a en la construcció típica de la zona en sòls de formigó amb parets de blocs de formigó buits que estan pintades de color vermell brillant. Els vents del desert porten sempre masses de sorra a la ciutat.

## Voltants

Ocults en els oasis de palmeres de M'Hamid hi ha set ksars vells, ara gairebé deshabitats i en descomposició. Aproximadament a uns 50-60 km s'hi produeixen dunes de sorra de fins a 100 metres d'alt d'Erg Chigaga, que amb menys freqüència són menys visitades pels turistes que els de Merzouga.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 29 de juny 2015. [Consulta: 19 novembre 2015].
# M'Nabha

M'Nabha (àrab المنابهة) és una comuna rural de la prefectura de Marràqueix de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.893 persones. Inclou la vila de Kattara.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 29 de juny 2015. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Boi Morto

Boi Morto és un barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul. El barri està situat al districte de Sede.

## Villas

El barri amb les següents villas: Boi Morto, Rincão dos Bentos, Vila Boi Morto, Vila Cauduro, Vila Querência, Vila Santa Catarina.

## Galeria de fotos

| Tancredo Neves Boca do Monte São Valentim | Tancredo Neves / Pinheiro Machado | São João |
| São Valentim | | Renascença São Valentim |
| São Valentim | São Valentim | São Valentim |

## Referències

* ↑ (pt) Llei municipal 72/2009 que estableix la llei per a l'ús i ocupació del sòl, subdivisió, sistema urbà camí perimetral i el municipi de Santa Maria. Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.
# Manual para los fieles

Manual para los fieles és el tercer àlbum d'estudi de la banda espanyola Los Piratas. Es va publicar l'any 1997 per la Warner Music Group i va comptar amb la producció de Juan Luis Giménez, membre de Presuntos Implicados, que ja havia treballat amb la banda en el treball anterior.
Aquest àlbum va representar un allunyament del rock convencional que havien desenvolupat fins al moment, i el primer contacte amb altre elements per fusionar com el folk i la música electrònica. Van comptar amb la col·laboració d'Antón Reixa, Anxo Pintos, Kepa Junkera, Miqui Puig o Soledad Giménez.
Dues de les cançons del disc, «M» i «Mi matadero clandestino», van ser incloses en bandes sonores de pel·lícules, la primera a Mensaka i la segona com a tema extra en l'edició espanyola de la banda sonora de Batman i Robin.

## Crèdits

| Los Piratas Paco Seren Pablo Álvarez Alfonso Román Javier Fernández (Hall 9000) Iván Ferreiro | Músics addicionals Antón Reixa Anxo Pintos Kepa Junkera Miqui Puig Soledad Giménez |

### Equip tècnic

* Producció: Juan Luis Giménez
* Disseny: Mariela Santalla
* Il·lustració: Sean Mackaoui
* Fotografia: José Luis Santalla

## Referències

* ↑ «Mensaka > Soundtracks» (en anglès). IMDb. [Consulta: 12 març 2020].
* ↑ Jarque, Fietta. «Matadero de Batman» (en anglès). El País, 29-05-2020. [Consulta: 12 març 2020].
# Bay Minette

Bay Minette és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2007 tenia 7,.726 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bay Minette tenia 7.820 habitants, 2.950 habitatges, i 1.911 famílies. La densitat de població era de 377,4 habitants/km².
Dels 2.950 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 18,7% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 13,4% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33,4 anys. Per cada 100 dones hi havia 97,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.226 $ i la renda mediana per família de 34.605 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.149 $ mentre que les dones 21.369 $. La renda per capita de la població era de 16.093 $. Aproximadament el 20% de les famílies i el 22,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.