OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Natanael Dos Santos Macedo

Natanael Dos Santos Macedo (Americana, 16 de desembre de 1969) és un exfutbolista brasiler, que ocupava la posició d'atacant. Ha desenvolupat gairebé tota la seua carrera al seu país, tret d'un perïode al Cadis CF i d'un altre a l'Al Hilal saudí. Va destacar sobretot a les files del Sao Paulo FC, amb qui aconsegueix diversos títols internacionals.

## Equips

* 88/90 Rio Branco
* 90/93 Sao Paulo
* 1993 Cadis CF
* 1993 Cruzeiro
* 94/98 Santos
* 1996 Vasco de Gama
* 1998 Coritiba
* 1999 Gremio
* 00/02 Ponte Preta
* 01/02 Al Hilal
* 2003 Rio Branco
* 2003 Fortaleza
* 2003 Ceará
* 2004 Ponte Preta
* 2005 Taubaté
* 05/06 Atlético Sorocaba
* 2006 Comercial-SP
* 2007 Itabaiana
* 2008 Operario MS

## Títols

* Campionat Paulista: 1991, 1992
* Libertadores: 1992, 1993
* Intercontinental: 1992, 1993
* Recopa Sudamericana: 1993
* Torneig Rio-Sao Paulo: 1997
* Campionat Gaúcho: 1999
# Neoperla guangxiensis

Neoperla guangxiensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina: Guangxi.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Du & Sivec, 2004. A: Anònim. Insects from Mt. Shiwandashan Area of Guangxi. China Forestry Publishing House 41, 44.
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Li, W., H. Wang & W. Lu, 2011. Zootaxa 2735:57.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Neoperla gordonae

Neoperla gordonae és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids. Va ser descrit per l'entomòleg Bill P. Stark el 1983.
En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador. És endèmic a Tailàndia.

## Referències

* ↑ Stark, Bill P. «Descriptions of Neoperlini from Thailand i Malaysia» (en anglès). Aquatic Insects, 5, 2, 1983, pàg. 109.
* ↑ «Neoperla gordonae Stark, 1983». Plecoptera Species File. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ Stark, Bill P. «Records and descriptions of oriental neoperlini (Plecoptera: Perlidae)» (en anglès). Aquatic Insects, 9, 1, 01-01-1987, pàg. 45–50. DOI: 10.1080/01650428709361270. ISSN: 0165-0424.
# Neoperla han

Neoperla han és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina: Hong Kong.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1987. Records and descriptions of oriental Neoperlini (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 9(1):48. «Enllaç».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Museu Arqueològic d'Ístmia

El Museu Arqueològic d'Ístmia és un museu de Grècia proper al jaciment arqueològic d'Ístmia, situat a la regió de Coríntia. Aquest museu arqueològic fou construït al 1970, sota la direcció de l'arquitecte Pavlos Mylonas, i s'inaugurà el 1978.

## Col·leccions

El museu conté una col·lecció d'objectes procedents del santuari de Posidó d'Ístmia, de l'heròon de Melicertes, d'un assentament a Rají del període hel·lenístic i de l'antic port de Cèncrees.
A l'avantsala del museu hi ha escultures, columnes honorífiques, entre altres objectes, i informació sobre la història de les excavacions amb material fotogràfic.
La sala d'exposició principal es divideix en dues seccions, centrades una en el santuari de Posidó i la seua àrea, i l'altra al port de Cèncreas.
La primera secció se subdivideix en algunes unitats temàtiques: les ofrenes votives (figuretes, armadures, peces de ceràmica, trípodes de bronze...), els elements arquitectònics i escultòrics del temple de Posidó, els Jocs Ístmics, l'heròon, el teatre i les coves sagrades, el comerç, l'assentament hel·lenístic de Rají —situat al cim d'un turó que hi ha al sud del jaciment d'Ístmia—, altres temples del santuari —com el de Demèter i Coré, el de Dionís i altres de l'àrea del santuari—, les necròpolis —que inclouen algunes de prehistòriques—, la muralla d'Hexamílion i les termes romanes.
Entre els objectes singulars més cridaners hi ha un perirhanterion d'època arcaica.
La secció del port de Cèncrees inclou troballes de les excavacions d'aquest lloc, algunes de submarines. En destaca una sèrie de plaques decoratives de vidre (opus sectile) del segle iv, una porta de fusta del temple d'Isis i altres objectes procedents d'una necròpoli d'època romana.

## Referències

* ↑ Museu Arqueològic d'Ístmia en la pàgina del Ministeri de Cultura de Grècia: història (en grec).
* 1 2 Museu Arqueològic d'Ístmia en la pàgina archaiologia.gr (en grec).
* ↑ Museu Arqueològic d'Ístmia en la pàgina del Ministeri de Cultura de Grècia: descripció Arxivat 2019-11-01 a Wayback Machine. (en grec).

## Enllaços externs

* Vídeo en YouTube del Museu Arqueològic d'Ístmia.
# Musée Matisse du Cateau-Cambrésis

El musée Matisse du Cateau-Cambrésis és un museu d'art creat pel mateix pintor Henri Matisse l'any 1952.
L'any 2011 va tenir 70.000 visitants i ocupa 600 m2
El museu va oferir a la ciutat de Cateau-Cambrésis una col·lecció de 82 obres. La implantació inicial va ser a càrrec de Lydia Délectorskaya, col·laboradora del pintor. El 1956, Auguste Herbin oferí 24 obres més a la ciutat. Des de 1982, les col·leccions van augmentar per nombroses donacions i el museu es va instal·lar a l'antic palau Fénelon.

## Algunes obres exposades

(Llista no exhaustiva)

### Henri Matisse

* Coquelicots et Iris II, huile sur toile
* Étude pour La Vierge et l'enfant, encre et gouache sur papier (1951)
* Femme à la gandoura bleue, huile sur toile (1951)
* Femme au chapeau, fusain sur papier (1951)
* Intérieur aux barres de soleil, huile sur toile (1942)
* Le Violoniste, fusain sur toile (1917)
* Marguerite au chapeau de cuir, huile sur toile (1914)
* Nu accroupi, fusain sur papier (1936)
* Nu rose, intérieur rouge, huile sur toile (1947)
* Tahiti II, gouache sur toile (1936)

### Altres artistes

* Geneviève Claisse: Unité, acrylique sur toile (1969)
* Auguste Herbin :
** Bois sculpté, bois polychrome (1921)
** Lénine-Staline, huile sur toile (1948)
** Réalité spirituelle, huile sur toile (1938)
** Union, huile sur toile (1959)
* Fernand Léger :
** Le roi de cartes, huile sur toile (1927)
** Nu avec branche, huile sur toile (1931)

## Exposicions temporals

* 2014 : La vie est faite de belles rencontres
* 2013 : Exposition Auguste Herbin : del 14 d'octubre de 2012 al 3 de febrer de 2013
* 2012 : Henri-Edmond Cross et le néo-impressionnisme : de Seurat à Matisse, 2012
* 2011 : François Rouan, la découpe comme modèle, 2011
* 2010 : Janos Ber, tracer la couleur, 2010
* 2009 : Miró et Tériade, l'aventure Ubu, 2010
* Philippe Richard (artista) "Rien à voir avec Henri Matisse", 2009
* 2008 : Les vitraux de Josef Albers, 2008
* 2007 : Rouault, correspondances avec Matisse, 2007
* 2006-2007 : Chagall et Tériade, l'empreinte d'un peintre, 2007

## Font

* Le Monde, 7 mars 2008, « Le Cateau-Cambrésis, petite ville et grand musée ».

## Notes i referències

* ↑ SCOT du Pays du Cambrésis, octobre 2011
* ↑ «Infos pratiques». Arxivat de l'original el 10 de febrer 2015. [Consulta: 5 març 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'association des conservateurs des musées du Nord Pas-de-Calais
* Web oficial de l'association des Amis du musée Matisse
* (francès) Blog de Philippe Richard
# Moskovski Komsomólets

Moskovski Komsomólets (en rus: Москóвский комсомóлец), conegut popularment amb les seves sigles MK, és un diari rus amb seu a Moscou, de tirada estatal. Fundat el 1919, va ser durant molts anys l'òrgan del Comitè de Moscou del Komsomol, finS que el 1991 va ser privatitzat. S'estimava que l'any 2009 que tenia una circulació de 700.000 exemplars. Des de 1983 el seu editor és Pàvel Gússev.
El primer exemplar del diari es va publicar l'11 de desembre de 1919 com a Iuni kommunar (Юный коммунар), i posteriorment va canviar diversos cops de nom: va ser el Iunoixeskoi pravdoi (rus: Юношеская правда) i el 1924, després de la mort de Lenin, el Molodoi leninets (Молодой ленинец). Va anomenar-se Moskovski Komsomólets, el seu nom actual, des del setembre de 1929.
Entre 1931 i 1939, el diari va deixar de publicar-se. Tot i que tornà a publicar-se el 1940, la guerra va fer que només pogués tornar a la regularitat fins al 2 d'octubre de 1945. Fins a 1990 va servir com a òrgan del Comitè de Moscou del Komsomol. El 1991 va ser privatitzat i adquirit per treballadors del diari.

## Referències

* ↑ «Moskovski Komsomólets». És a dir (CCMA). [Consulta: 18 setembre 2020].
* 1 2 3 4 «El diari Komsomolets de Moscou» (en rus). RIA Novosti, 11-12-2009 [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «Moskovskij Komsomolets» (en anglès). Eurotopics. [Consulta: 18 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Myrto Kalle

Myrto Kalle (en grecː Μυρτώ καλλέ; Atenes, 13 de març) és una influenciadora i especialista en màrqueting grecocatalana. Instal·lada a Catalunya després d'haver viscut a Londres, va començar a penjar receptes de cuina a Instagram durant la baixa de maternitat pel seu segon fill. Va decidir aleshores d'utilitzar el català, que parlen els seus fills, per tal de millorar el seu domini de la llengua del seu país d'acollida.
Arran de l'èxit que té a Instagram on compta actualment més de 28.000 seguidors, va publicar el 8 de juny del 2023 un llibre de receptesː Sopars a la fresca.

## Obres

* Sopars a la fresca (2023)

## Referències

* ↑ «Receptes de Myrto Kalle que triomfen a Instagram: “No em considero una cuinera”». Elnou.cat, 25-06-2023. [Consulta: 6 agost 2023].
* ↑ «Myrto Kalle: “Vaig començar a penjar receptes a Instagram, perquè volia millorar el meu català”». Vilaweb, 05-08-2023. [Consulta: 6 agost 2023].
# Museu Mineralògic de la Universitat de Bonn

El Museu de Mineralogia de la Universitat de Bonn (Mineralogische Museum der Universität Bonn en alemany) és un museu de minerals situat al castell de Poppelsdorf (Poppelsdorf Palace), Alemanya, connectat a la Universitat Rheinischen Friedrich-Wilhelms de Bonn (Rheinischen Friedrich-Wilhelms-Universität Bonn), on es troba l'institut Steinmann de geologia, mineralogia i paleontologia. Al costat també es troba el Jardí Botànic. El director del museu és el Dr. Anne Zacke. El museu ocupa quatre grans sales d'exposicions, sales les quals contenen minerals amb informació de la seva classificació, així com roques, meteorits, recursos minerals, joies o pedres precioses.

## Referències

* ↑ «Mineralogisches Museum am Steinmann-Institut der Universität Bonn». Stadt Bonn. Arxivat de l'original el 2016-06-02. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ «Mineralogisches Museum der Universität Bonn». Museum.de.
* ↑ «Mineralogisches Museum». El sistema d'informació per a les col·leccions i museus a les universitats alemanyes.
* ↑ «Mineralogisches Museum der Universität Bonn». Mineralienatlas.

## Bibliografia

* Lieber,W. (1957). Das Mineralogisch-petrologische Institut und Museum der Universität Bonn. Der Aufschluss, Jg.8, Nr.5, S.97-101.
* Schumacher,R. (1999). Einführung zum Katalog anläßlich der Sonderausstellung 'Mineral und Farbe' im Mineralogischen Museum, Poppelsdorfer Schloß, Bonn. Der Aufschluss, Jg.50, Nr.6, S.321-24.
* Schumacher,R. (1999). Rote, grüne, blaue ... Minerale des Mineralogischen Museums in Bonn. Der Aufschluss, Jg.50, Nr.6, S.325-30.
* Schumacher,R. (1999). Drei Minerale und ihre Namensgeber aus dem Mineralogisch-Petrologischen Institut und Museum der Universität Bonn. Der Aufschluss, Jg.50, Nr.6, S.342. (Rathit, Reinhardbraunsit, Schumacherit)

## Enllaços externs

* Lloc Web del museu Arxivat 2016-02-20 a Wayback Machine. (alemany)
# Mònica d'Hipona

Mònica (Tagaste, 331 - Òstia, 27 d'agost de 387) va ser la mare d'Agustí d'Hipona. És venerada com a santa a bona part de les confessions cristianes. La seva festivitat se celebra el 27 d'agost.

## Biografia

D'ètnia amaziga, va néixer en una família profundament cristiana i acomodada. Va poder estudiar i així podia llegir la Bíblia i meditar-la.
Es va casar amb Patrici, modest propietari de Tagaste, pagà i de caràcter violent i aspre. Mònica va aconseguir que canviés i en 371 Patrici es va convertir i es va batejar. El 372 Mònica quedà vídua i es va fer càrrec de l'administració dels béns familiars.
Havia tingut el primer fill, Agustí als 22 anys, en 354. En tingué un altre, Navili, i una filla el nom de la qual es desconeix. Els tres van ser educats com a cristians. No obstant això, Mònica va patir molt per l'actitud d'Agustí, que duia una vida dissoluta. Quan Agustí marxà a Roma, la seva mare va voler anar amb ell, però Agustí l'enganyà i la deixà a terra a Cartago mentre ell anava cap a Roma. Mònica, tal com diu el mateix Agustí a les Confessions (V,8,15), va passar aquella nit plorant sobre la tomba de sant Cebrià de Cartago.
El 385 va embarcar cap a Roma i visità el seu fill a Milà, on ensenyava retòrica. El seu amor de mare i les seves pregàries van fer que Agustí reflexionés i es convertís, rebent la catequesi d'Ambròs de Milà i va ser batejat el 25 d'abril de 387.
S'instal·là amb el seu fill a Cassiciaco, prop de Milà. Participava en les tertúlies i discussions que es feien a casa sobre filosofia i teologia, cosa inusual per la poca educació que rebien les dones llavors. Tots dos van marxar a Roma i després a Ostia, on llogaren una casa a l'espera d'embarcar cap a l'Àfrica. Allà, Mònica emmalaltí de malària i morí en pocs dies, a l'edat de 56 anys.
* Pintura de Pietro Maggi, Aparició de l'àngel a Santa Mònica, 1714 (Milà, San Marco)
* La santa amb Sant Agustí, per Ary Scheffer, 1846
* Estàtua a Saint-Augustin de París

## Veneració

El seu cos va ser sebollit a l'església de Sant'Aurea d'Òstia. El 9 d'abril de 1430 van traslladar-ne les relíquies a Roma a l'església de San Trifone, avui de Sant'Agostino in Campo Marzio, i col·locades en un sarcòfag d'Isaia da Pisa (s. XV). Posteriorment es posaren a una urna sota l'altar de la capella de la santa, a la mateixa església.
L'Església Catòlica en celebra la memòria el 27 d'agost, el dia previ a la festivitat de sant Agustí, que va morir justament un 28 d'agost.
* Capella de Santa Monica, a Sant'Agostino, amb l'antic sepulcre de la santa
* Sepulcre de la santa a Sant'Agostino in Campo Marzio, obra d'Isaia da Pisa
* Altar i tomba de la santa a Sant'Agostino
* Basílica de Sant'Agostino de Roma

## Notes

* ↑ "Berbers : [...] The best known of them were the Roman author Apuleius, the Roman emperor Septimius Severus, and St. Augustine, whose mother was a berber", Encyclopedia Americana, Scholastic Library Publishing, 2005, v.3, p.569
# Nibelung III

Nibelung III fou un comte del segle IX de la família dels Nibelúngides, fill probable de Nibelung II o de Khildebrand II i d'una dama de la família dels Guillèmides.

## Biografia

Posseeia el 818 béns a Baugy, terra dsegregada de Perrecy, a l'Autunois, la qual cosa implica un parentiu proper amb Nibelung I, posseïdor d'aquesta terra.
No se sap res més d'aquest comte, que podira ser el pare de:
* Nibelung IV, comte de Vexin,
* Teodoric, comte al Vermandois.

## Notes i referències

* 1 2 Settipani, 1993, pàg. 352.

## Bibliografia

* Léon Levillain, « Les Nibelungen historiques et leur alliances de famille », a Annales du Midi, vol. 49, 1937, pàgs. 337-408,
* Léon Levillain, « Les Nibelungen historiques et leur alliances de famille (suite) », a Annales du Midi, vol. 50, 1938, pàgs. 5-66
* Christian Settipani, La Préhistoire des Capétiens (Nouvelle histoire généalogique de l'auguste maison de France, vol. 1), ed. Patrick van Kerrebrouck, 1993 (ISBN 2-9501509-3-4)
# Naruto Shippuden: La pel·lícula

Naruto Shippuden: La pel·lícula (劇場版 NARUTO(ナルト) 疾風伝, Gekijōban Naruto Shippūden) és la quarta pel·lícula de la sèrie de pel·lícules de Naruto i la primera pel·lícula de Naruto Shippūden, dirigida per Hajime Kamegaki i escrita per Junki Takegami. La pel·lícula està ambientada després de l'episodi 32.
Es va estrenar a la plataforma AnimeBox el 7 de juliol de 2023 amb doblatge i subtítols en català.

## Argument

El poderós esperit que un cop va intentar destruir el món ha tornat. La missió d'en Naruto és protegir la sacerdotessa Shion, l'única amb el poder de tornar a segellar el monstre. No obstant això, ella també té la misteriosa habilitat de predir el futur de les persones. La seva última predicció: en Naruto morirà aviat. L'únic que pot fer per fugir del seu terrible destí és abandonar la Shion, però ell no faria mai una cosa així. Finalment, decideix enfrontar-se a aquesta predicció fatal.

## Referències

* ↑ «Naruto Shippuden the Movie». Arxivat de l'original el 1 desembre 2009. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Disney XD to Run Naruto: Shippuden the Movie on May 15». Anime News Network. [Consulta: 4 maig 2011].
* ↑ «Naruto Shippuden Disney XD schedule». Toonzone. Arxivat de l'original el 19 de març 2012. [Consulta: 11 desembre 2009].
* ↑ «https://twitter.com/AnimeBoxOficial/status/1677292259610435585». [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «AnimeBox estrena todas las películas de 'Naruto' por tiempo limitado» (en castellà). Estantería Otaku, 10-07-2023. Arxivat de l'original el 17 juliol 2023. [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «Naruto Shippuden: La Pel·lícula». Desdelsofà. [Consulta: 17 juliol 2023].
# Narva

Narva (en alemany Narwa i en rus Нарва) és la tercera ciutat més gran d'Estònia, amb una població que arriba als 67.497 habitants (2007) i amb una superfície de 84,54 km².
La ciutat fou destruïda durant la II Guerra Mundial, i repoblada posteriorment amb russos per les autoritats soviètiques, i per aquesta raó actualment la població de Narva és majoritàriament d'origen rus (96%).

## Referències

* ↑ «Narva». ésAdir. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ Galarraga, Naiara. «El frente más sensible del pulso de Rusia con la OTAN» (en castellà). El País, 24-05-2015. [Consulta: 25 maig 2015].

## Persones il·lustres

* Paul Keres, (1916-1975), Gran Mestre Internacional d'escacs.
# Nandidrug

Nandidrug, Nandidroog, Nandidurg és una fortalesa al cim d'unes muntanyes anomenades turons Nandi (Nandi Hills), de 1.504 metres d'altura, al districte de Chikkaballapur (a Karnataka). El cim dels turons és pla i al centre hi ha un buit amb una construcció de fusta i un tanc d'aigua anomenat Amrita-sarovara o llac del nèctar, on es pot accedir per passos de pedra pels quatre costats. Aquesta fortalesa és considerada tradicionalment l'origen del riu Palar al costat est i el Arkavati a l'oest.
Del segle II al XI fou una fortalesa dels reis gangues (jainistes) que portaven el títol de senyors de Nanda- giri. Amb la conquesta cola al començar el segle x,I el nom fou canviat a Nandigiri, que vol dir "turó de Nandi" (Nandi és el brau de Xiva). Probablement la muntanya fou fortificada primer pels sobirans de Chikballapur, però les fortificacions existents encara són del temps d'Haidar Ali i Tipu Sultan, després de la seva conquesta pels marathes el 1770. Un precipici a l'angle sud-oest és anomenat Tipu's Drop i encara perviu la llegenda que afirma que justament en aquest precipici el raja feia tirar al buit als seus presoners. Aquesta fortalesa fou capturada en una acció memorable per Lord Cornwallis el 19 d'octubre de 1791.

## Referències

* ↑ «Welcome to Nandi Hills» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-06-18. [Consulta: 28 febrer 2017].
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* «Welcome to Nandi Hills». Arxivat de l'original el 2010-06-18. [Consulta: 17 desembre 2009].
* The birds of Nandi hills Arxivat 2006-03-21 a Wayback Machine.
* Paragliding At Nandi Hills
* Nandi Hills Arxivat 2009-07-27 a Wayback Machine.
# Nander

Nander, Nanded o Nandair, marathi नांदेड), és una ciutat i municipi de Maharashtra a la regió de Marathawada, capital del districte de Nander o Nanded. És una ciutat santa pels sikhs. Està administrada per una corporació municipal creada el 26 de març de 1997 per unió dels municipis de Nanded i Waghala, a més d'alguns pobles, amb un total de 51,76 km². La ciutat està dividida en la Vella Nanded al nord del riu Godavari i la Nova Nanded al sud (on hi ha Waghala i els pobles menors). La ciutat gaudeix d'un aeroport darrerament rebatejat "Aeroport de Shri Guru Gobind Singh ji" (4 d'octubre de 2008). Al cens del 2001 figura amb 430.733 habitants però ja ha superat àmpliament el mig milió. El 1881 tenia 14.091 habitants i el 1901 eren 14.184.

## Història

Hi hauria governant la dinastia Nanda i fou part de l'imperi maurya sota Asoka. Fou anomenada antigament Nanditat (marathi नंदितट). Després hi van governar els andhres i els satavahanes. Al segle IV Kandhar o Kandahar fou capital del raja Sogadeva; fou regida pel rei chalukya Nanda Deva del que el sobirà local devia ser vassall. Després van seguir els rashtrakutes dels que hi ha inscripcions a Kandhar, Arahapur i Degloor. Hottal, un lloc del districte, fou capital delc chalukyes; després van seguir els yadaves i els kakatiyes.
A l'inici del segle xiv fou conquerida per Muhammad Shah I Khalji (1296-1316) i va estar en poder del sultanat de Delhi fins que a la meitat del segle va passar als bahmànides, i després als kutubshàhides de Golconda sota els que fou una fortalesa de defensa al nord-est amb els nizamshàhides que en algun moment la van ocupar, ja que hi ha una mesquita que fou construïda per Malik Anbar. Les tropes de l'Imperi Mogol van derrotar a Malik Anbar a Nander el 1601. Fou conquerida pels mogols probablement el 1636. La història sota aquestos és poc coneguda. Sota els mogols era capital d'un sarkar de la suba de Bidar. El 1698 va caure en mans dels mahrates.
El 1724 va quedar en mans del subadar del Dècan que va formar el principat d'Hyderabad. El 1708 a la mort d'Aurangzeb, Guru Gobind Singh el desè líder espiritual sikh va arribar a la zona on es va establir; es va proclamar el darrer guru i va establir al Guru Granth Sahib com a guru etern dels sikhs; fou assassinat a la ciutat per un afganès (1708). En honor seu es va construir una gurudwara el 1835 finançada per Ranjit Singh de Lahore, coneguda com a Shri Huzur Abchalnagar Sachkhand Gurudwara.
El 1948 va ser ocupada militarment per l'Índia i forma part de l'estat indi d'Hyderabad i el 1956 de l'estat de Bombai rebatejat Maharashtra el 1960.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Nawusiyya

La nawussiyya (àrab: الناووسية, an-Nāwūsiyya o النووسية, an-Nawūsiyya) fou una secta xiïta extremista. El seu nom derivaria d'un cert Ibn Nawus o Ibn Manus (el nom propi apareix de diferents maneres a les fonts: Ajlan, Abd-Al·lah, Hamlan etc.), tot i que també podria derivar del lloc de Nawusa, prop d'Hit, a l'Iraq.
La nawussiyya defenia que l'imam Jàfar as-Sàdiq (mort el 765) no havia mort i que reapareixeria un dia com a mahdí.

## Referències

* 1 2 Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Nāwūsiyya».
# Nawruzis

Els nawruzis foren un tribu mongola establerta a l'Iran, a la regió del Kirman, al segle xiii.
Sempre es van mostrar lleials i pacífics amb les dinasties locals de Kirman (kutlughkhànides i Muzaffàrides). Vers el 1350 fou una de les tribus que van oferir submissió i que van veure garantida la seva seguretat per Mubariz al-Din Muhàmmad, tot i que no havien estat implicats abans en revoltes. Després del segle xiv desapareixen de les fonts.

## Referències

* Capítol addicional del manuscrit Ta'ríkh-i-guzída; or, "Select history" de Hamdulláh Mustawfí-i-Qazwíní, compilat el 730 de l'hègira (1330) i reproduit en un facsimil d'un manuscrit datat el 857 de l'hègira (1453), pàgs 151 a 207