OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anacroneuria flinti

Anacroneuria flinti és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Etimologia

El seu nom científic honora la figura d'O. S. Flint per les seues nombroses contribucions al coneixement dels insectes aquàtics neotropicals.

## Descripció

* Els adults presenten el cap principalment de color groc, el pronot marró fosc amb una estreta franja groga i les membranes alars transparents amb la nervadura marró fosc.
* Les ales anteriors del mascle fan 10 mm de llargària.
* Ni la nimfa ni la femella no han estat encara descrites.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú i Bolívia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:28. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):156.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 24 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Julia et Plautia

La lex Julia et Plautia era el nom d'una antiga llei romana establerta per August. Prohibia consolidar la usucapió de les coses adquirides per la força, reforçant i ratificant l'establert a la llei Julia de usucapionibus que havia caigut en desús.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 93 [Consulta: 30 abril 2022].
# Francisco Ruiz Forner

Francisco Ruiz Forner (Museros, anys 30 - anys 2010) va ser pilotaire valencià, que junt a Ferreret i Xato de Museros va formar un trio ben potent durant la dècada de 1950. Va ser campió del Campionat Nacional d'Escala i Corda en diverses ocasions.

## Referències

* ↑ La más grande de las hazañas Francisco Ruiz Forner, ´Ruiz de Museros´, conquistó el título de Escala i Corda de 1972 tras una operación de cáncer de laringe - reportatge a Levante-EMV del 22 de març de 2015
* ↑ «Ruiz: cuando la leyenda es verdad» (en castellà), 29-08-2005. [Consulta: 1r abril 2023].
# Machinda

Machinda és un municipi de Guinea Equatorial, de la província Litoral a la Regió Continental. El 2005 tenia 2.987 habitants.

## Bibliografia

* Klotchkoff, Jean-Claude. «Machinda». A: La Guinée équatoriale aujourd'hui. París: Éd. du Jaguar, 2009, p. 165. ISBN 978-2-86950-440-0.
# Protectorat de l'Alt Volta

El Protectorat de l'Alt Volta és el nom amb què es coneix el territori francès de l'Àfrica occidental que s'estenia principalment sobre els regnes Mossi i el país dels gourmantxes, si bé no portava formalment aquest nom (cada regne conservava el seu nom).
El primer a arribar al país mossi fou el capità Binger que va estar a Ouagoudou del 15 al 20 de juliol de 1887. No obstant el Mooog Naaba Wobgo (conegut com el Moro Naba), el principal rei mossi, va signar un tractat de quasi protectorat amb el britànic Ferguson, el 1894. Això va accelerar l'avanç francès que el 20 de gener de 1895 va signar el tractat de protectorat amb el sobirà (numbado) gourmantxe Bantchandé; el 18 de maig següent es signava un tractat de protectorat amb el maaba de Yatenga, un altre dels principals regnes mossis. L'1 de setembre de 1896 el capità Voulet va entrar a Ouagoudougou i el Moog Naaba Wobgo va fugir; pocs dies després, el 19 de setembre es va signar el tractat de protectorat amb Hamaria, sobirà de Gourounsi. El 20 de gener de 1897 es va signar el protectorat amb Sirgiri, que era el Moog Naaba de Ouagadougou successor de Wobgo. El 22 d'abril es va posar sota protectorat el rei Moktar Karantao de Ouahabou i l'11 de setembre Barkatou Ouattara de Lokhosso. Finalment el 25 de setembre els francesos van ocupar Bobo-Dioulasso.
Les fronteres amb els territoris britànics foren delimitades per tractat del 14 de juny de 1898, sent fixat el límit al paral·lel 11. Llavors el conjunt de territoris sota protectorat foren integrats (1899) en una administració militar com a 2n i 3r territori militar, excepte el país Gourmantxe que fou agregat a la colònia de Dahomey fins al 1907. El 1900 es van obrir les missions catòliques de Koupéla i Fada N'Gourma. El 18 d'octubre de 1904 els dos territoris militars foren integrats a la colònia de l'Alt Senegal i Níger, a la que també es va afegir Gourma el 1907.

## Referències

* L'Afrique occidentale au temps des Français: Colonisateurs et colonisés editat per Catherine COQUERY-VIDROVITCH
* La Haute-Volta coloniale: témoignages, recherches, regards, editat per Gabriel Massa,Y. Georges Madiéga, Association France-Burkina
# Ananteris

Ananteris és un gènere poc conegut d'escorpins rars. Conté 84 espècies que es troben a Amèrica del Sud, entre les quals:
* Ananteris balzanii Thorell, 1891
* Ananteris dacostai Ythier, Chevalier & Lourenço, 2020
* Ananteris pydanieli Lourenço, 1982
* Ananteris kalina Ythier, 2018
* Ananteris luciae Lourenço, 1984
* Ananteris mamilihpan Ythier, Chevalier & Lourenço, 2020
* Ananteris maranhensis Lourenço, 1987
* Ananteris pierrekondre Lourenço, Chevalier, Gangadin & Ythier, 2020
* Ananteris sabineae Lourenço, 2001
* Ananteris sipilili Ythier, Chevalier & Lourenço, 2020
* Ananteris tresor Ythier, Chevalier & Lourenço, 2020
* Ananteris nairae Lourenço, 2004
* Ananteris faguasi Bojero-Trujillo, 2009
* Ananteris volschenki Bojero-Trujillo, 2009
* Ananteris kalina Ythier, 2018

## Referències

* 1 2 Ricardo Botero-Trujillo Comptes Rendus Biologies, 332, 1, 2009, pàg. 83–94. DOI: 10.1016/j.crvi.2008.08.012. PMID: 19200929.
* ↑ Lourenço, Wilson R. «Còpia arxivada» (PDF). Revista Ibérica de Aracnología, 9, 2004, pàg. 137–140. Arxivat de l'original el 2011-07-20 [Consulta: 16 novembre 2021].
# Sierra Madre Occidental

La Sierra Madre Occidental és una serralada que abasta tot l'oest de Mèxic. En els seus 1.500 km de llargària recorre els estats de Sonora, Chihuahua, Sinaloa, Durango, Zacatecas, Aguascalientes, Nayarit i Jalisco, lloc on s'uneix amb la Sierra Madre del Sur i l'Eix Volcànic Transversal. Cobreix 289.000 km² i ocupa la sisena part del territori mexicà. El seu punt més alt és el Cerro Gordo, a Durango, amb 3.352m.

## Cims més alts

Els principals cims, sense tenir en compte els cims secundaris, són:
* Cerro Gordo. 3.352 m
* Cerro Mohinora. 3.303 m
* Cerro Barajas. 3.294 m
* Cerro Pánfilo. 3.180 m
* Cerro El Táscate. 3.100 m
* Sierra Fría. 3.050 m
* Cerro Los Altares. 3.020 m
* Cerro Pimal. 3.000 m
* Cerro Alto Tapanco. 2.955 m
* Cerro Cabezón. 2.880 m

## Geologia

Des del punt de vista geològic no és una serralada, sinó més aviat un altiplà, creuat per nombrosos congostos que donen l'aparença de serralada. A partir del volcanisme es dipositaren capes de materials ignis de composició riolítica formant un gegantesc altiplà.

## Biologia

La Sierra Madre Occidental és el pulmó de la zona nord de Mèxic, coberta per grans boscos de pins, alzines i oyamel. La serralada acull nombroses espècies endèmiques, amb una àmplia varietat de flora i fauna. Segons el Biodiversity Management of the Madrean Archipelago Report de 1994 fins aquella data la Sierra Madre Occidental comptava amb més de set mil espècies de plantes, de las quals quatre mil eren endèmiques. S'hi troben fins a 15 espècies de pins i 25 d'alzines. Amb tot, l'explotació forestal sense control dels darrers 120 anys ha deteriorat considerablement l'ecosistema, acabant amb nombroses espècies i posant-ne d'altres al límits de l'extinció.

## Referències

* ↑ «Cerro Gordo, Mexico». peakbagger.com. [Consulta: 31 octubre 2011].
* 1 2 «Sierra Madre Occidental». peakbagger.com. [Consulta: 31 octubre 2011].
* ↑ «Sierra Madre Occidental pine-oak forests» (en anglès). Worldwildlife.com. [Consulta: 31 octubre 2011].
# Santes Creus (Sant Salvador)

Santes Creus és una muntanya de 1.262,1 metres del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, del Pallars Jussà.
Està situada a la Serra de Sant Salvador, al vessant nord, al límit de migdia de la vall del riu de Serradell. És al sud-est del Turó de la Costa del Clot, al nord-est de la Collada Viella i de l'Espluga Viella. És al damunt i al sud de l'Obac de Serradell, a migdia del poble de Serradell. És a ponent de l'ermita de Sant Salvador.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Mixophyes fasciolatus

Mixophyes fasciolatus és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Hines et al (2004). Mixophyes fasciolatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 24 d'abril del 2008. (en anglès).
# Julia proscriptorum

Julia proscriptorum va ser una antiga llei romana establerta per Juli Cèsar que derogava la llei Cornelia de proscriptiones et proscriptis, la qual inhabilitava per les magistratures públiques als fills dels proscrits. En virtut d'aquesta llei els fills dels proscrits eren novament admesos als càrrecs públics. Ciceró, que era cònsol, s'hi va oposar.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 92 [Consulta: 8 abril 2022].

## Vegeu també

* Cornelia de magistratibus
# Fàbrica d'Anxoves (Cadaqués)

Fàbrica d'Anxoves és un edifici del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa que ocupa una cantonada entre tres carrers: de la Fitora, de l'Hort d'en Sanés, i de l'Amargura.
Antiga casa burgesa que ha patit transformacions en la seva planta baixa, on algunes portes s'han convertit en finestres. També s'ha modificat la coberta que en el seu origen era plana, tal com ho denoten els òculs de ventilació del terrat a la catalana, encara existents. La façana al carrer de la Fitora, de planta baixa i tres nivells, té un accés a una galeria d'art. Algunes de les portes que presenten arc rebaixat i que donen accés a l'antic ús artesanal, s'han tapiat i han aparegut noves finestres. La façana s'estructura en tres eixos de simetria vertical, amb balcons a la planta primera i finestrals a la planta primera i segona. En planta tercera, hi ha una zona de porxada aprofitant el desnivell de la coberta inclinada. Els brancals i la llinda corresponents a la porta d'accés al carrer de la Fitora estan constituïts amb pedra.
La façana del carrer Hort d'en Sanés té la mateixa estructura que la descrita.
La façana posterior, presenta obertures més petites però continua mantenint els tres eixos de simetria. L'eix de l'esquerra correspon a l'escala que dona accés als habitatges.

## Història

Antiga casa burgesa. La planta baixa va ser utilitzada en els seus orígens com a magatzem de salaons, tot i que no ha estat possible obtenir-ne més informació.
El 27 de juliol de l'any 1973 va néixer una improvisada galeria d'art (l'actual galeria Cadaqués Dos) aprofitant l'antic magatzem de la fàbrica de salaó, propietat en aquell moment del pintor italià Lanfranco Bombelli. La galeria romandria oberta fins al 1997. S'havia convertit en un lloc de reunió d'artistes i amics, per donar un impuls als interessos culturals i el desig de promoure el diàleg amb l'art, sobretot el vinculat a la vila de Cadaqués.
La construcció, cantonera, apareix en el plànol històric del 1892 (Port de Cadaqués, 1892 - AHCOAC).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Fàbrica d'Anxoves». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Lone Scherfig

Lone Scherfig (Copenhaguen, Dinamarca, 2 de maig de 1959) és una directora de cinema danesa.

## Biografia

En principi seguidora del Dogma 95, roda Italian for Beginners (Italiensk for begyndere) l'any 2000: aquesta comèdia romàntica rep nombrosos premis internacionals com l'Os d'Or al Festival Internacional de Cinema de Berlín.
Realitza l'any 2009 el film Una educació a partir d'un guió de l'escriptor britànic Nick Hornby, basat en una part del relat autobiogràfic de la periodista britànica Lynn Barber.

## Filmografia

* 1990 : The Birthday trip (Kaj's fodselsdag)
* 1998 : On our own (Nar mor kommer hjem)
* 2000 : Italian for Beginners (Italiensk for begyndere)
* 2002 : Wilbur (Wilbur Wants to Kill Himself)
* 2007 : Hjemve
* 2009 : Una educació (An Education)
* 2011 : One Day (One Day)
* 2014 : The Riot Club
* 2015 : The Astronaut Wives Club (els 2 primers episodis Launch i Protocol)
* 2016 : La seva millor història

## Referències

* ↑ Ebert, Roger. «WILBUR WANTS TO KILL HIMSELF Movie Review (2004) | Roger Ebert» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-11-17. [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ Hjort, Mette; Jørholt, Eva; Redvall, Eva Novrup. The Danish Directors 2 (en anglès). Intellect Books, 2010. ISBN 9781841502717.
* ↑ «Lone Scherfig Biography» (en anglès). [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ «Les secrets de tournage du film Une éducation». [Consulta: 14 octubre 2018].
# Protectorat de Sierra Leone

El Protectorat de Sierra Leone fou una entitat colonial britànica que va existir entre 1895 i 1961. El protectorat fou imposat pels britànics passant per damunt dels tractats signats amb els caps locals, i va quedar sota administració de la colònia de Sierra Leone, si bé sempre foren dues entitats diferents. Es van unir legislativament el 1951, obtenint juntes la independència el 1961.
# Amastra micans

Amastra micans és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Amastridae endèmica de Hawaii.

## Hàbitat

És arborícola.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Hawaii.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la pèrdua del seu hàbitat, el furtivisme i la predació per part d'espècies introduïdes (rates, caragols -particularment, Euglandina rosea- i platihelmints).

## Referències

* ↑ Caum, 1928.
* ↑ Chung, D. i V.J. Costello, 1998. Recent records of the landsnails Amastra micans (Pfeiffer) and Laminella sanguinea (Newcomb) (Pulmonata: Amastridae). Bishop Museum Occasional Papers, 56: 58-59.
* ↑ Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa.

## Bibliografia

* Caum, Edward L. Check list of Hawaiian land and fresh water mollusca, 1928, p. 1-80 (Bulletin of the Bernice P. Bishop Museum n° 56).
* Cowie, , R.H.; Evenhuis, Neal L.; Christensen, Carl C. . Catalog of the Native Land and Freshwater Molluscs of the Hawaiian Islands, 1995, p. 248. ISBN 9073348439.
* Turgeon, D. D., J. F. Quinn, Jr., A. E. Bogan, E. V. Coan, F. G. Hochberg, W. G. Lyons, et al., 1998. Common and scientific names of aquatic invertebrates from the United States and Canada: Mollusks. Segona edició. American Fisheries Society Special Publication 26. American Fisheries Society. Bethesda (Maryland]), p. 526. ISBN 1-888569-01-8.
# Serguei Lavrenenko

Serguei Lavrenenko (en rus: Сергей Лаврененко) (Saran, província de Kharagandí, 15 de maig de 1972) va ser un ciclista kazakh. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista. Del seu palmarès destaca la Volta a Turquia del 2000 i una medalla de bronze al Campionat del món de Puntuació. Va participar en dos edicions dels Jocs Olímpics.

## Palmarès en ruta

* 1995
** Vencedor d'una etapa al Rapport Toer
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Equador
* 2000
** 1r al Volta a Turquia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Egipte
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Sèrbia
* 2001
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Egipte
* 2004
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turquia
* 2005
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Egipte
* 2006
** Vencedor d'una etapa al Tour del Camerun
** Vencedor d'una etapa al Kerman Tour

## Palmarès en pista

* 1998
** Medalla d'or als Jocs Asiàtics de 1998 en Puntuació

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Santes

Santes és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 5.029 habitants. Limita al nord-oest amb Beaucamps-Ligny, al nord amb Hallennes-lez-Haubourdin, a l'oest amb Wavrin, a l'est amb Haubourdin, al sud amb Gondecourt i al sud-est amb Houplin-Ancoisne.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.974 | 3.362 | 3.294 | 4.735 | 4.838 | 4.974 | 5.029 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1941-1944 | Pierre Buisine | |
| 1944-1945 | Émile Cousin | |
| 1945-1989 | Robert Dujardin | |
| 1989- | Philippe Barret | UDF |

## Referències

Viccionari
# Milà-Sanremo 1977

La Milà-Sanremo 1977 fou la 68a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1977 i va ser guanyada pel neerlandès Jan Raas, que s'imposà en solitari a la meta de Sanremo.
230 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 148 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Jan Raas | Frisol-Gazelle-Thirion | 6h 41' 59" |
| 2 | Roger de Vlaeminck | Brooklyn | + 03" |
| 3 | Wilfried Wesemael | Frisol-Gazelle-Thirion | + 05" |
| 4 | Rik van Linden | Bianchi-Campagnolo | m. t. |
| 5 | Freddy Maertens | Flandria-Velda-Latina | m. t. |
| 6 | Pierino Gavazzi | Jolly Ceramica | m. t. |
| 7 | Walter Planckaert | Maes Pils-Mini Flat | m. t. |
| 8 | Patrick Sercu | Fiat France | m. t. |
| 9 | Gabriele Landoni | G.b.c.-Itla TV | m. t. |
| 10 | Jean-Luc Vandenbroucke | Peugeot-Esso-Michelin | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Julia judiciaria

Julia judiciaria va ser una antiga llei romana establerta per Juli Cèsar bé l'any 59 aC, juntament amb Marc Calpurni Bíbul al consolat, o el 46 aC amb Marc Emili Lèpid, que regulava els judicis que corresponien als ordres senatorial i eqüestre, i n'excloïa als tribuns de l'erari. Regulava l'edat dels jutges, exigint un mínim de 25 anys, la forma de la seva elecció, i altres circumstàncies, i afectava als judicis públics i als privats.
Més tard, en temps d'August, es van establir unes noves lleis anomenades també Julia judiciaria, que regulaven respectivament els judicis públics i els privats i que eren lleis diferents de la llei del mateix nom establerta per Juli Cèsar. Determinaven el temps a celebrar els judicis, el nombre i qualitats dels jutges. Els jutges havien de tenir més de 20 anys.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 74-75 [Consulta: 19 abril 2022].
# Fàbrica d'Electricitat (Sant Just Desvern)

La Fàbrica d'Electricitat és una obra del municipi de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una típica construcció de començaments del segle xx, adscrita al corrent generat per la Revolució Industrial, el qual es caracteritzà pel seu racionalisme.
Aquest edifici està format per una acumulació de senzilles formes geomètriques, en forma de cossos de diferent alçada. La construcció gaudeix d'una gran solidesa, aconseguida mitjançant la seva verticalitat i sobrietat.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica d'Electricitat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Luhe

* No s'ha de confondre amb Lühe (Elba).
El Luhe (en baix alemany Luh) és un riu d'Alemanya que neix a Bispingen a la Landa de Lüneburg a l'estat de Baixa Saxònia i desemboca a l'Ilmenau a Stöckte a tres quilòmetres de la seva desembocadura a l'Elba. Al segle xix el riu parcialment va ser canalitzat el que va augmentar la velocitat. És sotmés al moviment de la marea fins a Winsen. Rega d'amunt cap avall els municipis de Bispingen, Sodersdorf, Oldendorf, Salszhausen i Stöckte. Fins a l'inici del segle XX era navegable fins a Winsen, avui només s'utilitza per a la navegació esportiva amb canoes.
* El Luhe a Winsen an der Luhe
* A Winsen an der Luhe
* El molí d'aigua d'Oldendorf

## Afluents

* Pattenser Graben
* Aubach/Aue/Wulfsener Aue/Garstedter Aue
* Tangendorfer Bach/Pferdebach/Maschenbeek
** Ostersiekbeck
** Dieksbeek
*** Thisbeek
* Luhekanal
** Scharnebeck
* Norbek
* Brümbach
* Nordbach
** Eyendorfer Bach
** Oelstorfer Bach/Osterbach(?)
* Wetzener Graben
* Lopau
** Ehlbeck
** Westergrund
* Schwinde/Schwindebach
** Ham-Bach
* Brunau
** Heidhaus Bach
* Wittenbach
* Steinkenhöfenbach

## Referències

* ↑ «Luhe». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Verzeichnis der Befahrungsregelungen (Inventari de les regles de navegació)» (pdf) (en alemany) p. 17. Deutscher Kanu-Verband (Associació alemanya de la navegació en canoa), 9 juliol 2014 (2014-07-09). Arxivat de l'original el 2020-07-16. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ AA.VV., Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet, Magdeburg, Flussgebietsgemeinschaft Elbe Geschäftsstelle, 2012
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Luhe
# Protectorat de la Costa d'Ivori

El protectorat de la Costa d'Ivori fou un territori francès de l'Àfrica occidental. Sota aquest nom va existir del 1889 a 1893 com entitat separada. Hom pot referir-se també als territoris de la Costa d'Ivori (regne de Sanwi) sota protectorat francès entre 1843 i 1889 tot i que en aquests anys va portar altres noms.
El protectorat es va establir el 1842/1843 i es van fundar els Establiments Francesos de la Costa d'Or (1843-1859) que fou administrat com a part de la colònia de Gorée i dependències. Després el protectorat va passar a la colònia de Costa d'Ivori-Gabon (1860-1883), sent un territori de la mateixa del 1860 al 1871 (territori de la Costa d'Ivori) quan va passar a ser administrada per companyies privades i va agafar el nom d' "Establiments Francesos de la Costa d'Ivori" (1871-1883). Llavors, amb el mateix nom, va passar a dependre de la colònia de Guinea Francesa però va seguir administrat per una companyia privada fins al 1886 quan França va agafar la administració directament d'aquests establiments. El 1889 es va constituir en entitat separada i fou llavors formalment anomenat Protectorat de la Costa d'Ivori (nom fins aleshores genèric del territori però no el seu nom concret). El 1893 va ser convertit en la colònia de la Costa d'Ivori.
Pels seus residents, vegeu "Territori de la Costa d'Ivori".

## Referències

* Worldstatesmen per Ben Cahoon
# Anatólia Zvéreva

Anatólia Zvéreva (en rus: Анатолия Зверева) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2013 tenia 532 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].