OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wonesita

La wonesita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la mica trioctaedral. Anomenat l'any 1981 per Frank S. Spear, Robert M. Hazen, i Douglas Rumble III en honor de David R. Wones, petròleg experimental del Servei Geològic dels Estats Units i professor de l'Institut Politècnic de Virgínia (EUA). És isoestructural amb l'annita i la flogopita.

## Característiques

La wonesita és un silicat de fórmula química (Na,K)(Mg,Fe,Al)₆((Al,Si)₄O$_{10}$)₂(OH,F)₄ o, segons l'IMA, (Na,K,◻)(Mg,Fe,Al)₆(Si,Al)₈O$_{20}$(OH,F)₄ (segons l'IMA). Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5 a 3. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la wonesita pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, chernykhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, minnesotaïta, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en roques metavolcàniques (metamorfitzades a una temperatura estimada de 535 graus centígrads) amb una ràtio Mg:Fe elevada, contingut de sodi moderat i poc calci. Associada a flogopita, talc, antofil·lita, cordierita, gedrita, clorita, quars.

## Referències

* ↑ «Wonesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Wonesite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 28 maig 2018].
# Wong Ching-po

Wong Ching-Po (黃精甫; nascut el 1973) és un director de cinema de Hong Kong. És conegut per dirigir pel·lícules com Pandora's Box i Once Upon a Time in Shanghai.

## Filmografia

* Fu bo (2003)
* Jiang Hu (2004)
* Mob Sister (2005)
* A Decade of Love (2008)
* Revenge: A Love Story (2010)
* Let's Go! (2011)
* Once Upon a Time in Shanghai (2014)
* Pandora's Box 2021 (2021; 天目危机)
* The Pig, The Snake and The Pigeon (2023)

## Referències

* ↑ Matthijs, Niels. «REVENGE: A LOVE STORY (Ching-Po Wong) Review». Twitch Film, 12-09-2011. [Consulta: 12 setembre 2011].
* ↑ «Search Result of Wong Ching Po at Hong Kong File Development Council».
# WWE Cyber Sunday

WWE Cyber Sunday va ser un esdeveniment anual de PPV produït per l'empresa de lluita lliure professional World Wrestling Entertainment (WWE) el mes d'octubre. L'esdeveniment disposava de combats entre lluitadors de les tres marques de la WWE (RAW, ECW i SmackDown) en les seves dues últimes edicions, mentre que la de l'any 2006 va ser exclusiva de la marca RAW.

## Vegeu també

* Esdeveniments de pagament per visió de WWE
* World Wrestling Entertainment

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial
# Estanislao de Urquijo y Ussía

Estanislao d'Urquijo y Ussía (Madrid, 13 de novembre de 1872 - Llodio, 15 d'agost de 1948), III marquès d'Urquijo, va ser un polític i banquer espanyol, diputat i senador de les Corts de la Restauració.
Va ser elegit diputat a Corts pel districte alabès d'Amurrio en els successius comicis de 1898, 1899, 1901, 1903, 1905 i 1907.
Va rebre el títol nobiliari de marquès d'Urquijo en 1914 després de morir el seu progenitor, va ser elegit senador per la província d'Àlaba en 1910 i en 1918. En 1918 va ser anomenat gran d'Espanya i a partir de llavors es va convertir en senador per dret propi.
Va ser president del Banc Miner Industrial d'Astúries, vicepresident del Banco Urquijo i primer president de la Companyia Telefònica Nacional d'Espanya (1924-1945).

## Referències

* ↑ «Del marqués de Urquijo a Álvarez-Pallete: todos los presidentes de Telefónica» (en castellà). El Mundo, 29-03-2016.
* ↑ Díaz Hernández, Onésimo «Estanislao Urquijo Ussía, tercer Marqués de Urquijo: finanzas, política y alta sociedad durante la Restauración». Vasconia. Cuadernos de Historia-Geografía. [Eusko Ikaskuntza, 2001, p. 181-192. ISSN: 1136-6834.
# Euodice

Euodice és un gènere d'ocells de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.7, 2011) aquest gènere està format per dues espècies:
* Euodice cantans - maniquí bec d'argent.
* Euodice malabarica - maniquí de l'Índia.
# Erimena

Erimena va ser rei d'Urartu segurament entre els anys 625 aC i 605 aC.
Possiblement era fill de Sarduri III, a qui va succeir cap a l'any 625 aC, encara que altres fonts el fan fill o germà de Rusa II. Del seu regnat no se'n coneixen fets. L'any 609 aC el país d'Urartu va sofrir una invasió del nou regne ascendent de Babilònia. El rei Nabopolassar, després de conquerir l'Imperi Assiri, va avançar cap a aquella regió.
El seu successor hauria estat Rusa III.

## Referències

* ↑ Dédéyan, Gérard (dir.). Histoire du peuple arménien. París: Privat, 2007, p. 93. ISBN 9782708968745.
# Erimo

Erimo (えりも町, Erimo-chō) és una vila i municipi de la subprefectura de Hidaka, a Hokkaido, Japó. La vila també pertany al districte de Horoizumi, del qual és l'únic municipi. El nom del municipi, Erimo, vé donat del mateix nom del cap on es troba, el cap d'Erimo, famós per una cançó enka de Shinichi Mori de 1974, guanyadora del Japan Record Awards d'aquell any. El nom de la vila deriva de la paraula en ainu Enrum.

## Geografia

La vila d'Erimo està situada a la subprefectura de Hidaka, al sud-est de Hokkaido. Dins de la subprefectura, el municipi d'Erimo es troba a l'extrem més meridional de la subprefectura, just a l'homònim cap d'Erimo. El terme municipal d'Erimo limita al nord-oest amb Samani i al nord-est amb Hiroo, aquest darrer a la subprefectura de Tokachi.
El punt més alt d'Erimo és, amb 1.105 metres (m) d'altitud, el mont Toyoni. Els monts Hidaka s'introdueixen en l'oceà pacífic a Erimo; per aquesta raó, la carretera nord que va cap a Hiroo ha estat feta cavant la roca i és coneguda com a la "carretera daurada" (黄金道路, Ōgon-dōro) pel seu cost de construcció. Pel municipi passen diversos rius, molts d'ells acabant a la mar i un dels més importants és el riu Saruru.

## Història

* 1669: Un subdit del domini de Matsumae obre un establiment comercial. Poc després la zona comença a prosperar com a lloc de pesca i cultiu d'algues.
* 1880: S'estableix una mena d'autoritat local a la zona com una mena d'ajuntament.
* 1889: S'inaugura el far del cap d'Erimo.
* 1906: Abolició del sistema municipal de l'antic règim i establiment del nou sistema de municipis de l'era Meiji, fundant-se així el poble de Horoizumi.
* 1959: El poble de Horoizumi és ascendit a l'estatus de vila.
* 1970: L'antiga vila de Horoizumi és reanomenada amb el nom del cap on es troba, Erimo.
* 1980: Se celebra el 100 aniversari de l'establiment del primer municipi a la zona, avantpassat de l'actual vila d'Erimo.
Degut al despoblament que pateix el país des de les darreres dècades, el març de 2006 l'escola primària i un dels instituts de secundària del municipi van ser tancats permanentment, reagrupant-ne tots els alumnes a l'institut del centre de la vila.

## Demografia

* Gràfica d'evolució de Erimo entre 1920 i 2020

## Transport
### Ferrocarril

El municipi d'Erimo no disposa de cap estació de ferrocarril, en part degut a la seu geografia, al fi d'un cap. L'estació més propera és l'Estació de Samani, al veí municipi de Samani. En contraposició, la Companyia de Ferrocarrils de Hokkaido (JR Hokkaido) té habilitat un servei d'autobús.

### Carretera

* Nacional 336
* Carretera prefectural de Hokkaidō 34

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=01609
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ アイヌ語地名リスト
* ↑ http://www.hidaka.pref.hokkaido.lg.jp/gyosei/machi/index.htm
* ↑ Statistics Bureau of Japan

## Enllaços externs

* Erimo - Lloc web oficial
# Erimystax

Erimystax és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Erimystax cahni (Hubbs & Crowe, 1956)
* Erimystax dissimilis (Kirtland, 1840)
* Erimystax harryi (Hubbs & Crowe, 1956)
* Erimystax insignis (Hubbs & Crowe, 1956)
* Erimystax x-punctatus (Hubbs & Crowe, [1956])

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Vicente Fox Quesada

Vicente Fox Quesada va ser president de Mèxic del 2000 al 2006. Va ser el primer president d'un partit d'oposició en guanyar les eleccions presidencials des del 1929.
Fox va néixer el 2 de juliol, 1942 a la ciutat de Mèxic, d'una família d'ascendència irlandesa i espanyola (la seva mare va néixer al País Basc i el seu pare era d'ascendència irlandesa) que s'havia establert a Guanajuato. Va estudiar a la Universitat Iberoamericana i va assistir als seminaris de negocis de la Universitat Harvard. Va treballar per a la companyia de Coca-Cola, començant com a conductor d'un camió. De mica en mica va ser promogut, fins a convertir-se en el supervisor de totes les operacions de Llatinoamèrica.
Va unir-se al Partit Acció Nacional (PAN) durant la dècada de 1980 per invitació de Manuel Clouthier, un membre important del partit i candidat presidencial el 1988. El mateix any, Fox va ser elegit com a diputat federal, representant a la ciutat de León, Guanajuato en el Congrés de la Unió. El 1991 va ser candidat a governador de l'estat de Guanajuato, en una de les eleccions més controvertibles, en què el candidat del Partit Revolucionari Institucional (PRI) va ser declarat guanyador. Després de diverses negociacions, Carlos Medina, un membre del PAN va ser designat com a governador interí.
El 1995 Fox va ser candidat a governador de l'estat de Guanajuato una altra vegada, guanyant les eleccions. Com a governador va promoure les inversions privades i l'eficiència i transparència governmentals. Guanajuato es va consolidar com a estat industrial durant la seva gestió. El 1997 va declarar la seva intenció de ser candidat presidencial del PAN, i el 2000 va ser designat candidat d'aquest partit, (que alguns crítics diuen que va ser més per la seva popularitat que no pas pel suport intern del seu partit) guanyant les eleccions presidencials i convertint-se en el primer candidat d'oposició a guanyar la presidència en 71 anys.
Això no obstant, Fox es va enfrontar amb un Congrés de la Unió dividit, en què el seu partit era minoria. Encara que va promoure el federalisme, i les inversions econòmiques, no va poder realitzar els canvis estructurals necessaris per al creixement econòmic accelerat (com ara la reforma d'energia i la reforma fiscal) atès que els partits d'oposició conformaven la majoria en el Congrés. Durant les eleccions parlamentàries del 2003, el PRI va recuperar-se, obtenint més diputacions, i afeblint la posició del PAN en el Congrés. Encara que l'economia és estable, i els últims anys Mèxic ha experimentat les taxes d'interès i la inflació més baixes de la seva història, el creixement anual del 3% en el PIB (molt més petit que el 7% anual que havia promès durant la seva campanya electoral), és considerat per l'OCDE i altres organismes econòmics una taxa de creixement insuficient per millorar les condicions de vida dels mexicans. Va ser succeït per Felipe Calderón.

## Referències

* ↑ Aznarez, Juan Jesús. «"Fox convenció a todo el mundo de que él era el cambio"» (en castellà). El Pais, 06-07-2000. [Consulta: 30 novembre 2020].
# Jaime Mundo Alberto

Jaime Mundo Alberto (Benicarló, 27 d'abril de 1948) és un empresari i polític valencià, diputat a la VI, VII i VIII legislatures de les Corts Valencianes.
És enginyer tècnic tèxtil i militant del Partit Popular, partit amb el qual ha estat regidor del 1987 al 1991 i alcalde de Benicarló de 1991 a 2005, quan fou destituït per una moció de censura del socialista Josep Enric Escuder Arín, i diputat per la província de Castelló a les eleccions a les Corts Valencianes de 2003, 2007 i 2011. Ha estat vicepresident de la Comissió de Sanitat de les Corts Valencianes.

## Bibliografia

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Oliver Onions

Oliver Onions és un grup musical italià format pels germans Guido (Rocca di Papa, 22 de desembre de 1944) i Maurizio De Angelis (ibídem, 22 de febrer de 1947), notables com a arranjadors i autors de bandes sonores en els anys setanta i vuitanta. Han signat les seves obres també com a Guido & Maurizio De Angelis, M&G Orchestra, Dilly Dilly, Barqueros, I Charango i altres noms.

## Història

L'inici de la seva carrera musical es remunta a l'any 1963, quan aconsegueixen publicar el seu primer disc, un senzill per a la CBS, Un vecchio macinino/La goccia d'acqua (publicat com a "Guido e Maurizio"). A aquest senzill el segueix en 1966 un àlbum de musica beat publicat per Arc, 'Beat Melody' (publicat com a "The G&M"). Entren d'aquesta forma a la RCA Italiana, on comencen l'activitat d'arranjadors i músics de sessió, tant com a parella com de forma independent.
Des d'aquest moment, la seva activitat és dedicada gairebé exclusivament a les bandes sonores, ja siga per al cinema o per a la televisió. Pel cinema recordem la música de nombroses pel·lícules de la parella Bud Spencer-Terence Hill, com ara I si no, ens enfadarem (un dels seus grans èxits) o Anche gli angeli mangiano fagioli, sempre amb Bud Spencer i Giuliano Gemma, així com la banda per a la pel·lícula Il corsaro nero. Per a la televisió cal destacar les sèries televisives Sandokan, Space: 1999, Orzowei i diverses capçaleres de dibuixos animats, com Galaxy Express 999, Doraemon (Itàlia), Rocky Joe (amb el nom Gli Amici di Rocky Joe, "Els amics d'en Rocky Joe"), D'Artacan i els tres gossos mosqueters, Ruy, el pequeño Cid, La volta al món de Willy Fog (amb el pseudònim "Willy Fog") o Jacky, en el bosc de Tallac (també conegut com a Jacky i Nuca; amb el pseudònim "Royal Jelly").
A causa de la seva àmplia producció va néixer l'exigència d'usar pseudònims per a diferenciar els discos i no inflar el mercat, i per aquest motiu les seves gravacions van ser publicades amb diverses denominacions, com Guido & Maurizio De Angelis, M&G Orquestra, Dilly Dilly, Oliver Onions; aquest darrer pseudònim va ser el que va caracteritzar els discos de més èxit, identificant-se amb els dos músics. El pseudònim Oliver Onions deriva del nom d'un novel·lista anglès, George Oliver Onions (1873-1961), i va ser triat només perquè les dues paraules es pronuncien tal com s'escriuen.
A partir de la segona meitat de la dècada dels vuitanta la seva activitat es va diluir progressivament fins que va cessar, només per tornar esporàdicament al començament dels anys dos mil.
A més d'Itàlia, també van tenir un cert èxit a Alemanya, on la seva cançó Santamaria va ser primer en el rànquing durant diverses setmanes l'any 1980. Un testimoni del seu èxit internacional és també el fet que la cançó Zorro Is Back de la pel·lícula italiana Zorro(1975) va ser inclosa en la banda sonora de la pel·lícula Entre lladres (Bottle Rocket; 1996) del director Wes Anderson; i que la cançó Goodbye My Friend (de la pel·lícula Il cittadino si ribella de 1974) formà part de la banda sonora de Faster (2010) de George Tillman Jr..
# Santa Magdalena de Rupit i Pruit

Santa Magdalena de Rupit i Pruit és una església de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella situada a la banda de migdia de la població i voltada per la riera de Rupit. Està orientada de tramuntana a migdia, és de planta de nau única i un absis quadrangular on s'obre una finestra rectangular. A la banda de ponent hi ha tres grossos contraforts sobre els quals s'aguanta una teuladeta que resguarda uns bancs adossats a la paret. A migdia hi ha la façana, amb un gran portal adovellat i una finestra d'arc de mig punt; al costat del portal hi ha una finestra rectangular. Al frontispici s'eleva un campanar d'escaleta que conserva les campanes. L'interior és de pedra vista, coberta amb volta de canó i arcs torals.
És construïda amb pedra unida amb morter i la part de la façana és arrebossada.
A ponent, on ara hi ha els contraforts, hi hagué un casal on residia l'ermità.

## Història

Aquesta capella, dedicada a Santa Magdalena, sembla una edificació del segle xvii malgrat que estigui construïda d'una forma arcaica que a vegades la fa confondre amb una edificació romànica. Les primeres notícies daten del 1660. Se sap que al 1687 en tenia cura l'artesà Rafel Simó i Quatrecases. S'hi feren algunes deixes testamentàries a les darreries del segle xvii i inicis del xviii i per una notícia de la consueta del 1790 se sap que el 22 de juliol, mitja hora després de sortir el sol, es cantava missa a la capella, i a la tarda completes. Segons el bisbe Corbella, que va visitar la capella a principis del segle xx, a l'altaret hi havia dues imatges de marbre del segle xv; una de Santa Margarida i l'altra de la mare de Déu de Gràcia, que passaren al Museu Episcopal de Vic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Santa Magdalena de Rupit i Pruit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Presses universitaires de France

Presses universitaires de France (abreujat PUF) és el nom d'una editorial francesa fundada el 1921 dedicada als llibres universitaris i de divulgació (com la col·lecció "Que sais-je?"), especialment de les àrees d'humanitats i ciències socials. El 2000 va abandonar la forma de cooperativa que havia tingut des del seu naixement per esdevenir una empresa amb accionariat procedent de diferents sectors (destaquen el Groupe Flammarion i Maaf Assurances).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# If You're Feeling Sinister: Live at the Barbican

If You're Feeling Sinister (2005) és la interpretació en directe del segon àlbum de la banda de pop escocesa Belle & Sebastian. Recupera l'àlbum de 1996, If You're Feeling Sinister, gravat en directe al Barbican Arts Centre de Londres el 25 de setembre de 2005. L'àlbum es va publicar exclusivament a través d'iTunes, i els beneficis van anar a una organització no gubernamental per donar suport a les víctimes del Tsunami de l'Oceà Índic. El concert va ser part de la sèrie "Don't look back", organitzada per All Tomorrow's Parties, on els artistes escollits interpreten un dels seus millots àlbums complet.
La banda mai va estar completament satisfeta amb el so de la versió original de If You're Feeling Sinister, i van veure aquesta ocasió com una oportunitat per a rectificar aquests problemes.

## Cançons

Totes les cançons van ser escrites per Stuart Murdoch
* "Stars of Track and Field" - 4:48
* "Seeing Other People" - 3:48
* "Me and the Major" - 3:51
* "Like Dylan in the Movies" - 4:14
* "Fox in the Snow" - 4:11
* "Get Me Away From Here" - 3:25
* "If You're Feeling Sinister" - 5:21
* "Mayfly" - 3:42
* "The Boy Done Wrong Again" - 4:17
* "Judy and the Dream of Horses" - 3:40

## Formació en el moment de la gravació

* Stuart Murdoch - Veu, Guitarra
* Chris Geddes - Teclats, piano
* Richard Colburn - Bateria
* Stevie Jackson - Guitarra
* Sarah Martin - Violí
* Mick Cooke - Trompeta
* Bobby Kildea - Guitarra i baix
# Stephen Thomas Erlewine

Stephen Thomas Erlewine (nascut el 18 de juny de 1973) és un crític musical nord-americà i editor sènior de la base de dades musical en línia AllMusic. És autor de moltes biografies d'artistes i crítiques discogràfiques per a AllMusic, així com un escriptor autònom, que ocasionalment contribueix amb notes de línia.
Erlewine va néixer a Ann Arbor, Michigan, i és un nebot de l'antic músic i fundador d'AllMusic Michael Erlewine. Va estudiar a la Universitat de Michigan, on es va especialitzar en anglès, i va ser editor de música (1993–94) i després editor d'arts (1994–1995) del diari de l'escola The Michigan Daily, i va ser DJ a l'emissora de ràdio del campus, WCBN. Ha contribuït a molts llibres, com ara All Music Guide to Rock: The Definitive Guide to Rock, Pop, and Soul i All Music Guide to Hip-Hop: The Definitive Guide to Rap & Hip-Hop.

## Referències

* ↑ Credits for Stephen Thomas Erlewine a Allmusic
* ↑ Walters, John «All About the Music: Web Site a Treasure Trove of Reviews, Bios». Redeye. The Chicago Tribune, June 17, 2003, p. 28.
* ↑ Jenkins, Terry. Biography of Michael Erlewine a Allmusic
* ↑ Smith, Ernie. «The Story of AllMusic, the Internet's Largest, Most Influential Music Database». Vice. Vice Media Group, September 24, 2016. [Consulta: June 6, 2021]. «By the way, Stephen is related to Michael Erlewine—his nephew, to be exact.»
* ↑ Walters, John «Guide Editor: All Music, All the Time». The Hartford Courant, July 7, 2003, p. D4.
* ↑ Bogdanov, Vladimir; Woodstra, Chris; Erlewine, Stephen Thomas. All music guide to the blues: the definitive guide to the blues (en anglès). San Francisco, CA; Berkeley, CA; Milwaukee, WI: Backbeat Books ; Distributed to the Book trade in the U.S. and Canada by Publishers Group West ; Distributed to the music trade in the U.S. and Canada by Hal Leonard, 2003. ISBN 978-0-87930-736-3. OCLC 51389035.
* ↑ «All Music Guide to Hip-Hop». Backbeat Books. Hal Leonard Books. [Consulta: April 24, 2011].
# Torre de Can Bonet d'Avall

La Torre de Can Bonet d'Avall és una masia de Santa Susanna (Maresme) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Torre annexada a l'extrem d'una masia. És de planta quadrada, de quatre pisos i sostre pla. Conté finestres gòtiques de llinda plana de pedra treballada i restes dels dos permòdols del matacà. La torre està rematada per una cornisa i un mur calat que fa la funció de barana. Al centre del terrat s'aixeca un petit cos quadrangular rematat per merlets escalonats. Va ser reformada al segle xix.

## Història

Torre construïda cap a la fi del segle xv adossada a la masia de Can Bonet d'Avall, actualment propietat de la família Fluvià. A les reformes que es van fer al segle xix es va arrebossar i pintar d'ocre i es va modificar la part superior.

## Referències

* 1 2 «Torre de Can Bonet d'Avall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].