OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Festival de la Cançó Mediterrània 1960

El Festival de la Cançó Mediterrània 1960 va ser la segona edició del Festival de la Cançó Mediterrània que se celebrava a Barcelona. La gala fou presentada per Federico Gallo, Isabel Bauzá i Ana María Solsona. La gala es va retrasmetre en directe per TVE i RNE i se celebrà al Palau Nacional del Montjuïc. L'organització va rebre més de 400 cançóns i es seleccionaren 26 per al festival. Catorze espanyoles, sis italianes, quatre franceses i dues gregues. El sistema de votació va ser el mateix de l'edició passada: el públic va fer de jurat i en cada papereta posava dues cançóns que dipositava a l'urna.
El guanyador va ser Grècia, amb Nana Mouskouri i el seu èxit Xipna, agapi mou.

## No finalistes>

* Dúo Dinámico: Tú, tú, tú.
* Alfonso de la Morena

## Final

| País | Intèrpret(s) | Cançó | Posició | Punts |
| Grècia | Nana Mouskouri | Xipna, agapi mou | 1 | 1.584 |
| Grècia | Aleko Pandas | Ta klepso dio triantafila | 2 | 1.454 |
| Itàlia | Jimmy Fontana i Claudio Villa | Mi pequeña | 3 | 1.367 |
| Itàlia | Jimmy Fontana i Ginno Latilla | Diavolo | 4 | 991 |
| Itàlia | Torrebruno i Paula | Ciao, ciao, mio amor | 5 | 828 |
| Espanya | Imperio de Triana i Ramon Calduch | Viento del Sur | 6 | 751 |
| Espanya | Elder Barber i Torrebruno | SOS, amor | 7 | 672 |
| Espanya | Josep Guardiola i María Elena | Caminito del alma | 8 | 528 |
| Itàlia | Lucia Altieri i Pitu | Tu di chi sei | 9 | 359 |
| Espanya | Víctor Balaguer i los Iruña'ko | El gorrión | 10 | 262 |

## Referències

* ↑ http://olevision.com/2009/10/historia-del-festival-de-la-cancion-mediterranea-1960/
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.com/preview/1960/09/27/pagina-24/32733559/pdf.html
* ↑ https://blocs.mesvilaweb.cat/jotajotai/?p=85651/
# Filotes (sàtrapa)

Filotes (en llatí: Philotas, en grec antic: Φιλώτας) fou un militar macedoni al servei d'Alexandre el Gran, que va dirigir una de les divisions de la falange macedònia durant l'expedició a Sogdiana i l'Índia, segons Flavi Arrià.
Segurament és el mateix Filotes que menciona Quint Curci Ruf, i diu que va ser recompensat per Alexandre a Babilònia l'any 331 aC, pels seus serveis destacats. A la mort d'Alexandre li va ser assignat el govern de Cilícia l'any 323 aC. Va perdre aquesta satrapia el 321 aC per orde de Perdicas d'Orèstia i substituït per Filoxè, però no com a càstig sinó per servir a l'exèrcit de Perdicas com un dels principals generals.
A la mort de Perdicas es va unir a Àlcetes, Àtal i altres en la lluita contra Antígon el Borni. Va ser fet presoner junt amb Àtal, Dòcim de Macedònia i Polemó d'Estimfea el 320 aC. Va ser empresonat però alliberat al cap d'un temps. Antígon, l'any 316 aC el va tornar a empresonar, i la seva sort final és desconeguda. En parlen també Diodor de Sicília i l'historiador Justí.

## Referències

* ↑ 5.Philotas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 329-330
# Filotes (militar 335 aC)

Filotes (en llatí Philotas, en grec antic Φιλώτας) fou un militar macedoni, que tenia el comandament de la guarnició de Cadmea a Tebes quan la ciutat es va revoltar contra el rei macedoni Alexandre el Gran l'any 335 aC.
Bloquejat a la ciutadella i assetjat pels tebans, va aconseguir mantenir la posició fins a l'arribada del rei amb un exèrcit, i la conquesta de la ciutat, a la que va contribuir amb una victoriosa sortida des de la ciutadella, segons diu Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 3.Philotas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 329
# Filotes (músic)

Filotes (en llatí Philotas, en grec antic Φιλωτας) va ser un músic i poeta ditiràmbic atenenc que va viure al segle v aC. Era deixeble de Filoxè de Citera.
Només és conegut perquè una vegada va obtenir una victòria sobre el seu contemporani Timoteu de Milet. El va renyar de manera aguda i enginyosa Estratònic d'Atenes, perquè presumia excessivament d'aquella victòria, segons diu Claudi Elià.

## Referències

* ↑ Philotas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 330
# Film Ideal

Film Ideal fou una revista especialitzada en cinema, que va començar a vendre's el 1956. És considerada com una de les millors revistes de crítica i assaig fílmic de la dècada dels cinquanta. Tot i que va començar com una publicació d'orientació catòlica, amb el lema un cine mejor para un mundo mejor, va acabar convertint-se en una variant espanyola del primer Cahiers du Cinéma. Va ser fundada per Félix Martialay

## Referències

* 1 2 «Pensament i historiografia del cinema català». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juliol 2013].

## Enllaços externs

* Film Ideal, la mítica revista de cuando el cine era extraodinario
* TUBAU, Ivan. Film Ideal y Nuestro Cine. Tendencias de la critica cinematográfica española en revistas especializadas, años sesenta. 1979.
# Film Socialisme

Film Socialisme és una pel·lícula francosuïssa dirigida per Jean-Luc Godard, seleccionada al Festival de Canes 2010 en la categoria Un certain regard.

## Història

Pel·lícula experimental en la seva forma i político-documental en el seu propòsit, Film Socialisme presenta un punt de vista de Godard sobre l'estat d'Europa i del món el 2010 a través del prisma d'un viatge al voltant del Mare Nostrum passant per Egipte, Palestina, Odessa, Grècia, Nàpols i Barcelona.

## Repartiment

* Catherine Tanvier: la mare
* Christian Sinniger: el pare
* Jean-Marc Stehlé: Otto Golberg
* Élisabeth Vitali: periodista Fr3 Regio
* Eye Haidara: camera Fr3 Regio
* Patti Smith: la cantant guitarrista
* Olga Riazanova: agent secret rus
* Nadège Beausson-Diagne: Constance
* Alain Badiou: el filòsof
* Robert Maloubier: la persona en el verdader camí
* Agatha Couture
* Marie-Christine Bergier
* Mathias Domahidy
* Quentin Grosset
* Maurice Sarfati
* Dominique Devals
* Louma Sanbar
* Gulliver Hecq
* Marine Battaggia
* Lenny Kaye
* Bernard Maris
* Elias Sanbar

## Crítica

* Segueix la línia oberta en els tres últims lustres pel director (...) és a dir, la línia més purament assagística i de pensament. (...) reformula el llenguatge amb una profusió de textures que apreciarà el bon gourmet
* "Críptica? Pot ser. Fascinant, grandiosa, complexíssima? Sens dubte

## Al voltant de la pel·lícula
### Tràilers

Sis tràilers diferents han estat difosos a YouTube per Jean-Luc Godard:
* Un tràiler clàssic de 4 minuts 25 segons
* Cinc tràilers que fan anar la pel·lícula integral acceleradament :
** en 4 minuts, 6 segons;
** en 1 minut, 11 segons;

## Referències

* ↑ Batlle Caminal, Jordi. «Film Socialisme» (en castellà). La Vanguardia. [Consulta: 16 febrer 2012].
* ↑ Sánchez, Sergi. «Film Socialisme» (en castellà). Fotogramas. [Consulta: 16 febrer 2012].
* ↑ "Socialisme" de Jean-Luc Godard, com si ja l'hagués vist al lloc de France 24

## Enllaços externs

* Film Socialisme - Lloc web oficial
# Foradada (desambiguació)

«Foradada» té aquests significats:
* Foradada, municipi de la Noguera.
* Sa Foradada, península del municipi de Deià, a Mallorca.
* Pilar de la Foradada, al Baix Segura, el municipi més meridional de País Valencià.
* la Foradada (Mont-ral), a l'Alt Camp
* La Foradada (Montsià), cim de la serra del Montsià.
* La Foradada (Castellar de la Ribera): masia del municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès).
* La Foradada (la Coma i la Pedra): masia del municipi de la Coma i la Pedra (Solsonès).
* Illes:
** Illa Foradada, illa de l'Alguer
** La Foradada, illot de l'arxipèlag dels Columbrets.
** Na Foradada, illa de l'arxipèlag de Cabrera.

## Vegeu també

* Roca Foradada
Viccionari
# Foras na Gaeilge

Foras na Gaeilge és el cos institucional de l'irlandès, establert el 2 de desembre de 1999 com a responsable de la promoció d'aquesta llengua per a tota l'illa d'Irlanda. Va assumir les funcions d'altres institucions (Bòrd na Gàidhlig, An Gúm i An Coiste Téarmaíochta) que anteriorment havien depès del Govern d'Irlanda.
El cos abasta una meitat del Cos de la Llengua Nord/Sud (The North/South Language Body) i va ser format com a cos Nord-Sud després de ser així signat en l'Acord de Divendres Sant, on es comprometia a supervisar el foment de les llengües maternes en tota l'illa d'Irlanda. Foras na Gaeilge promou l'irlandès, així com el seu contrapart Tha Boord o Ulstèr-Scotch promou l'idioma escocès de l'Ulster (la varietat de l'Ulster del scots) i els assumptes relacionats amb la cultura escocesa de l'Ulster.
La institució també exerceix una funció consultiva en matèries referents a la llengua irlandesa tant en els sectors públics com a privats de la república d'Irlanda (on l'Irlandès és la primera llengua oficial) i Irlanda del Nord (on és considerada una llengua regional). Organitza una Seachtain na Gaeilge (setmana del gaèlic) coincidint amb el dia de Sant Patrici.

## Vegeu també

* Llengües del Regne Unit
* Gaeltacht Quarter (Belfast)

## Enllaços externs

* Web oficial
# Filocles

Filocles és el nom dels següents personatges:
* Filocles (almirall), almirall atenenc.
* Filocles (militar), oficial militar de Filip V de Macedònia
* Filocles el Vell, poeta tràgic grec
* Filocles (poeta), poeta tràgic grec
* Filocles d'Atenes, arquitecte atenenc
# Federació de Futbol d'Albània

La Federació de Futbol d'Albània (albanès: Federata Shqiptare e Futbollit; FSHF) és la institució que regeix el futbol a Albània. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga albanesa de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol d'Albània absoluta i les de les altres categories. Té la seu a Tirana.
Va ser fundada el 6 de juny de 1930
* Afiliació a la FIFA: 1932
* Afiliació a la UEFA: 1954

## Referències

* ↑ Albania Arxivat 2018-06-17 a Wayback Machine. at FIFA site
* ↑ Albania at UEFA site
* ↑ National football teams
* ↑ «Results hint at Albanian ascension». UEFA.com, 22-01-2015 [Consulta: 11 gener 2018].
* ↑ «Foto e rrallë/ Ja si e ka pritur Ahmet Zogu ekipin kombëtar të futbollit» (en albanian). Citynews, 27-12-2015 [Consulta: 11 gener 2018]. Arxivat 12 de gener 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-01-12. [Consulta: 17 juny 2018].

## Enllaços externs

* Federació de Futbol d'Albània - Lloc web oficial
# Francisco Ramón Alonso Solorzano

Francisco Ramón Alonso Solorzano, més conegut com a Pachi (18 de febrer de 1966 - 27 de gener de 2010) va ser un futbolista, futsalista i entrenador madrileny.

## Trajectòria

Nascut a Madrid, va iniciar-se en el món del futbol-sala, tot fitxant per l'Intervíu i arribant a ser internacional amb la selecció espanyola. A la vegada, va entrar en el Real Madrid Aficionados el 1985.
A partir de la 86/87 puja al Reial Madrid B, de Segona Divisió, on va disputar quatre temporades. A la darrera va marcar sis gols en 34 partits. Això li va possibilitar el seu fitxatge pel Reial Valladolid, amb qui debuta a primera divisió. Va disputar 19 partits amb els val·lisoletans entre 1990 i 1992.
Posteriorment va retornar a les pistes de futbol sala. Retirat com a jugador, va retornar al Reial Madrid com a tècnic de categories inferiors. El 27 de gener de 2010 va faltar a causa d'una malaltia cardíaca.

## Referències

* ↑ http://www.realmadrid.com/cs/Satellite/es/1202810753166/noticia/Noticia/Fallecio_Pachi.htm

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# František Svoboda

František Svoboda (Viena, 5 d'agost de 1906 - 6 de juliol de 1948) fou un futbolista txec dels anys 30.
Fou internacional amb Txecoslovàquia, amb la qual disputà 43 partits i marcà 22 gols. Participà en la Copa del Món de 1934, on marcà un gol en tres partits disputats i fou finalista.
Pel que fa a clubs, destacà al SK Slavia Praha, on fou màxim golejador de la lliga txecoslovaca de futbol l'any 1935.

## Referències

* ↑ «Perfil a ČMFS». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 1r agost 2010].
# Fiora

El Fiora és un riu d'Itàlia que travessa la Toscana i el Laci. Té 80 km de llargada i una conca de recaptació de 853 km². Neix al Monte Amiata, prop de Santa Fiora, i desaigua a la mar Tirrena després de rebre nombrosos afluents. Els seus afluents principals són per l'esquerra els rierols Lente i Strozza-volpe, i el torrent Timone; i per la dreta els rierols Olpeta i Fosso Rigo. Forma durant un tram el límit entre la Toscana i el Laci.
El seu nom antic era Arminius. Plini el Vell diu que la ciutat d'Arminium, (avui Rímini) es va aixecar a la vora d'aquest riu, i fluïa proper a les seves muralles. A la seva desembocadura la ciutat hi tenia el port. Quan August va fer la divisió del territori d'Itàlia, l'Arminius feia de divisòria a l'antiga regió de la Gàl·lia Cispadana. August va fer construir sobre el riu un pont de cinc arcades, íntegrament de marbre, per arribar a Rímini, pont que va acabar Tiberi.

## Referències

* ↑ «Fiora». Enciclopedia Treccani. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ Smith, William (ed.). «Arminium». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 maig 2023].
# Copa Grand Champions masculina

La Copa Grand Champions masculina és un torneig de voleibol en categoria masculina que es disputa cada quatre anys, l'any següent dels Jocs Olímpics, entre les seleccions més fortes a nivell mundial.
La copa va ser creada el 1993 després dels canvis produïts en els grans torneigs internacionals organitzats per la FIVB arran de la creació de la Lliga Mundial i el Grand Prix. L'objectiu de la competició fou no deixar cap any sense una competició mundial de la FIVB. Aquest és l'únic torneig que no dona punts pel rànquing mundial del màxim organisme rector.

## Sistema de competició

La Copa Grand Champions sempre ha mantingut la mateixa fórmula des de la primera edició:
* La competició es disputa al Japó.
* Hi prenen part sis equips, cinc classificats i un per invitació.
* El Japó sempre es prequalifica com a nació seu.
* Quatre equips es classifiquen com a campions continentals dels continents que han obtingut millor classificació als Jocs Olímpics anteriors.
* La selecció restant es classifica per una wild card donada per la FIVB.
* La competició es desenvolupa en format round robin (tots contra tots).
* La classificació final es calcula pel sistema habitual del voleibol, nombre de victòries, quocient de punts, quocient de sets i enfrontaments directes.

## Historial

| Any | Seu | Or | Argent | Bronze |
| 1993 | Tòquio | Itàlia | Brasil | Cuba |
| 1997 | Tòquio | Brasil | Països Baixos | Cuba |
| 2001 | Japó | Cuba | Brasil | Sèrbia i Montenegro |
| 2005 | Japó | Brasil | Estats Units | Itàlia |
| 2009 | Japó | Brasil | Cuba | Japó |
| 2013 | Japó | Brasil | Rússia | Itàlia |
| 2017 | Japó | Brasil | Itàlia | Iran |
# Josep Vicens

Josep Vicens és el nom dels següents personatges:
És el nom de tres personatges diferents, tots tres músics i compositors:
* Josep Vicens i Juli (1870 - 1956), autor de Bona Festa i de moltes altres sardanes d'anomenada.
* Josep Vicens i Mornau (1895 - 1987), fill de Josep Vicens i Juli, director de la coral La Barretina de Malgrat de Mar.
* Josep Vicens i Busquets (1917 - 2010), fill de Josep Vicens i Mornau, pianista.
# Ken Sugimori

Ken Sugimori (杉 森 建, Sugimori Ken; Fukuoka, 27 de gener del 1966) és un il·lustrador i dissenyador gràfic japonès. Va dibuixar els 151 Pokémon originals. També va contribuir al joc de cartes col·leccionables i pel·lícules de Pokémon, així com altres jocs, incloent-hi Super Smash Bros.
Des del 1981 fins al 1986 Sugimori va ser il·lustrador de Game Freak, fundada per Satoshi Tajiri. Sugimori va descobrir la revista a una botiga de dojinshi. Finalment Sugimori i Satoshi van decidir proposar a Namco fer un videojoc recreatiu. Van transformar Game Freak en una empresa i van desenvolupar junts el joc Mendel Palace.
Sugimori també va escriure i il·lustrar mangues originals, com ara Explorers of Time i Explorers of Darkness, que van ser difosos amb les comandes anticipades de Pokemon Mystery Dungeon.

## Referències

* ↑ ゲームマエストロ VOL. 4 デザイナー/イラストレーター編 (en japonès). 毎日コミュニケーションズ. ISBN 978-4839903879.
* 1 2 Gifford, Kevin. «'Game Mag Weaseling': Just Checking In» (en anglès). GameSetWatch. Think Services, 07-04-2008. Arxivat de l'original el 11 octubre 2012. [Consulta: 27 gener 2010].
* ↑ Barnholt, Ray. «25 Sorta Significant Famicom Games: #19» (en anglès). 1UP.com. UGO Networks, 30-07-2008. [Consulta: 27 gener 2010].
* ↑ Redacció. «Pokemon Pre-Order Offer» (en anglès), 13-03-2008. [Consulta: 27 gener 2010].
# Kalinin (Adiguèsia)

* Per a altres significats, vegeu «Kalinin (Krasnodar)».
Kalinin - Калинин (rus) - és un khútor de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora del riu Guiagà, a 22 km al nord de Tulski i a 12 km al nord de Maikop.
Pertany al municipi de Kràsnaia Ulka.
# Kalinga Magha

Kalinga Magha fou rei de Polonnaruwa del 1215 al 1236. Era un guerrer i/o príncep kalinga. Va reclutar 20.000 homes a Kerala al país Txera, i amb ells va envair Ceilan i va assolar l'illa cometen tota mena de excessos, saquejant, robant i violant. Va assetjar i ocupar Polonnaruwa, on va fer presoner al rei Parakrama Pandya al que va treure els ulls, i es va proclamar rei. El botí obtingut fou donat als seus homes incloent els animals i terres. Els habitants de Pihiti Rata van patir molt sota el seu govern de 21 anys. En canvi els seus intents per ocupar el sud del país (Ruhunu) no van reeixir i els habitants, sota el seu cap Bhuvaneka Bahu, van resistir.
Els habitants de Maya Rata foren atacats també per Kalinga Magha, però finalment van poder rebutjar als atacants sota la direcció de Vijaya Bahu III, un príncep de sang reial.
Uns anys després Pandita Parakramu Bahu va derrotar repetidament a Kalinga Magha, i aquest va decidir retirar-se del país amb tots els seus tresors. Es va dirigir a Mantotta, però allí fou atacat per Pandita i les forces de Magha aniquilades (1236)

## Bibliografia

* Donald Obeyesekere, Outlines of Ceylon history, per "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Micropterix aureocapilla

Micropterix aureocapilla és una espècie d'arna de la família Micropterigidae. Va ser descrita per Heath l'any 1986.
Només s'ha trobat (és endèmica) a El Hadjar Algèria.

## Referències

* ↑ Micropterix aureocapilla Museu d'Història Natural (The Global Lepidoptera Index).
* ↑ «nkis.info». Arxivat de l'original el 2018-04-21. [Consulta: 25 agost 2012].
# Gekko

Gekko és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família Gekkonidae. Es distribueixen pel Sud-est Asiàtic i Oceania i viuen en ambients humits (boscos). La majoria són insectívors, de vegades amb altres fonts d'aliment com ara fruites, petits mamífers i petits rèptils.
Aquests animals són principalment arborícoles, i compten amb uns dits adhesius que els permeten pujar gairebé qualsevol superfície.

## Taxonomia

Es reconeixen les 58 espècies llistades a continuació alfabèticament, segons The Reptile Database:
* Gekko aaronbaueri Tri, Thai, Phimvohan, David & Teynié, 2015
* Gekko adleri Nguyen, Wang, Yang, Lehmann, Le, Ziegler & Bonkowski, 2013
* Gekko albofasciolatus (Günther, 1867)
* Gekko athymus Brown & Alcala, 1962
* Gekko auriverrucosus Zhou & Liu, 1982
* Gekko badenii Szczerbak & Nekrasova, 1994
* Gekko boehmei Luu, Calame, Nguyen, Le & Ziegler, 2015
* Gekko bonkowskii Luu, Calame, Nguyen, Le & Ziegler, 2015
* Gekko canaensis Ngo & Gamble, 2011
* Gekko canhi Rösler, Nguyen, Van Doan, Ho, Nguyen & Ziegler, 2010
* Gekko carusadensis Linkem, Siler, Diesmos, Sy & Brown, 2010
* Gekko chinensis (Gray, 1842)
* Gekko coi Brown, Siler, Oliveros, Diesmos & Alcala, 2011
* Gekko crombota Brown, Oliveros, Siler & Diesmos, 2008
* Gekko ernstkelleri Rösler, Siler, Brown, Demeglio & Gaulke, 2006
* Gekko gecko (Linnaeus, 1758)
* Gekko gigante Brown & Alcala, 1978
* Gekko grossmanni Günther, 1994
* Gekko hokouensis Pope, 1928
* Gekko japonicus (Schlegel, 1836)
* Gekko kikuchii (Oshima, 1912)
* Gekko kwangsiensis Yang, 2015
* Gekko lauhachindai Panitvong, Sumontha, Konlek & Kunya, 2010
* Gekko liboensis Zhou, Liu & Li, 1982
* Gekko melli (Vogt, 1922)
* Gekko mindorensis Taylor, 1919
* Gekko monarchus (Schlegel, 1836)
* Gekko nutaphandi Bauer, Sumontha & Pauwels, 2008
* Gekko palawanensis Taylor, 1925
* Gekko palmatus Boulenger, 1907
* Gekko petricolus Taylor, 1962
* Gekko porosus Taylor, 1922
* Gekko reevesii (Gray, 1831)
* Gekko remotus Rösler, Ineich, Wilms & Böhme, 2012
* Gekko romblon Brown & Alcala, 1978
* Gekko rossi Brown, Oliveros, Siler & Diesmos, 2009
* Gekko russelltraini Ngo Van Tri, Bauer, Wood & Grismer, 2009
* Gekko scabridus Liu & Zhou, 1982
* Gekko scientiadventura Rösler, Ziegler, Vu, Herrmann & Böhme, 2004
* Gekko sengchanthavongi Luu, Calame, Nguyen, Le & Ziegler, 2015
* Gekko shibatai Toda, Sengoku, Hikida & Ota, 2008
* Gekko siamensis Grossmann & Ulber, 1990
* Gekko similignum Smith, 1923
* Gekko smithii Gray, 1842
* Gekko subpalmatus (Günther, 1864)
* Gekko swinhonis Günther, 1864
* Gekko taibaiensis Song, 1985
* Gekko takouensis Ngo & Gamble, 2010
* Gekko tawaensis Okada, 1956
* Gekko taylori Ota & Nabhitabhata, 1991
* Gekko thakhekensis Luu, Calame, Nguyen, Le, Bonkowski & Ziegler, 2014
* Gekko truongi Phung & Ziegler, 2011
* Gekko verreauxi Tytler, 1865
* Gekko vertebralis Toda, Sengoku, Hikida & Ota, 2008
* Gekko vietnamensis Sang, 2010
* Gekko vittatus Houttuyn, 1782
* Gekko wenxianensis Zhou & Wang, 2008
* Gekko yakuensis Matsui & Okada, 1968

## Referències

* 1 2 «Gekko». Reptile Database. Reptarium. [Consulta: 12 març 2016].
# Georges Badin

Georges Badin (Ceret, Vallespir, 13 de març de 1927 - 23 de novembre de 2014) ha estat un pintor i poeta en francès nordcatalà. Ha publicat les seves poesies a Mercure de France i Les Cahiers du Sud. En la dècada del 1970 es va passar a la pintura, compartint el seu treball entre grans teles lliures i llibres d'artistes realitzats amb poetes com Georges-Emmanuel Clancier, Robert Marteau, Michel Butor, Jacqueline Risset, Alain Borer, Daniel Leuwers, Max Fullenbaum, Guy Goffette, Armand Dupuy i artistese com Hervé Fischer.
En 1968 va formar part dels orígens del moviment Textruction. De 1967 a 1986 va treballar com a conservador del Museu d'Art Modern de Ceret.

## Principals exposicions personals

* Maison de la Catalanité, Perpinyà (2011)
* Galeria Åkern, Kongsberg, Noruega (2007)
* Galeria Lucie Weill & Seligmann, París (2005, 2006)
* Galeria Berthet Aittouares, París (2005, 2006)
* Galeria Nicolas Deman, París (2005)
* Galeria Florence Arnaud, París (1993, 1997, 1998)
* Galeria Bernard Jordan, París (1984, 1985, 1986)
* Galeria L'Arturiale, Lieja (1981, 1982, 1983)

## Llibres

* Survivre de Michel Butor (autor), Georges Badin (artista), éditions Æncrages & Co
* Sans Revenir de Joël Bastard (autor), Georges Badin (artista), éditions Æncrages & Co
* Livre à Deux Voix de Georges Badin, éditions Æncrages & Co
* Chambres, de Dominique Sampiero (autor), peintures de Georges Badin, Æncrages & Co
* Suite impromptue de Roland Chopard (autor) i Georges Badin (artista), éditions Æncrages & Co

## Referències

* ↑ Mort de Georges Badin a salon-litteraire.linternaute.com
* ↑ Georges Badin a ledelarge.fr
* ↑ Georges Badin a babelio.com

## Enllaços externs

* Web de Georges Badin