OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guidantonio I Montefeltro

Guidantonio I Montefeltro ((Urbino 1377-Urbino 1443) va ser fill d'Antoni II Montefeltro. Va succeir al seu pare com a comte de Montefeltro (amb els annexes títols de senyor de San Leo i Cantiano) i d'Urbino el 1404 i va ser confirmat com a vicari pontifici d'Urbino, Cagli i Gubbio per butlla del 16 de maig de [1404].
El 1408 va ser nomenat vicari pontifici d'Assís (amb Bastia Umbra, Spello i Nocera Umbra però les dues darreres les va cedir el juliol de 1416 a Braccio di Montone).
Fou capità de l'exèrcit del rei de Nàpols (1408) i gran conestable del Regne de Nàpols (abril 1409).
El gener del 1410 va ser nomenat vicari pontifici a Forlimpopoli. El maig del 1412 va ser nomenat capità de l'exèrcit de l'antipapa Joan XXIII. El setembre de 1413 va haver de cedir Forlimpopoli als Ordelaffi, però en va ser reconegut de nou senyor el maig de 1419 a canvi d'un pagament de dotze mil florins. L'antipapa li va concedir Forli el setembre del 1413 però mai va dominar la ciutat. El gener de 1419 el Papa el va elevar a duc d'Urbino, títol de caràcter vitalici, i gonfanoner de l'Església. El 25 d'abril del 1420 va ser nomenat vicari pontifici dels estats dels Feltreschi i senyor sobirà de Frontone. El 1424 va rebre el rectorat pontifici de Massa Trabaria i el vicariat pontifici de Castel Durante per butlla del 12 de maig de 1424, com a dot de la seva muller, però en va ser expulsat el 1426 per la població local fidel als Brancaleoni.
El gener del 1424 va ser nomenat capità de l'exèrcit de Venècia. El 16 de març de 1429 va ser creat comte de Castel Durante i el 1430 va arrabassar als Brancaleoni Sassocorvaro, Lunano e Montelucco. El 3 de setembre de 1430 va ser nomenat capità general de l'exèrcit de Florència però va renunciar al càrrec l'11 de desembre del 1430. El setembre de 1431 va ser nomenat senyor sobirà de Città di Castello i la va conservar fins al novembre del 1432.
El 1435 va ser nomenat senyor sobirà de Pergola i de Mongtone (aquesta darrera la va rebre l'agost de 1435 però la va retornar aviat a Carlo di Montone).
El 1443 el Papa Eugeni IV li va donar en feu Sant’Angelo in Vado, Mercatello sul Metauro i Lamole.
Va morir a Urbino el 22 de febrer de 1443 i va ser enterrat a l'església de Sant Donat. Es va casar dues vegades, la primera el setembre de 1397 amb Rengarda Malatesta, filla de Galeotto Malatesta, senyor de Rímini, Fano, Fossombrone i Cesena, que va ser repudiada el 1424. La segona el 23 de gener de 1424 amb Caterina Colonna, filla de Llorenç Onofre Colonna, comte d'Alba. Va deixar cinc fills legítims i quatre naturals: Agnesina, Oddo Antonio II Montefeltro, Violant Montefeltro, Sveva Montefeltro, Raffello (mort jove), Frederic (mort jove), Pere (Capità de cavalleria de l'exèrcit del duc de Milà des del 1439), Frederic III Montefeltro i Aura Feltria (casada vers el 1420 amb Bernardino Ubaldini della Carda, senyor de Vespolate, i morta el 1437).
# Jaume Busquets Mulet

Jaume Busquets Mulet (Palma, 1898 - 1971) fou un arabista, filòleg i historiador mallorquí. Amplià els seus estudis a Cambridge i va ser professor d'àrab vulgar a l'Escola de Comerç i a l'Estudi General Lul·lià de Palma. Exercí també de professor mercantil i d'interventor als ajuntaments de Llucmajor i Palma. Membre fundador de l'Associació per la Cultura de Mallorca.
Va ser l'autor del "Curs pràctic d'ortografia i elements de gramàtica catalana" (1931) i de "Gramática elemental de la lengua árabe" i "Textos para el estudio del árabe marroquí". Va recollir contes populars del Marroc. Va editar el "Llibre del Repartiment", tant en el text llatí (1951) com en el text àrab (1953, 1954). Estudià les pervivències lingüístiques i ètniques de la dominació islàmica de Mallorca, així com dels vestigis arqueològics d'aquesta època (làpides sepulcrals, l'artesonat d'Alfàbia...). Un com mort es va publicar "Mallorca musulmana" (1973), incorporada dins la "Historia de Mallorca" de Josep Mascaró Pasarius. Deixà inèdit un diccionari àrab-castellà.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 299-300. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Jaume Busquets Mulet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Apus

«Apus» té aquests significats:
* Astronomia:
** Constel·lació Au del Paradís, Apus en llatí.
* Ornitologia:
** Gènere d'aus (Apus) de la família dels apòdids (Apodidae)
Viccionari
# Tandoori

El tandoori o tandoor (és una paraula d'origen persa o accadi) és un tipus de forn cilíndric fet d'argila que es fa servir en diversos plats i per a fer pans. S'utilitza habitualment per a coure a l'Índia, Turquia, Iran, Armènia, Pakistan, Uzbekistan, Afganistan, els Balcans, l'Orient Mitjà, Àsia central i també a Birmània i Bangladesh.
El combustible tradicional dels forns tandoor era el carbó vegetal o la fusta cremant dins del mateix forn, d'aquesta manera els aliments quedaven exposats al foc viu, calor per radiació i aire calent per convecció.
En els tandoors s'arriba a temperatures d'uns 480 °C. El disseny dels forns tandoor és intermedi entre els forns de terra i els de maons.
Es fa servir per coure diversos aliments entre ells el pollastre tandoori i tipus de pans roti i naan. La paraula tandoori és un adjectiu (del forn) tandoor i significa fet amb el tandoor. Es creu que els gitanos van estendre el seu ús. El tandoori es fa servir en restaurants indis de tot el món, en alguns casos es fa servir electricitat o gas en lloc de carbó vegetal.
Els tandoor més antics s'han trobat als jaciments arqueològics de la vall de l'Indus de Harappa.

## Vegeu també

* Cuina índia

## Bibliografia

* Curry Club Tandoori and Tikka Dishes, Piatkus, London — ISBN 0749912839 (1993)
* Curry Club 100 Favourite Tandoori Recipes, Piatkus, London — ISBN 0749917415 (1995)
* India: Food & Cooking, New Holland, London — ISBN 978-1845376192 (2007)
# Bni Makada

Bni Makada (àrab: بني مكادة, Bnī Makāda; amazic estàndard marroquí: ⴱⵏⵉ ⵎⴽⴰⴷⴰ, Bni Mkada) és un arrondissement de la ciutat de Tànger, a la prefectura de Tanger-Assilah, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 386.191 persones. Entre els censos de 1994 i 2004 ha sofert un augment de població, passant de 144.154 a 238.382 habitants.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ PDF Haut-commissariat au Plan. «population.pdf Recensement général de la population et de l'habitat de 2004». Arxivat de l'original el 8 d’abril 2019. [Consulta: 16 abril 2013].
# Gregori I

Gregori I és el nom dels següents personatges:
* Gregori I Magne (Roma, ~540 - 604), monjo romà i Papa de Roma, venerat com a sant per diverses confessions cristianes.
* Gregori I el Teòleg, sant venerat a la majoria de confessions cristianes
* Gregori d'Agrigent
* Gregori I de Tusculum (segle X), suposat fill d'Alberic II de Tusculum, senyor de Galeria, Arce i Preneste, i comte de Tusculum
* Gregori I Dadiani, mthavari de Mingrèlia del 1788 al 1791 i del 1794 al 1804, amb una breu interrupció el 1802
* Maputeoa, penúltim rei de Mangareva
# Isaac Méndez

Isaac Méndez és un personatge de ficció de la sèrie televisiva Herois interpretat per Santiago Cabrera. Aquest heroi té l'habilitat de pintar el futur.

## Història

L'Isaac és un pintor que té un estudi a Nova York. Al començament de la sèrie manté una relació amb la Simone Deveaux, però fracassa, ja que aquesta passa a fer-se amb en Peter Petrelli. Als inicis de la sèrie és addicte a l'heroïna i la necessita per pintar quadres. Però, una vegada segrestat per Mr. Bennet, aconsegueix pintar tot sol. Publica periòdicament un còmic en el qual es reflecteixen les vides dels herois.

## Habilitats

Aquest personatge pot pintar el futur. Hi ha quadres força importants a la sèrie:
* Quan la relació entre Isaac i Simone comença a trontollar, Peter acompanya Simone fins a la casa del pintor. Mentre, Mendez pateix una sobredosi d'heroïna, Petrelli descobreix el seu retrat d'home volador. (Gènesi)
* Mendez dibuixa l'animadora (Claire Bennet) diverses vegades representant la persecució del Sylar.
* Quan el Mr. Bennet obliga l'Isaac a dibuixar on es troba en Sylar abans de l'atac a l'institut, el pintor retrata un home explotant (Peter Petrelli provocant una bomba nuclear). (Set minuts per a la mitjanit)
* Hiro Nakamura, després de conèixer el pintor, és retratat enfrontant-se amb un dinosaure, en una imatge que posteriorment succeïx al museu de la ciutat.
# Pérez de Rozas

«Pérez de Rozas» té aquests significats:
* Carlos Pérez de Rozas Masdeu, (Madrid, 1893-Barcelona, 1954) fundador de la nissaga
* Carlos Pérez de Rozas y Sáenz de Tejada (Barcelona, 1920 - 1990), fotògraf i periodista català
* Carlos Pérez de Rozas i Arribas (Barcelona, 1948 - 2019), periodista català, fill de Carlos.
* Emilio Pérez de Rozas i Arribas (Barcelona, 1952), periodista català, fill de Carlos.
* Camp de Beisbol Pérez de Rozas, estadi de beisbol situat a la ciutat de Barcelona dintre l'Anella Olímpica de Montjuïc.
# Arquimbald VII de Borbó

Arquimbald VII de Borbó (c.1100 - 1171) va ser senyor de Borbó de 1120 fins a la seva mort. Era fill de Aimó II, senyor de Borbó, i Llúcia de Nevers, filla de Guillem II de Tonnerre.
Es va casar amb Agnès de Savoia, filla de Humbert II de Savoia, comte de Savoia, i Gisela de Borgonya. Van tenir dos fills.
* Arquimbald de Borbó, casat amb Alícia de Borgonya. Pare de Matilde I de Borbó, senyora de Borbó
* Una filla, casada amb Ebles IV, senyor de Charenton-du-Cher
Agnès de Savoia era germana d'Adelaida de Savoia, muller del rei Lluís VI de França. Les relacions entre els senyors de Borbó i el monarca van ser excel·lents i Arquimbald VII acompanyà a Lluís VII durant la Segona Croada.

## Bibliografia

* André Leguai, Histoire du Bourbonnais (« Que sais-je ? », n° 862), Paris, Presses universitaires de France, 1960.
* Anthony Stokvis, Manuel d'histoire, de généalogie et de chronologie de tous les États du globe, depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours, préf. H. F. Wijnman, éditions Brill Leyde 1889, réédition 1966, Volum II, cp II

## Referències

* Arquimbald VII de Borbó a Foundation for Medieval Genealogy
# Català vilanoví

El català vilanoví és una variant del català oriental central que es parla a la ciutat de Vilanova i la Geltrú. La característica fonètica principal i fonamental d'aquest dialecte és la pèrdua de distinció entre vocals obertes i tancades, és a dir, el timbre obert de les vocals tòniques [ɛ] i [ɔ] és realitzat com a tancat: [e], [o], tal com ocorre amb el català septentrional. Aquest fenomen és estès tant entre la població més jove com entre la més vella.

## Referències

* ↑ Marrugat Cuyàs, Ramon LA FONÈTICA VOCÀLICA DE VILANOVA, 2020.
# Borský Mikuláš

Borský Mikuláš és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1394.

## Persones il·lustres

* Ján Hollý (1785-1849): poeta i traductor eslovac.
# Cassia de suffragiis

Cassia de suffragiis, també coneguda com a Cassia tabellaria, va ser una llei romana aprovada a proposta del tribú de la plebs Luci Cassi, quan eren cònsols Marc Emili Lèpid Porcina i Gai Hostili Mancí l'any 616 de la fundació de Roma (137 aC). Ordenava que el poble i els jutges votessin en paperetes anomenades tabellis, i no en veu alta, excepte quan es jutjava un crim de Perduellio (alta traïció). Això es va fer per garantir la llibertat dels votants.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprnta de Vicente de Lalama, 1840, p. 25 [Consulta: 13 abril 2022].
# Gregori Guanter

Gregori Guanter a l'any 1737 va obtenir el benefici de Sant Miquel annex a la plaça de flauta i oboè, fundat a la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries, el qual va romandre vacant el 1748.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep M.; Salgado Cobo, Elena «Inventaris del fons musicals de Catalunya, Volum 7: Fons de la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries». La Capella de música de Santa Maria de Castelló d'Empúries i els compositors del seu fons musical. Bellaterra : Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions, 2013.
# Tirrena-Adriàtica 2001

La Tirrena-Adriàtica 2001 va ser la 36a edició de la Tirrena-Adriàtica. La cursa es va disputar en vuit etapes, entre el 14 i el 21 de març de 2001, amb un recorregut final de 1.155,2 km.
El vencedor de la cursa fou l'italià Davide Rebellin (Liquigas-Pata), que s'imposà al seu compatriota Gabriele Colombo (Cantina Tollo) i el neerlandès Michael Boogerd (Rabobank ProTeam), segon i tercer respectivament.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 14 de març | Sorrento - Sorrento | 132,0 | Biagio Conte (ITA) | Biagio Conte (ITA) |
| 2a | 15 de març | Sorrento - Benevento | 163,0 | Endrio Leoni (ITA) | Biagio Conte (ITA) |
| 3a | 16 de març | Benevento - Santuario di Castelpetroso | 156,0 | Markus Zberg (SUI) | Dmitri Kónixev (RUS) |
| 4a | 17 de març | Isernia - Celano | 170,0 | Davide Rebellin (ITA) | Davide Rebellin (ITA) |
| 5a | 18 de març | Campli - Torricella Sicura (CRI) | 14,2 | Roberto Petito (ITA) | Sergei Ivanov (RUS) |
| 6a | 19 de març | Torre San Patrizio - Monte San Pietrangeli | 136,0 | Romāns Vainšteins (LAT) | Sergei Ivanov (RUS) |
| 7a | 20 de març | Fermo - Ortezzano | 223,0 | Michael Boogerd (NED) | Davide Rebellin (ITA) |
| 8a | 21 de març | S.B del Tronto - S.B del Tronto | 161,0 | Endrio Leoni (ITA) | Davide Rebellin (ITA) |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Davide Rebellin (ITA) | Liquigas-Pata | 29h 41' 09" |
| 2 | Gabriele Colombo (ITA) | Cantina Tollo | m. t. |
| 3 | Michael Boogerd (NED) | Rabobank ProTeam | + 3" |
| 4 | Paolo Savoldelli (ITA) | Saeco | + 6" |
| 5 | David Plaza (ESP) | Festina | + 8" |
| 6 | Roberto Petito (ITA) | Fassa Bortolo | + 13" |
| 7 | Oskar Camenzind (SUI) | Lampre-Daikin | + 27" |
| 8 | Beat Zberg (SUI) | Rabobank ProTeam | + 28" |
| 9 | Carlos Sastre (ESP) | ONCE | + 34" |
| 10 | Ruslan Ivanov (MDA) | Alessio | + 35" |

## Referències

* ↑ «Tirreno - Adriatico». sitiodeciclismo.net/. [Consulta: 10 març 2014].
* ↑ «Tirreno - Adriatico 2001». cyclingfever.com/. [Consulta: 10 març 2014].
* ↑ «TIRRENO - ADRIATICO». cyclebase.nl [Consulta: 10 març 2014].
* ↑ «Tirreno - Adriatico». museociclismo.it/. [Consulta: 10 març 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)
# Ramon Felipó i Oriol

Ramon Felipó i Oriol (Manresa, 1950) és advocat, investigador en el camp de la cultura popular i bibliòfil.

## Obra seleccionada

* El Català al món : premsa i ràdio en català a Europa, Amèrica i Oceania Editorial el Llamp (1984)
* El Català del nord : premsa i ràdio catalanes al Rosselló, Capcir, Vallespir, Conflent i Cerdanya septentrional Editorial el Llamp (1985)
* Mossèn Verdaguer : el poeta, el sacerdot, l'home, el malalt / Josep Falp i Plana ; edició alctualitzada amb pròleg de Ramon Felipó; Solsona, Ajuntament de Solsona, 2002
* Mossèn Cinto i el Pi de les Tres Branques (2003) Edicions el Mèdol (Tarragona)
* Tradicions patriòtiques / Joan Amades ; introducció de Ramon Felipó; Tarragona : [El Mèdol], 2001
* Queralt. El santuari de la Mare de Déu 1a ed. (2004) 2ª ed. (2011) Col·lecció Mar Blava - Llibres de l'Índex (Barcelona) 3r. 2013 Col·lecció Mar Blava - Llibres de l'Índex (Barcelona)
* La Patum, el Corpus Christi de Berga (2005) Edicions el Mèdol (Tarragona)
* Antigues imatges de la Patum (2006) Llibres de l'Index (Barcelona)
* Imatges de la Patum a la II República, Barcelona : Llibres de l'Índex, 2007
* Músiques de la Patum (2008), LLibres de l'Índex, juntament amb Sergi Cuenca
* Notes biogràfiques de Marià Grandia i Soler i la seva Monografia lingüística de Vallcebre; amb Maria Pilar Perea, Llibres de l'ïndex, Barcelona, 2014.
* Verdaguer i el Pi de les Tres Branques;Llibres de l'ïndex, Barcelona, 2014.

## Referències

* ↑ «Felipó i Oriol, Ramon». Directori de Biblioteques de Catalunya, Biblioteca electrònica. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Articles sobre temàtica berguedana a la revista l'Erol
* Articles sobre cultura popular al portal Festes.org
# Apricot

Apricot va ser una marca registrada de microordinadors fabricades per l'empresa britànica Applied Computer Techniques (ACT).

## Història
### La dècada del 1980

El 1982, ACT va llançar seu primer microordinador. Va ser fet per un altre fabricant, però es va vendre sota la marca ACT. Ell va gaudir d'un èxit moderat. Aquest mateix any, ACT va entrar en un acord amb Sirius Systems Technology (Victor) per distribuir el «Victor 9000» sota l'etiqueta ACT «Sirius 1» a Anglaterra i Europa. Venut per 2.754 £, va gaudir d'un èxit honorable. El Sirius 1 no era compatible amb l'IBM PC.
El setembre de 1983, el PC d'Apricot es va donar a conèixer, al voltant d'un microprocessador Intel 8086 a 4,77 MHz. Podria funcionar amb MS-DOS o CP/M-86, però no era totalment compatible amb el PC d'IBM. La seva qualitat principal és la definició gràfica de 800x400 píxels, i un teclat amb una pantalla LCD de 40 caràcters per dues línies. Microsoft Word i Multiplan també s'inclouen amb la màquina.
El 1984, l'ACT presenta l'Apricot F1 (256 KiB de RAM i unitat de disc de 720 KiB), una màquina dissenyada per al mercat domèstic. S'executa l'MS-DOS i té una interfície gràfica d'usuari, «Activity». Així com el PC d'Apricot, no és plenament compatible amb el PC d'IBM. El teclat i el ratolí té una transmissió d'infraroig. ACT també revela el mateix any, el portàtil d'Apricot, la versió «transportable» del F1, sempre amb un teclat d'infraroig, un microprocessador a 5 MHz, pantalla LCD i un innovador sistema de reconeixement de veu.
El 1985, l'ACT es converteix en «Apricot Computers». La gamma es va expandir a diverses màquines de la sèrie F: F2, amb dues unitats de disc, i F10, amb un disc dur. F1e, la màquina més barata també es va presentar amb una unitat de disc de 320 KiB. GEM també estava disponible per aquestes màquines.
A l'octubre de 1985, Apricot presenta el seu darrer microordinador no compatible amb l'IBM PC, XEN, amb un processador Intel 80286. El 1986, el XEN-i, va ser el primer veritablement compatible amb l'IBM PC.

### La dècada del 1990

Malgrat la popularitat de la marca a Anglaterra, l'Apricot, no va sobreviure a l'onada d'IBM compatibles. Comprada per Mitsubishi, l'Apricot va seguir fent poc memorables compatibles amb l'IBM abans de desaparèixer de l'escena.

### Rellançament de la marca el 2008

Comprada per una companyia anglesa, Apricot Computers Ltd., la marca d'Apricot va ser rellançada el setembre de 2008, presentant un netbook de 9" amb disc dur, el Picobook Pro. El nou logotip incorpora bàsicament l'utilitzat per Mitsubishi fins al 1999.

## Referències

* ↑ «Apricot Ltd.» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ «Apricot PC XI» (en anglès). The Centre for Computing History. [Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ «Apricot XEN» (en anglès). The Centre for Computing History. [Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ «MITSUBISHI TO PAY UKP39M FOR APRICOT'S MICRO PLANT» (en anglès). CBR, 12-04-1990. [Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ «About Apricot» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-02-17. [Consulta: 21 febrer 2010].

## Enllaços externs

* ACT/Apricot(anglès)
# Carrick-on-Shannon

Carrick-on-Shannon (en irlandès Cora Droma Rúisc o "l'abocador de la cresta pantanosa") és una ciutat de la República d'Irlanda, cap del Comtat de Leitrim situada sobre el riu Shannon i a l'extrem sud del Lough Allen aproximadament a 150 km a l'oest de Dublín.

## Història

Hi ha una fortificació de l'edat de ferro vora Drumsna, al costat de la frontera amb el comtat de Roscommon. El territori va estar en disputa entre els O'Rourke del regne de Breifne i els O'Raghnaills (Reynolds) del Nord de Roscommon. Carrick-on-Shannon va rebre l'estatut de borough per ordenança reial amb el seu propi segell en 1607.

## Patrimoni

Entre el patrimoni històric de la vida destaca les ruïnes del castell de Carrick situadas al costat del pont de Carrick sobre el riu Shannon.

## Activitats

Carrick-on-Shannon és conegut internacionalment per la pesca esportiva. Hi ha 41 llacs amb peixos en un radi de 10 kilòmetres al voltant de la vila, raó per la qual és considerada un paradís per als pescadors.

## Agermanaments

* Cesson-Sévigné (Saozon-Sevigneg)

## Galeria d'imatges

* El port
* Pont sobre el Shannon
* Capella memorial Costello

## Enllaços externs

* Tour pel vell Carrick-on-Shannon
* Cambra de Comerç de Carrick on Shannon
* The Dock Arts Centre
* Carrick-on-Shannon RFC
# Boiòcal

Boiòcal (llatí: Boiocalus) era el cabdill del poble germànic dels ampsivaris, que l'any 58 van ser expulsats del seu territori pels caucs.
Era un home de gran renom i va ser lleial als romans durant molt de temps fins que els va fer la guerra l'any 59, segons diu Tàcit als Annals.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Boiocalus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 3 març 2021].
# Casa al carrer Nadal Meroles, 9 (Lleida)

Casa al carrer Nadal Meroles, 9 és una casa de Lleida inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de pisos entre mitgeres, de planta baixa i sis pisos, de façana senzilla, fugint de pretensions compositives. Composta per finestres quadrades, que remarquen els plens estructurals. Vidre, formigó vist i rajola a la planta baixa. Arrebossat a la resta i coberta d'uralita.

## Història

Aquesta casa reflecteix el problema de les construccions modernes: la promoció obligà l'arquitecte a portar la façana, que estava concebuda com un parament endinsat, a un metre cap a fora.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Nadal Meroles, 9». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Second (grup)

Second és un grup de música indie rock de Múrcia, Espanya. Van donar-se a conèixer gràcies al seu triomf al concurs Global Battle of the Bands, a Londres, i actualment compten amb cinc discs al mercat.

## Membres

* Sean Frutos: cantant.
* Jorge Guirao: guitarra.
* Fran Guirao: bateria.
* Nando Robles: baix.

### Altres membres

* Pedro Marco: bateria als dos primers discs.
* Eduardo Fajardo: guitarra al primer disc.
* Alejandro Garriga: bateria ocasional.
* Javi Vox: guitarra i teclat.
* David Lozano: guitarra (gira Anillos y Raíces)
* Ricardo Ruiz: teclados (gira Anillos y Raíces)

## Discografia
### Àlbums

| Any | Àlbum | Discogràfica | Productor |
| 2000 | Private Life | Pulpo Negro | |
| 2003 | Pose | Pulpo Negro | |
| 2006 | Invisible | DRO | Raúl de Lara |
| 2009 | Fracciones de un segundo | DRO | Carlos Jean |
| 2011 | Demasiado soñadores | | Raúl de Lara, Second |
| 2012 | 15 (Directo) | Warner Music | Juan Antonio Ross i Second |
| 2013 | Montaña rusa | Warner Music | Juan Antonio Ross i Second |
| 2015 | Viaje Iniciático | Independiente | Juan Antonio Ross i Juan Sueiro |
| 2018 | Anillos y Raíces | Independiente | Raúl de Lara |

### EP

* Saint Jacob's Return (maig de 2001).
* Segunda vez (2004).
* 5 (Directo) (2012)

## Col·laboracions

* Sala Camelot (Nadal 2000-2001).

## Premis
### Premis Pop-Eye

* Artista Nacional 2011.
* Millor Videoclip 2011, per "Muérdeme".

## Referències

* ↑ Fracciones de segundo en lahiguera.net

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (castellà)
* Blog de Second Arxivat 2011-12-18 a Wayback Machine. (castellà)
Viccionari