OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Équirre

Équirre és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 57 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Équirre era de 57 persones. Hi havia 29 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 48 habitatges eren cases. Dels 30 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Équirre el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 8 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 19 eren actives i 13 eren inactives. De les 19 persones actives 18 estaven ocupades (12 homes i 6 dones) i 1 aturada (1 home). De les 13 persones inactives 7 estaven jubilades i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Équirre hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 320 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Équirre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Équirre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tresors Imperials del Japó

El Tresor Imperial del Japó (三種 の 神器, Sanshu no Jingi), conegut com «Els Tres Tresors Sagrats», consisteixen en una espasa, Kusanagi (草 薙 剑), una joia o collaret de joies Yasakani no Magatama (八尺 琼 曲 玉) i el mirall Yata no Kagami (八 咫 镜). Representen les tres virtuts primàries del Japó: el valor (l'espasa), la saviesa (el mirall) i la benevolència (la joia). Aquests elements estan connectats a l'ideal budista.
A causa de l'estatus llegendari d'aquests ítems, la ubicació exacta d'aquests no està confirmada però és de coneixement general que l'espasa es troba en el Temple Atsuta a Nagoya, la joia a Koki (el Palau Imperial) a Tòquio i el mirall en el Santuari d'Ise a la prefectura de Mie.
# Eleccions al Landtag de Baviera de 1958

Les eleccions al Landtag de Baviera de 1958 van ser guanyades per la Unió Social Cristiana de Baviera (CSU) amb majoria relativa, tot i obtenir un gran augment de vots. El Partit de Baviera perd força electoral.
| Partit Polític | Percentatge | Escons |
| CSU | 46,3 | 101 |
| SPD | 30,5 | 64 |
| Partit de Baviera | 7,8 | 14 |
| Lliga dels Expulsats | 8,7 | 17 |
| FPD | 5,4 | 8 |
# Rafael Hinojosa i Lucena

Rafael Hinojosa i Lucena (Cabra, Còrdova, 1939) és un director comercial i polític català d'origen andalús.

## Trajectòria

Fill d'immigrants andalusos establerts al Somorrostro, des del 10 anys compaginà la feina en una fàbrica de vidre a les Corts amb l'estudi amb els caputxins de Sarrià. Contactà amb Josep Castaño i Colomer i va entrar a la Joventut Obrera d'Acció Catòlica (JOAC) del Somorrostro el 1951. El 1957 fou el cap de la secció catalana de la Joventut Obrera Cristiana (JOC), i durant els anys seixanta contactà amb gent del Moviment Socialista de Catalunya i amb la Unió Sindical Obrera, alhora que col·laborà en la fundació de l'editorial Nova Terra.
A finals dels anys setanta s'afilià a Convergència Democràtica de Catalunya, on fou encarregat de política sindical i intentà la creació d'un sindicat catalanista. Fou elegit diputat per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1986, 1989 i 1993 i a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995 i 1999. Del 2002 al 2006 fou president del Consell de Treball, Econòmic i Social de Catalunya.

## Obres

* La JOC entre l'Església i el món obrer (1998)

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 80
* ↑ «Mercè Sala se perfila como presidenta del Consejo de Trabajo Económico y Social». El País, 11-01-2006 [Consulta: 19 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Notícies sobre Rafael Hinojosa a El País
* José Manuel Rua Fernández Nacionalisme i món sindical a Catalunya (1974-1990) Arxivat 2010-09-25 a Wayback Machine.
# Publi Corneli Cos (tribú 408 aC)

Publi Corneli Cos (en llatí: Publius Cornelius A. F. M. N. Cossus) va ser un militar romà que va viure al segle v aC. Era fill d'Aule Corneli Cos i germà de Gneu Corneli Cos i d'Aule Corneli Cos. Pertanyia a la família Cos, una branca patrícia de la gens Cornèlia.
Va ser tribú amb potestat consolar l'any 408 aC juntament amb Gai Juli Vopisc Jul i Gai Servili Estructe Ahala, però en aquest any es va nomenar un dictador per dirigir la guerra contra els volscs i eques.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IV,56
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 866.
# Catocala abamita

Catocala abamita és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba al nord de la Xina, sud-est de Sibèria i a la Península de Corea. Fa 79 mm d'envergadura alar.

## Referències

* ↑ Books, L. L. C.. Insects of Kore: List of Shield Bug Species of Korea, Cydia Millenniana, Zeiraphera Rufimitrana, Myrmica Cadusa, Lymantria Mathura (en anglès). General Books LLC, 2010-05. ISBN 978-1-155-86311-5.
* ↑ Kononenko, Vladimir; Han, Hui Lin Atlas Genitalia of Noctuidae in Korea.

## Enllaços externs

* Funetː Catocala abamita Arxivat 2019-07-20 a Wayback Machine. (en)
* Digital Moths of Asiaː Catocala abamita Arxivat 2016-04-02 a Wayback Machine. (en)
# Eleccions al Landtag de Baviera de 1962

Les eleccions al Landtag de Baviera de 1962 van ser guanyades per la Unió Social Cristiana de Baviera (CSU) amb majoria absoluta. El Bloc dels Expulsats es queda sense representació parlamentària.
| Partit | Percentatge | Escons |
| CSU | 47,9 | 108 |
| SPD | 35,0 | 79 |
| FPD | 6,0 | 9 |
| Partit de Baviera | 4,6 | 8 |
| Lliga dels Expulsats | 5,1 | - |
# Roger Byrne

Roger William Byrne (8 de febrer de 1929 - 6 de febrer de 1958) fou un futbolista anglès de la dècada de 1950.
Fou internacional amb la selecció d'Anglaterra amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1954. Tota la seva carrera defensà els colors del Manchester United FC.
Amb només 28 anys va morir en el desastre aeri de Múnic que patí el club de Manchester.

## Referències

* ↑ «Roger William Byrne». [Consulta: 18 juliol 2018].
* ↑ Manchester United stats
* ↑ Munich Air Disaster: Roger Byrne's son on the father he lost
* ↑ Morrin, Stephen - The Munich Air Disaster - The True Story behind the Fatal 1958 Crash, Gill Books, 2007, ISBN 978-07171-4110-4
* ↑ Roger Byrne Arxivat 30 April 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Döger

Els döger foren una tribu oghuz esmentada a la Oghuz-name, la història dels oghuz abans de la seva conversió a l'islam.
Es creu que els ortúquides tenien origen en aquesta tribu. Al segle xiv aquesta tribu vivia al sud d'Urfa (Edessa) i a Djabar i estava governada per un bey de nom Salim. El fill de Salim Dimaskh Khodja fou nomenat el 1398 com a governador de Djabar pels mamelucs egipcis i aprofitant l'anarquia de la invasió de Tamerlà, es va apoderar de Rakka, Sarudj, Haran, Urfa i Siverek, però fou derrotat i mort en lluita contra l'amir àrab Muhammad ibn Muhanna conegut com a Nuayr (1404). El va succeir el seu germà Gökce Musa aliat dels kara koyunlu i enemic dels ak koyunlu; el 1405 va acollir a Djabar a l'emir kara koyunlu Kara Yusuf que venia de Síria i el va ajudar en diverses campanyes; després va ajudar el seu fill Iskender contra Kara Yuluk Othman Beg a la batalla de Sheykhkendi entre Mardin i Nisibin (1421); posteriorment va lluitar contra el fill de Kara Yuluk Othman Beg, Ali Djihangir, el 1436, i el va fer presoner. Va morir aquell mateix any i aviat els döger van perdre Djabar davant els ak koyunlu. Un germà de Gökce, Hasan Beg, fou governador mameluc d'Adjlun abans del 1436. Un fill de Gökce, Amirza, fou governador de Kerak (1485).
Al segle xv vivien principalment a Síria, però n'hi havia a Jerusalem, Diyarbekir, Kirkuk i fins i tot entre les tribus de turcmans a Pèrsia.

## Bibliografia

* Claude Cahen, Contribution a l'histoire du Diyâr Bakr au quatorzième siècle, 1955
# Centre històric d'Ulldemolins

El Centre històric d'Ulldemolins és un conjunt d'Ulldemolins (Priorat) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Població situada a 651 metres, en una àmplia plana de la vall del riu Montsant abans que aquest s'engorgi dins el congost de Fraguerau, entre les serres del Montsant i de la Llena. El nucli urbà és situat dalt d'un tossalet a la riba dreta del riu.
El poble presenta una estructura allargassada, amb el carrer Major que condueix cap a l'església i vertebra el conjunt urbà, el qual és compost per cases unifamiliars de planta, un o dos pisos i golfes, bastides generalment per paredat i materials diversos.
El 1166 li fou atorgada carta de població, i una segona carta de població és datada del 1175 a favor d'Arnau Domènec qui rebé la senyoria del lloc el 1187. des del segle xiv formà part del comtat de Prades. Adquirí bona importància el segle passat, el 1860 hi havia censats 1479 habitants.
Proper al poble hi ha un bon nombre d'ermites, al vessant nord del Montsant, i el poble mantingué durant molts anys plets amb el monestir de Scala Dei per la propietat d'aquestes i d'altres indrets de la serra.

## Referències

* 1 2 3 4 «Centre històric d'Ulldemolins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Centre històric d'Ulldemolins». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Leopold Rodés i Parés

Leopold Rodés i Parés (Barcelona, 7 de febrer de 1939) fou un nedador olímpic, waterpolista i arquitecte català.
Fou membre del Club Natació Barcelona, club on desenvolupà tota la seva carrera esportiva. Fou campió d'Espanya en la prova dels 100 metres lliures durant quatre anys consecutius entre 1958 i 1961. El 30 de juliol de 1960 va batre el rècord d'Espanya de l'especialitat amb un temps de 0:58.0, fet que el portà a ser inclòs als Jocs Olímpics d'estiu de 1960 en la prova de 100 metres lliures. En la competició olímpica acabà en sisena posició de la seva sèrie amb un temps de 1:00.7, molt lluny de la seva marca personal. També fou quatre cops campió d'Espanya en les proves de relleus de 4x100 metres lliures (1964), en 4x200 metres lliures (1961) i en 4x400 metres lliures (1961 i 1962). També guanyà tres cops la Copa Nadal (1960, 1961 i 1963).
Posteriorment practicà el waterpolo amb el Club Natació Barcelona i la selecció espanyola, on arribà a ser-ne el capità. Fou campió d'Espanya el 1964 i de la primera edició de la lliga espanyola el 1966.
Va rebre la placa d'honor (1965) de la federació espanyola i la medalla d'or (1966).
Era arquitecte de professió. S'encarregà de les obres de remodelació del CN Barcelona, on era directiu des de 1971 i vicepresident des de 1982. També fou l'encarregat de construir l'edifici Aigües de Barcelona Collblanc.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «leopold-rodes-pares». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Leopoldo Rodés Olympic Results». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 9 octubre 2016].
* ↑ «Buscador de deportistas». Comité Olímpico Español.
* ↑ Gil Sabio, Juan. «Roma 1960, que 50 años no son nada...». Real Federación Española de Natación, 27-09-2010. Arxivat de l'original el 20 de juliol de 2018. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ «España empató a 3 goles con Irlanda en water-polo ayer en Dublín». El Mundo Deportivo, 21-07-1966. [Consulta: 10 febrer 2023].
# Triòxid de bari i titani

El triòxid de bari i titani, antigament anomenat titanat de bari, és un compost inorgànic de la classe dels òxids, constituït per cations bari(2+), titani(4+) i anions òxid O$^{2–}$, que posseeix la fórmula química BaTiO$_3$. Es tracta d'un material ceràmic ferroelèctric, amb propietats piezoelèctriques i d'efecte fotorefractiu. En estat d'agregació sòlid, té cinc fases, d'acord amb la seva temperatura: hexagonal, cúbica, tetragonal, ortoròmbica i romboèdrica (estructures cristal·lines ordenades d'acord amb temperatura decreixent). En totes les estructures té propietats ferroelèctriques, excepte en la cúbica

## Aparença

Té l'aparença de pols blanc o cristalls translúcids. No és soluble en aigua, però si en àcid sulfúric concentrat.

## Síntesi

El triòxid de bari i titani pot ser obtingut mitjançant sinterització en fase líquida de carbonat de bari i diòxid de titani. Sovint és barrejat amb el titanat d'estronci.

## Usos

El triòxid de bari i titani s'utilitza com a material dielèctric per a la construcció de condensadors ceràmics i com a material piezoelèctric per a la construcció de micròfons de contacte i altres transductors. Com a material piezoelèctric, el titanat de bari, ha reemplaçat en nombroses aplicacions al titanat zirconat de plom (PZT).
El triòxid de bari i titani policristal·lí, té un coeficient de temperatura positiu (PTC), fet que el converteix en un material molt útil per a la construcció de termistors i elements calefactors autoregulats.
El triòxid de bari i titani es fa servir àmpliament en la fabricació elements calefactors de coeficient de temperatura positiu. Per a aquestes aplicacions, el titanat de bari es fabrica amb dopants per poder donar al material propietats semiconductores. Les aplicacions específiques dels termistors inclouen protecció contra sobreintensitat per a motors, balasts per a llums fluorescents, escalfadors d'aire per a cabines d'automòbils i escalfadors d'espai per a consumidors.

## Notes

* ↑ 'Titanat de bari' és un nom no sistemàtic encara molt emprat en l'actualitat, però la IUPAC considera que s'ha d'abandonar perquè dona a entendre que existeix un anió titanat TiO$_3$$^{2-}$ i que és una sal, la qual cosa és incorrecte perquè no té aquest anió i és un òxid.

## Referències

* ↑ Barium Titanate (BaTiO3) – Properties and Applications.
* ↑ «Pelonis USA: Helpful Information». Arxivat de l'original el 5 desembre 1998.
* ↑ PTC thermistors, general technical information. EPCOS AG, 2016 [Consulta: 9 maig 2022].
# Schnitzel

L'schnitzel (en alemany pronunciat com [ˈʃnɪtsəl]) és el nom amb què es coneixen genèricament diferents preparacions de carn estovades amb un mall de carn (preparades com les escalopes), arrebossades amb farina de galeta i tot seguit fregides. Es tracta d'un plat originalment típic de Viena i, per tant, part de la cuina austríaca, on rep el nom de Wiener Schnitzel ("schnitzel vienès"). En la recepta tradicional vienesa s'acompanya amb una rodanxa de llimona o nabius roigs i també amb patates o amanida de patates i mantega. Tot i que el plat austríac original és fet de vedella, és habitual trobar-ne fets de porc.
Existeix debat sobre quin és l'origen de l'schnitzel. Molts asseguren que prové de Milà, de la cotoletta alla milanese, mentre que d'altres argumenten que va aparèixer ja a Viena entre els segles xv i xvi. Una de les hipòtesis defensa que va ser portat a Àustria durant la batalla de Viena, el 1683, per tropes poloneses i alemanyes. D'acord amb una altra hipòtesi, va ser introduït el 1857 pel mariscal Radetzky, que va viure gran part de la seva vida a Milà. Es té constància del terme Wiener Schnitzel almenys des del 1845.

## Referències

* ↑ «Nur mal so: Wiener Schnitzel ist Kalbfleisch, kein Schnitzel aus dem Toaster» (en alemany). Focus.de, 10-01-2008.
* ↑ «Wiener Schnitzel – Austria's National Food», 13-12-2010. Arxivat de l'original el 10 de juliol 2017.
* ↑ «Wiener Schnitzel», 21-12-2012.
* ↑ «Top 10 National Dishes -- National Geographic» (en anglès), 13-09-2011.
* ↑ Banzer, M.C./Friebel, Carl: Die Hotel- und Restaurationskücke, 3rd edition, Gießen 1950, p. 160
* ↑ «Wiener Schnitzel - escalope vienés» (en castellà). [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ Püttmann, Hermann. Bibliothek der deutschen Literatur / Rheinische Jahrbücher zur gesellschaftlichen Reform. Druck und Verlag von C.W. Leske, 1845, p. 259. OCLC 310973411.

## Vegeu també

* Llibret de pernil i formatge
# Ramon Nogué i Audinis

Ramon Nogué i Audinis (Sant Hipòlit de Voltregà, 4 de juny de 1946) és un antic jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

Es formà al CP Voltregà, que en 1961 es proclamà campió d'Espanya juvenil. Després jugà al filial Inriva, amb el que ascendí a Primera Divisió. Amb la selecció espanyola fou campió d'Europa júnior el 1965. Jugà al CP Voltregà entre 1966 i 1978, excepte una breu estada al Follonica Hockey el 1969. Fou considerat el millor jugador d'hoquei patins del seu moment. En el seu palmarès destaquen 3 lligues, 3 copes, 3 copes d'Europa, 1 campionat d'Europa i 4 del Món.

## Palmarès
### CP Voltregà

* Copa d'Europa:
** 1965-66, 1974-75 i 1975-76
* Lliga espanyola:
** 1964-65, 1974-75 i 1975-76
* Campionat d'Espanya:
** 1969, 1974, 1977

### Espanya

* Campionat del Món:
** 1966, 1970, 1972, 1976
* Campionat d'Europa:
** 1969
* Copa de les Nacions:
** 1967, 1975

## Referències

* 1 2 3 «La selección nacional el números». Mundo Deportivo, 11-04-1970. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 4 «Biografia». labiografia.com. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Un coloso sobre patines». El País. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ Mundo Deportivo, 8 de setembre de 1999, Los míticos Carlos Trullols y Ramon Nogué representan al hockey sobre patines en la elección de los mejores deportistas españoles del siglo

## Enllaços externs

* Catalunya Ràdio, Quan només era esport. Pere Escobar parla amb Ramon Nogué, exjugador d'hoquei patíns, líder del mític C. P. Voltregà dels anys 70.
# Roerdalen

Roerdalen (limburguès Roerdale) és un municipi de la província de Limburg, al sud-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 21.315 habitants repartits sobre una superfície de 88,65 km² (dels quals 0,55 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Roermond i Niederkrüchten, a l'oest amb Maasgouw, a l'est amb Wegberg i al sud amb Echt-Susteren, Heinsberg, Waldfeucht i Wassenberg.

## Centres de població

També inclou les parròquies d'Aan de Berg, Etsberg, Holst, Lerop, Paarlo, Reutje, Varst i Vlodrop-Station

## Llocs d'interès

* La ruïna del Castell de Montfort, construït per Enric III de Gueldre, príncep-bisbe de Lieja

## Administració

El consistori municipal consta de 19 membres, format des del 2006 per:
* CDA (oposició): 4 regidors;
* Lijst Nissen (oposició): 4 regidors;
* Lijst 8/Jongerenlijst (coalició): 3 regidors;
* Roerstreek Lokaal (coalició): 7 regidors;
* VVD (coalició): 1 regidor

## Enllaços externs

* www.roerdalen.nl
# Cellera de Vila-roja

La Cellera de Vila-roja és el recinte medieval d'estil romànic que envoltava el poble de Vila-roja, del terme comunal de Costoja, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
Envoltava la totalitat del petit poble, la cellera primigènia formada per les cases agrupades entorn de l'església parroquial de Sant Miquel i del seu cementiri.
A migdia i a orient de l'església es troben restes del recinte fortificat: la base d'una torre circular, que es conserva fins a uns 4 metres d'alçada, amb la base atalussada. Restes de murs enllacen amb l'església i amb altres bastiments desapareguts. Força restes de parets es troben en aquell sector, en part formant part d'una casa de tres plantes modernament reformada. A l'altra casa existent en el poble, a ponent de l'església, també hi ha restes d'una vella construcció, amb dos arcs de mig punt fets amb dovelles de pedra tosca.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Paçà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Castells i fortificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Recinte fortificat de Paçà». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ La Cellera de Vila-roja en els ortofotomapes de l'IGN
# Lloret capgroc

El lloret capgroc (Geoffroyus heteroclitus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones boscoses de les terres baixes de l'Arxipèlag Bismarck, illes Lihir i Illes Salomó.

## Descripció

Mesura al voltant de 25 cm de llarg. Presenta un plomatge de color verd en la major part del seu cos, amb el cap groga en el cas dels mascles, envoltada pel coll gris blavós o violeta segons les subespècies. En canvi les femelles tenen el cap gris. El seu bec és groguenc i molt corbat cap avall, i les seves potes grisenques.