OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sicari

Sicari o sicarii ve del plural llatí de sicarius, que significa 'daga' referint-se a l'home que porta la daga o a un assassí a sou. El terme fou aplicat als insurrectes jueus de Judea abans de la destrucció de Jerusalem de l'any 70 que volien expulsar els romans i els seus partidaris de les terres d'Israel. En la seva obra Antiguitats Judaiques (xx.208), l'historiador jueu Flavi Josep esmenta que: "Quan Albinus arribà a la ciutat de Jerusalem, assegurar la pau en la terra, exterminant la major part del Sicari".
Els sicaris recorrien a l'assassinat per obtenir el seu objectiu. Sota la seva capa de vestir amagaven la sica, o daga petita, de la qual rebien el nom. En les assemblees populars, particularment durant el pelegrinatge al temple, apunyalaven els seus enemics (romans o simpatitzants romans). Literalment, sicari significava "home-daga".
Actualment sicari és l'assassí que mata per encàrrec o contracte.

## Rebel·lió jueva

Al principi de la rebel·lió jueva (66), els sicaris, amb l'ajuda d'altres zelotes, van entrar a Jerusalem i cometeren una sèrie d'atrocitats, per forçar la població a lluitar. En el Talmud explica que van destruir el subministrament d'aliments de la ciutat per forçar la gent a lluitar contra el setge romà en comptes de negociar la pau. Els seus líders més importants foren Menahem, Eleazar ben Jair i Simó bar Giora. Eleàzar ben Jair es va escapar de l'atac romà, i juntament amb un petit grup de seguidors fugí a la fortalesa abandonada de Masada, on seguí amb la resistència contra els romans fins a l'any 73, en què els romans prenen la fortalesa i la majoria dels seus defensors moren dins.

## Judes Iscariot

En el nom de Judes Iscariot, l'apòstol que traí Jesús, l'epítet Iscariot és interpretat per la majoria dels erudits com una transformació hel·lenitzada de sicarii. El sufix "-ot" significa "pertinença a"; en aquest cas, als sicaris. Aquest significat es perd quan els Evangelis són traduïts a l'hebreu modern i Judes és traduït com Ish-Kerayot, denominació que el descriu com un home dels suburbis de la ciutat. Robert Eisenman presenta la visió diferent dels historiadors seculars en identificar-lo en canvi com Judes el Sicari. La majoria de les consonants i vocals coincidien, Sicarioi/Sicariōn; en el Nou Testament, Iscariot.

## Referències

* ↑ Eisenman, Robert. James the Brother of Jesus: The Key to Unlocking the Secrets of Early Christianity and the Dead Sea Scrolls (en anglès). Ed. Viking, 1997, pàg. 179. ISBN 014025773X.

## Vegeu també

* Hashshashin
* Flavi Josep
* Judes Iscariot
# Pàrxikov

Pàrxikov (en rus: Сосенки) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens rus del 2019 tenia 850 habitants. Pertany al districte de Tsimliansk.

## Referències

* ↑ «История Саркела». Arxivat de l'original el 2013-10-04. [Consulta: 14 abril 2011].
# Puig de l'Home Mort

«Puig de l'Home Mort» té aquests significats:
* Puig de l'Home Mort: muntanya del límit dels termes comunals d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, de l'Alta Cerdanya, de Formiguera, de la comarca del Capcir, tots dos de la Catalunya del Nord, i d'Orlun, de la comarca occitana del País de Foix
* Puig de l'Home Mort: muntanya del límit dels termes comunals de Planès i de Sant Pere dels Forcats, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord
# Sorà d'Efes el Vell

Sorà d'Efes el Vell (en grec antic Σωρανός, en llatí Soranus) era un metge grec nadiu de la ciutat d'Efes, fill de Menandre i de Foebe.
Va exercir la seva professió inicialment a Alexandria (Egipte) i, més tard, va anar a Roma en el regnat de Trajà i Hadrià (al primer quart del segle ii). L'esmenta Suides, que diu que va compondre diversos treballs excel·lents. Segons Fabricius, era de l'escola metòdica i hauria escrit De Coenotetis en almenys dos llibres. Algunes obres de Soranus, no se sap si li corresponen a ell o a Sorà d'Efes el Jove (vegeu la llista d'obres a Sorà d'Efes el Jove).

## Vegeu també

* Sorà d'Efes el Jove.

## Referències

* ↑ «3. Soranus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Sorókino

«Sorókino» té aquests significats:
* Sorókino (Saràtov), localitat de l'óblast de Sorókino, a Rússia
* Sorókino (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Sorótxinsk

Sorótxinsk (en rus Сорочинск) és una ciutat de l'óblast d'Orenburg, a Rússia. És sobre el riu Samara, un afluent del Volga, a 151 al nord-oest d'Orenburg. Sorótxinsk fou fundada el 1737 com una fortalesa amb el nom de Sorótxinskaia. El nom provenia d'un afluent del Samara, el Soroka. Poc després va crear-se un poblat al voltant, amb el nom de Sorótxinskoie. Durant la revolta de Pugatxov fou presa i destruïda pels rebels el 1774. Més endavant va perdre el seu paper defensiu i va esdevenir una localitat normal. El 1876 va ser connectada amb el ferrocarril, que va propiciar el comerç i la indústria en la població. Va rebre l'estatus de ciutat el 1945 i va ser aleshores rebatejada amb el nom de Sorótxinsk.
# Solidesa

* Per a altres significats sobre l'estat de la matèria, vegeu «sòlid».
En lògica, la solidesa és la propietat que tenen els arguments quan són vàlids i les seves premisses són totes vertaderes. Si un argument és deductivament vàlid i és sòlid, la seva conclusió serà necessàriament veritable.

## Validesa i solidesa

Per exemple, considerem el següent argument:
* Tots els homes són mortals.
* Tots els grecs són homes.
* Per tant, tots els grecs són mortals.
Aquest argument és sòlid, perquè d'una banda és vàlid, i per altra banda les premisses són totes vertaderes. Però considereu el següent argument:
* Tots els homes són mortals.
* Totes les plantes són homes
* Per tant, totes les plantes són mortals.
Aquest argument no és sòlid, perquè encara vàlid, una de les premisses és falsa. Finalment, considerem el següent argument:
* Tots els homes són mortals.
* Tots els ànecs són animals.
* Per tant, tots els animals són mortals.
Aquest argument tampoc és sòlid, perquè encara que les premisses són totes vertaderes, l'argument no és vàlid. En res canvia que la conclusió sigui també vertadera.

## Bibliografia

* Hinman, P.. Fundamentals of Mathematical Logic. A K Peters, 2005. ISBN 1-56881-262-0. (anglès)
* Copi, Irving. Symbolic Logic. 5th. Macmillan Publishing Co., 1979. ISBN 0-02-324880-7. (anglès)
* Boolos, Burgess, Jeffrey. Computability and Logic, 4th Ed, Cambridge, 2002. (anglès)

## Referències

* ↑ «Soundness». A: Robert Audi. The Cambridge Dictionary of Philosophy (en anglès). 2nd Edition. Cambridge University Press.
* ↑ «Soundness | logic | Britannica» (en anglès). [Consulta: 16 juny 2023].
* ↑ «Validity and Soundness | Internet Encyclopedia of Philosophy» (en anglès). [Consulta: 17 juny 2023].

## Vegeu també

* Cogència
* Lògica
# Puig dels Gascons

El Puig dels Gascons és una muntanya de 356,9 metres que es troba entre les comunes de Banyuls de la Marenda i de Portvendres, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situat a la zona nord-oest del terme de Banyuls de la Marenda, i a la sud-oest del de Portvendres.

## Referències

* ↑ El Puig dels Gascons en els ortofotomapes de l'IGN
# Qingming

El qingming (xinès tradicional: 清明節, xinès simplificat: 清明节, pinyin: Qīngmíng jié, literalment 'Festival de la puresa brillant') és un festival xinès on s'acudeix a escombrar la tomba dels avantpassats, netejar-la, treure les males herbes i a retre'ls homenatge. Se'ls porta també menjar i ofrenes perquè protegeixin la família. Té el seu origen en un festival anterior, anomenat Hanshi, instaurat pel Duc Wen de Jin per homenatjar el seu servent preferit. També s'homenatgen en aquest dia els morts en les Protestes de la plaça de Tian'anmen de 1989, si bé de manera no oficial. Per recordar els que ja han mort i poden intercedir davant dels déus es cremen uns bitllets amb desitjos i pregàries. En els temps moderns s'han substituït de vegades per ofrenes de flors. El qinming se celebra també entre comunitats de la diàspora xinesa i en altres països asiàtics, amb variants locals del nom.
Després de la visita a la tomba, té lloc una festa on es balla i es menja en família. En algunes zones el menjar ha de ser cru, ja que es prohibeix encendre focs per respecte als morts. Alguns plats típics del festival són els dumpling farcits (boletes d'arròs embolcallades de pasta de mongeta verda i amb verdures a l'interior), els pastissos cruixents i una espècie de crep feta d'ordi. En algunes regions també és costum menjar plats a base de cargols. Abans del segle xx, al sud del país es decoraven ous. Els infants volen estels que tenen la forma d'animals propis de l'òpera. A la nit continuen volant però se'ls afegeixen petites llanternes que fa que semblin estrelles. Antigament després del festival es tallava la corda perquè l'estel alliberat pugés al cel com a signe de bona sort.
Com que el festival cau la primera setmana d'abril, s'hi han associat diversos ritus agrícoles d'inici de la temporada de primavera. Un d'ells és la processó amb branques de salze en alguns pobles per protegir els camps dels mals esperits. Aquest ritual se celebra a la província de Henan des del segle i. Les branques beneïdes es col·loquen després sobre la porta de casa. Un altre ritual és pregar mentre es comencen a llaurar els camps, ja que es considera que a partir del festival les temperatures pugen i no moriran les llavors.
Igualment és la data quan les parelles comencen a sortir juntes de manera oficial fins al casament. Les fulles de te collides abans d'aquest dia es consideren de més bon gust i tenen un preu més alt al mercat. La festa apareix en nombroses pintures i obres literàries, entre les quals destaquen el poema homònim de Du Mu i la pintura de Zhang Zeduan.
El festival combina moments alegres i tristos: alegres per l'inici de la primavera i la celebració de la vida però també tristos pel record dels qui ja no hi són. Per això simbolitza tota l'existència, on conviuen les emocions perquè la gent neix i mor en un cicle inevitable. L'origen, on un servent lleial mor però alhora rep l'agraïment del seu senyor, combina igualment aquest caràcter ambivalent.

## Referències

* ↑ Peter Hessler, River town, Harper Collins, 2001
# Qingpu

Qingpu (en xinès, 青浦; pinyin, Qīngpǔ; literalment, «badia Jove») és un districte del municipi de Xangai, Xina. Qingpu és a prop de l'estany d'aigua dolça de Xangai, el llac Dianshan, que proveeix a tota la ciutat. Qingpu pren el seu nom del riu Huangpu per la seva proximitat, per això té una de les zones més riques en aigua i l'agricultura més desenvolupada de la regió. La població de Qingpu (a finals de 2010) era de 456 834 habitants i té una superfície total de 675,11 km².
Qingpu està situat en els suburbis occidentals de Xangai, és adjacent a Jiangsu i Zhejiang.

## Administració

El districte de Qingpú es divideix en 8 poblats i 3 subdistrictes.
* Subdistricte Xiayang (夏阳街道)
* Subdistricte Yingpu (盈浦街道)
* Subdistricte Xianghuaqiao (香花桥街道)
* Poblat Zhaoxiang (赵巷镇)
* Poblat Xujing (徐泾镇)
* Poblat Huaxin (华新镇)
* Poblat Chonggu (重固镇)
* Poblat Baihe (白鹤镇)
* Poblat Zhujiajiao (朱家角镇)
* Poblat Liantang (练塘镇)
* Poblat Jinze (金泽镇)

## Persones il·lustres

* Chen Yun (xinès simplificat: 陈云, xinès tradicional: 陳雲, pinyin: Chén Yún) (1905 - 1995). Polític

## Clima

Parámetres climátics mitjans de Qingpú (1971-2000) :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Sep. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Temp. máx. mitjana (°C) | 8.1 | 9.2 | 12.8 | 19.1 | 24.1 | 27.6 | 31.8 | 31.3 | 27.2 | 22.6 | 17.0 | 11.1 | 20.2 |
| Temp. mín. mitjana (°C) | 1.1 | 2.2 | 5.6 | 10.9 | 16.1 | 20.8 | 25.0 | 24.9 | 20.6 | 15.1 | 9.0 | 3.0 | 12.9 |
| Precipitació total (mm) | 50.6 | 56.8 | 98.8 | 89.3 | 102.3 | 169.6 | 156.3 | 157.9 | 137.3 | 62.5 | 46.2 | 37.1 | 1164.5 |
| Días de precipitacions (≥ 1 mm) | 9.7 | 10.3 | 13.9 | 12.7 | 12.1 | 14.4 | 12.0 | 11.3 | 11.0 | 8.1 | 7.0 | 6.5 | 129 |
| Hores de sol | 123.0 | 115.7 | 126.0 | 156.1 | 173.5 | 147.6 | 217.8 | 220.8 | 158.9 | 160.8 | 146.6 | 147.7 | 1894.5 |
| Humetat relativa (%) | 75 | 74 | 76 | 76 | 76 | 82 | 82 | 81 | 78 | 75 | 74 | 73 | 76.8 |
| Font: 中国气象局 17 de març de 2009 ||||||||||||||
# Qingsongita

La qingsongita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el seu nom del Dr. Qingsong Fang (1939-2010), professor a l'institut de geologia de la Chinese Academy of Geological Sciences, qui va descobrir els primers diamants al Tibet a finals dels anys 70.

## Característiques

La qingsongita és l'anàleg en estat natural de la forma cúbica del nitrur de bor, sent la seva fórmula química BN. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 9 i 10, sent un mineral molt dur. La forma artificial d'aquest nitrur (anomenada "borazon") es fa servir de manera industrial com a abrasiu, d'ençà que va ser sintetitzada l'any 1957, 52 anys abans que fos trobada de manera natural a la naturalesa l'any 2009. Va ser aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional com a espècie vàlida l'any 2013. És l'únic mineral de bor que es coneix que es forma a les profunditats del mantell de la Terra.

## Formació i jaciments

Se n'ha trobat en ofiolites, derivades de ~300 quilòmetres de profunditat en el mantell de la Terra, a les cromitites de Luobusha (Regió Autònoma del Tibet, República Popular de la Xina). Sol trobar-se associada a altres minerals com: osbornita, cianita o coesita.

## Referències

* ↑ «Qingsongite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «Goldschmidt Abstracts 2010 – M». Geochimica et Cosmochimica Acta, 74, 12, 01-06-2010, pàg. A649–A743. DOI: 10.1016/j.gca.2010.04.039.
# Qinhuangdao

Qinhuangdao (en xinès simplificat: 秦皇岛, xinès tradicional: 秦皇島, pinyin: Qínhuángdǎo, Wade-Giles: Ch'in Huang Tao, transcripció antiga: Chinwangtao) és una ciutat a nivell de prefectura de la província de Hebei, a la Xina. Es troba a uns 300 km l'est de Pequín, al mar de Bohai, el golf de la Mar Groga.
Des de l'augment de Tianjin a escala de municipi, Qinhuangdao és el principal port de la província de Hebei. L'emperador de Qin, Qin Shihuang, va dir que va buscar la immortalitat en una illa del districte d'Haigang, però no la va trobar.
Qinhuangdao té principalment tres zones desenvolupades:
* Beidaihe: un balneari situat a la costa. Moltes de les decisions polítiques que afecten a la Xina s'han realitzat allà, sent l'equivalent a Maine o Camp David a Maryland, els Estats Units.
* Districte d'Haigang: una ciutat portuària. Llar de la Universitat de Yan Shan, la universitat més important de la província del Nord-oest de Hebei.
* Shanhaiguan: una popular destinació turística, sent característic l'extrem aquest de la Gran Muralla Xinesa.
Al començament de la guerra civil xinesa, les forces de l'Exèrcit Nacional Revolucionari de Du Yuming van aterrar a la ciutat al començament de l'ofensiva del govern nacionalista contra el Partit Comunista Xinès a la Manxúria ocupada pels soviètics. No van poder desembarcar més al nord perquè altres ports estaven ocupats per la Unió Soviètica o ja estaven guarnits per les forces militars que es convertirien en l'Exèrcit Popular d'Alliberament.
L'Estadi Olímpic de Qinhuangdao va ser usat com a seu de les Competicions Olímpiques (preliminars de futbol) durant els Jocs Olímpics de Pequín 2008.

## Divisions administratives

* Districte d'Haigang (海港区)
* Districte de Shanhaiguan (山海关区)
* Districte de Beidaihe (北戴河区)
* Comtat de Changli (昌黎县)
* Comtat de Funing (抚宁县)
* Comtat de Lulong (卢龙县)
* Comtat autonòmic de Qinglong Manchu (青龙满族自治县)

## Ciutats agermanades

Qinhuangdao està agermanada amb:
* Gangdong, Corea del Sud
* Lugo, Espanya
* Miyazu, Japó
* Pesaro, Itàlia
* Seosan, Corea del Sud
* Toledo, els Estats Units
* Tomakomai, Japó
* Toyama, Japó

## Referències

* ↑ 郑平. China's Geography (en anglès). 五洲传播出版社, 2006, p. 61. ISBN 978-7-5085-0914-3.
* ↑ Wang, Jing’ai; Liang, Shunlin; Shi, Peijun. The Geography of Contemporary China (en anglès). Springer Nature, 2022-06-28, p. 332. ISBN 978-3-031-04158-7.
* ↑ «Qinhuangdao». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ Dikötter, Frank. The Tragedy of Liberation: A History of the Chinese Revolution 1945-1957 (en anglès). A&C Black, 2013-08-29, p. 14-15. ISBN 978-1-4088-3759-7.
* ↑ Wu, Desheng Dash; Zhou, Yong. Modeling Risk Management for Resources and Environment in China (en anglès). Springer Science & Business Media, 2011-07-24, p. 146. ISBN 978-3-642-18387-4.
# Pyro... The Thing Without a Face

Pyro... The Thing Without a Face (també coneguda com a Wheel of Fire i estrenada a Espanya com Fuego) és una pel·lícula de terror hispano-estatunidenca dirigida el 1964 per Juli Coll i Claramunt.

## Argument

Vance Pierson és enginyer amb una dona i una filla, que té una aventura amb una vídua, Laura. Vol acabar amb l'afer però la Laura es molesta i cala foc a la casa de la família. El foc mata la família de Vance i el desfigura. Buscarà venjança de la seva antiga amant.

## Repartiment

* Barry Sullivan - Vance Pierson
* Martha Hyer - Laura Blanco
* Sherry Moreland - Verna Pierson
* Luis Prendes - Inspector de policia
* Fernando Hilbeck - Julio
* Soledad Miranda -s Liz Frade

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar per primera vegada a DVD per Troma el 27 de febrer de 2001.

## Recepció

TV Guide va atorgar a la pel·lícula 2/5 estrelles, criticant el guió, el diàleg i la concentració excessiva de la pel·lícula entre Hyer i Sullivan. Tanmateix, van felicitar els efectes de maquillatge de la pel·lícula i el final previsible, però ben manejat. Al lloc web Fantastic Movie Musings and Ramblings, Dave Sindelar va assenyalar que la pel·lícula era òbvia i directa, però va felicitar l'atenció de la pel·lícula pels detalls i les actuacions fortes.

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1964 el compositor Josep Solà i Sànchez va rebre el premi a la millor música.

## Referències

* ↑ "WHEEL OF FIRE". Monthly Film Bulletin. London31.360 (Jan 1, 1964): 151.
* ↑ «Pyro (1964) - Julio Coll». AllMovie. [Consulta: 13 agost 2018].
* ↑ «Pyro - Movie Reviews and Movie Ratings». TV Guide. [Consulta: 13 agost 2018].
* ↑ «Pyro (1964)». Dave Sindelar. [Consulta: 13 agost 2018].
* ↑ Premios cinematográficos del Sindicato Nacional del Espectáculo, ABC, 2 de febrer de 1965

## Enllaços externs

* Pyro a Catàleg de l'American Film Institute (anglès)
* Pyro a TCM Movie Database (anglès)
# Quatre-cents quatre

Quatre-cents quatre (o 404) és un nombre natural sencer. Se situa entre 403 i 405.

## Curiositats

* És parell.
* És el nom de l'error 404.
* És capicua o palíndrom.
* És un any.

## Referències

* ↑ «Nombres naturals. A000027» (en anglès). OEIS. [Consulta: 26 maig 2021].
* 1 2 «Year 404 Calendar – United States» (en anglès). [Consulta: 26 maig 2021].
* ↑ «Nombres parells. A005843» (en anglès). OEIS. [Consulta: 26 maig 2021].
* ↑ «404 Not Found - rfc7231» (en anglès). datatracker.ietf.org. [Consulta: 26 maig 2021].
* ↑ «Palíndroms. A002113» (en anglès). OEIS. [Consulta: 26 maig 2021].
# Quadrangle Ishtar Terra

El quadrangle Ishtar Terra és un dels quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 10.000.000 (identificat amb el codi I-2490) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 57º a 90° N, i longitud entre 0° a 360° E.
Deu el seu nom a l'Ishtar Terra.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Ishtar Terra, I-2490
# Quadrangle Kaiwan Fluctus

El quadrangle Kaiwan Fluctus és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-44) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 25º a 50° S, i longitud entre 0° a 30° E.
Deu el seu nom al Kaiwan Fluctus.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Kaiwan Fluctus, V-44
# Solella del Coll

La Solella del Coll és una solana del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada al sud-oest de la masia del Coll, a la dreta del torrent de l'Om. Es troba al nord dels Pins Grossos i al sud-oest del Serrat del Trompa.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Solre-le-Château

Solre-le-Château és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.819 habitants. Es troba a 100 km de Lilla i de Brussel·les (B), a 45 km de Valenciennes, a 40 km de Mons i Charleroi (B), i a 14 km d'Avesnes-sur-Helpe, Maubeuge i Fourmies.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.005 | 2.050 | 2.142 | 2.153 | 1.951 | 1.861 | 1.834 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Philippe Lety | PS |
# Sološnica

Sološnica és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1376.
# Stetsonville

Stetsonville és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 563 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stetsonville tenia 563 habitants, 230 habitatges, i 158 famílies. La densitat de població era de 587,5 habitants per km².
Dels 230 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.045 $ i la renda mediana per família de 40.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.563 $ mentre que les dones 23.875 $. La renda per capita de la població era de 15.531 $. Aproximadament el 3,2% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stetsonville» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stetsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.