OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# I Want You (cançó de Savage Garden)

"I Want You" és el primer senzill que va publicar la banda australiana Savage Garden. Es va publicar el 1996 al seu país i el 1997 internacionalment. Posteriorment van llançar el seu àlbum de debut epònim.
Després de l'èxit de "Truly Madly Deeply" i "To the Moon and Back", Savage Garden va rellançar el senzill el desembre de 1998 amb el títol de "I Want You '98" i la remescla anomenada Bascombe Mix. Es van publicar dos videoclips de la cançó, un de baix pressupost a Austràlia i un d'alt pressupost a la resta del món. El primer es va llançar a Austràlia el 1996 mentre que el segon, dirigit per Nigel Dick, es va llançar posteriorment als Estats Units i després a la resta de països.

## Llista de cançons

| Europa CD1 (1998) "I Want You" (versió ràdio) – 3:37 "I Want You" (Hot Radio Mix – 3:33 CD2 (1998) "I Want You" (versió ràdio) – 3:37 "I Want You" (Pee Wee Club Mix – 6:30 "Tears of Pearls" – 3:52 "Mine (And You Could Be)" – 4:29 Regne Unit CD "I Want You" (versió àlbum) "I Want You" (Xenomania Funky Mix) "I Want You" (Xenomania 12" Club Mix) "I Want You" (Sharp Miami Mix) Casset (1997) "I Want You" (versió àlbum) "Promises" CD1 (1998) "I Want You '98" (Bascombe Mix) "I Want You '98" (Sash! Radio Edit) "To the Moon and Back" (versió karaoke) CD2 (1998) "I Want You '98" (Sash! Extended Mix) "I Want You" (Sharp Miami Mix) "I Want You" (Xenomania Funky Mix) Casset (1998) "I Want You '98" (Bascombe Mix) "I Want You '98" (Sash! Radio Edit) | Austràlia Edició estàndard "I Want You" – 3:53 "Fire Inside the Man" – 4:11 Edició limitada "I Want You" (versió ràdio original) – 3:54 "I Want You" (Flu Club Mix) – 6:22 "I Want You" (Pee Wee Club Mix) – 6:30 "I Want You" (Flu Radio Edit) – 3:44 "I Want You" (Flu Midnight Mix) – 6:24 Amèrica CD1 "I Want You" – 3:53 "Tears of Pearls" – 3:46 CD2 "I Want You" (versió àlbum) – 3:53 "I Want You" (Jason Nevins' Radio Remix) – 3:37 "I Want You" (Bastone Club Mix) – 8:30 "I Want You" (I Need I Want Mix) – 7:55 "I Want You" (Hot Radio Mix) – 3:33 Japó "I Want You" (versió àlbum) – 3:53 "I Want You" (Jason Nevins' Radio Remix) – 3:37 "I Want You" (Bastone Club Mix) – 8:30 "I Want You" (I Need I Want Mix) – 7:55 "I Want You" (Hot Radio Mix) – 3:33 |

## Posicions en llista

| Llista (1996/1997) | Posició |
| Austràlia | 4 |
| Canadà | 1 |
| França | 15 |
| Nova Zelanda | 13 |
| Regne Unit | 11 |
| Estats Units Billboard Hot 100 | 4 |

## Referències

* ↑ Anderson, Kyle. «Savage Garden Knew They Loved ‘Popology’ Before They Met It» (en anglès). MTV News, 21-04-2010. Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 1r maig 2016].
* ↑ «Savage Garden» (en anglès). Encyclopedia.com. Cengage Learning, 2004. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «SAVAGE GARDEN - I WANT YOU (SONG)» (en anglès). .Australian-charts.com. [Consulta: 17 gener 2016].
# Club Atlético Tigre

El Club Atlético Tigre és un club de futbol argentí de la ciutat de Victoria, Partido de San Fernando, a la província de Buenos Aires.
El club va ser fundat el 3 d'agost 1902 a la ciutat de Tigre, amb el nom de Club Atlético Juventud del Tigre, que canvià el 1911 per Club Atlético del Tigre i el 1915 per Club Atlético Tigre. El 1936 es traslladà a La Victoria a San Fernando.

## Palmarès

* Primera B 1945,
* Primera B 1953,
* Primera B 1979,
* Primera B Metropolitana - Clausura 1994,
* Primera B Metropolitana - Apertura 2004,
* Primera B Metropolitana - Clausura 2005,

## Jugadors destacats

* Héctor De Bourgoing (1954-1956)
* Luis Carniglia (1930s)
* Raul de La Cruz Chaparro (1975-1978/ 1986)
* Bernabé Ferreyra (1927-1932)
* Leonardo Andres Iglesias (2005)
* Mariano Julio Izco (2005-2006)
* Ezequiel Carlos Maggiolo (1996-1999)
* Juan Marvezzi (?)
* Norberto Doroteo Méndez (1954-1956)
* Edgardo Luis Paruzzo (1980-1989)
* Walter Hector Pajón (1983-1988)
* Jaime Sarlanga (1935-1936)
* Enrique Wolff (1981)
* Javier Yacuzzi (2002-2003)
* Adolfo Zumelzú
* Román Martínez (2006-2008)

## Galeria

| Bernabé Ferreyra Estadi Monumental de Victoria | Juan Andrés Marvezzi Vista de la tribuna de l'estadi | Raúl de La Cruz Chaparro |

## Enllaços externs

* Club Atlético Tigre - Lloc web oficial
* Tigre Vision Arxivat 2008-03-28 a Wayback Machine.
# Ranjani Shettar

Ranjani Shettar és una artista nascuda l'any 1977 a l'Índia, a Bangalore on viu i treballa actualment. És llicenciada en belles arts amb master d'escultura per la Karnataka Chirakala Parishath de Bangalore. Shettar crea instal·lacions escultòriques que juguen amb la poètica de l'espai, els volums, la llum i l'ombra i emfatitzen l'efecte de l'evolució urbanística envaint la natura. Ranjani Shettar utilitza com a base dels seus treballs materials naturals tradicionals: fusta, vímet, cotó, cera d'abelles o fang amb d'altres transformats per la indústria: metall, làtex, silicona o PVC, enfrontant la tradició i el desenvolupament.

## Obra

Ranjani Shettar s'inspira en el que veu des de casa a Bangalore. la importància dels elements, els monzons, la rosada, el vent, la llum del sol i, com aquests, incideixen en els organismes.
A la instal·lació Just a bit more (2005-2006) Ranjani Shettar imita la natura esculpint formes que recorden les teles d'aranya o els ruscs. Amb reiterats elements minimalistes que també es troben a Live on Mars (2008) construeix un món eteri, fràgil. L'any 2009 Shettar crea un grup de figures, Bird Song fetes amb musselina i perfils de metall. Són formes líriques que suggereixen les plomes i el vol, suspeses, com notes flotants d'una melodia que evoca la bellesa passatgera de la natura.
L'obra de Ranjani Shettar és càlida, laboriosa i màgica sense ocultar els procediments pels quals se sostenen les peces, tenses, ondulants o en equilibri a terra com tòtems. Per a la producció dels milers de peces necessàries per a la construcció de Touch me not, Flame of the Forest (2011) o Dewdrops and Sunshine (2012) és necessària la tradició manufacturera de l'Índia i una bona coordinació de l'equip per al muntatge.
La refosa d'elements antics i contemporanis, les formes universals, aprehensibles per tothom, la barreja de sentiments pedagògics i ecològics fan que l'obra de Ranjani Shettar desbordi els límits culturals i geogràfics.

## Referències

* ↑ «Escola de Belles Arts» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-10-11. [Consulta: 1r març 2015].
* ↑ «Referències als articles publicats sobre les exposicions» (en anglès). Talwar Gallery- New York- New Delhi. [Consulta: 1r març 2015].
* ↑ «Just a bit more» (en anglès). MoMa. [Consulta: 1r març 2015].
* ↑ «Ranjani Shettar» (en anglès). The New York Times, secció d'art de. Holland Kotter, 14-01-2010 [Consulta: 1r març 2015].
* ↑ «Installing Ranjani Shettar's Touch Me Not» (en sense comentaris, només ritmes musicals). NGV Melbourne, 15-12-2014. [Consulta: 1r març 2015].
# Esteban Rovira Pacheco

Esteban Rovira Pacheco (Segòvia, 12 d'abril de 1902 - El Salvador, 1973) va ser un militar espanyol lleial a la República durant la Guerra Civil Espanyola. Va tenir el càrrec de tinent de carrabiners, va manar la 42a Brigada i les divisions 12a, 15a i 17a.

## Biografia

Nascut a Segòvia el 1902, havia ingressat al Cos de Carrabiners. Al començament de la guerra es trobava destinat en el col·legi de Carrabiners que hi havia a El Escorial (Madrid).
Durant la defensa de Madrid va estar a càrrec de les forces defensores a Carabanchel Bajo i a Villaverde (Vèrtex Basurero) durant el 27 de novembre de 1936. El 12 de gener de 1937 és ascendit a comandant, aconseguint destacar en la defensa de la zona del parc Lineal del Manzanares. L'1 de gener de 1937 s'havia organitzat en el front de Madrid la 42a Brigada Mixta, unitat que es va adjudicar a Rovira. Fins a l'època en què va ser rellevat del comandament, 15 de maig, les accions de la brigada no van destacar fora de l'habitual (guerra de trinxeres, petites escaramusses, etc).
Immediatament després va passar a manar 12a Divisió, i en poc després, a l'octubre, va ser nomenat comandant de la 17a Divisió, substituint a l'alemany Hans Kahle que havia ostentat el comandament fins llavors. El 30 d'abril de 1938 va passar a manar la 15a Divisió, encara que per poc temps, ja que va deixar el comandament el 19 de juny. Va acabar la guerra amb el grau de tinent coronel, sent fet presoner per les forces franquistes.
En finalitzar la guerra, el 23 d'agost de 1939 és condemnat a afusellament pel delicte d'«adhesió a la rebel·lió». Finalment les amistats aconsegueixen disminuir la pena i fuig a l'estranger. Viatja per diversos països de Llatinoamèrica entre els quals s'inclou Mèxic. Rovira s'estableix finalment a El Salvador, país on contreu matrimoni amb Elba Zepeda, amb qui va tenir set fills. Morí el 1973.

## Referències

* ↑ Ramón Salas Larrazábal (1973). Historia del ejército popular de la República. vol. I, Editora Nacional, pag. 660
* ↑ Carlos Engel (2005) [1999]. Historia de las brigadas mixtas del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pp. 188, 290 & 291
* 1 2 3 Carlos Engel (2005) [1999]. Historia de las brigadas mixtas del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pàg. 71
* ↑ José Manuel Martínez Bande (1981). La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida, Madrid: San Martín, pàg. 126
* ↑ Carlos Engel (2005) [1999]. Historia de las brigadas mixtas del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pàg. 291
* 1 2 Carlos Engel (2005) [1999]. Historia de las brigadas mixtas del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pàg. 290
* ↑ Michael Alpert (2013). The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936–1939, Cambridge University Press, pàg. 349
# Reis mandrosos

Reis mandrosos (en francès rois fainéants) era un sobrenom que van rebre els reis merovingis que van governar els regnes francs cap al final d'aquella dinastia, especialment des de la mort del rei Dagobert I, degut principalment a la seva desídia. En general, van ser reis dèbils, d'iniciativa escassa o nul·la, governats per les seves esposes i famílies, o bé víctimes d'intrigues palatines, i que prestaven escassa atenció a la política.
Així que passava el temps el funcionari encarregat de l'administració domèstica (el majordom de palau, nom derivat del director de la casa, el major domus) va anar incorporant sobre si mateix la tasca de governar. Exemples d'aquests casos era la dinastia formada per Pipí d'Héristal, Carles Martell i Pipí I el Breu.
Aquesta denominació prové d'Einhard, el biògraf de Carlemany, que els anomena així a la seva obra Vita Karoli Magni, escrita al segle IX que justificava l'ascensió al tron de la Dinastia carolíngia, perquè els merovingis "només tenien de reis el nom".
El primer que va rebre aquest nom va ser Sigebert III fill de Dagobert I, que tenia per majordoms Pipí de Landen i el seu fill Grimoald I. El rei mandrós següent va ser Clodoveu II, que tenia Erquinoald de majordom. Després hi va haver Clotari III, Khilderic II, Clodoveu IV… fins a l'últim rei merovingi, Khilderic III, que va ser deposat per Pipí I el Breu iniciant la dinastia carolíngia.

## Referències

* ↑ Verseuil, Jean. Les rois fainéants: de Dagobert à Pépin le Bref, 629-751. París: Criterion, 1996, p. 118-120. ISBN 9782741301363.
* ↑ «Reis mandrosos». GEC. [Consulta: 4 març 2021].
# Xenoctenus unguiculatus

Xenoctenus unguiculatus és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels xenoctènids (Xenoctenidae). Fou descrit per primera vegada per Cândido Firmino de Mello-Leitão el 1938. Aquesta espècie és endèmica de l'Argentina.

## Referències

* 1 2 Mello-Leitão, C. F. de (1938a). Algunas arañas nuevas de la Argentina. Revista del Museo de La Plata (N.S) 1: 89-118.
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Xenoctenus unguiculatus Mello-Leitão, 1938 en la família Xenoctenidae +base de dades. Accés el 24 de gener de 2019.
# Hewlett Neck

Hewlett Neck és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 504 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hewlett Neck tenia 504 habitants, 155 habitatges, i 139 famílies. La densitat de població era de 926,6 habitants/km².
Dels 155 habitatges en un 51% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 85,2% hi vivien parelles casades, en un 1,9% dones solteres, i en un 10,3% no eren unitats familiars. En el 8,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,1% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 171.612 $ i la renda mediana per família de 181.530 $. Els homes tenien una renda mediana de 100.000 $ mentre que les dones 48.333 $. La renda per capita de la població era de 88.049 $. Cap de les famílies i l'1,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hewlett Neck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hewlett Neck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Chris Jackson

Chris Jackson (Napier, 18 de juliol de 1970) és un exfutbolista neozelandès de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Nova Zelanda.
Pel que fa a clubs, destacà a Napier City Rovers, Melbourne Knights i Football Kingz.

## Referències

* ↑ «Honours List». The Ultimate New Zealand Soccer Website. [Consulta: 25 juliol 2008].
* ↑ «A-International Lineups». The Ultimate New Zealand Soccer Website. [Consulta: 12 febrer 2009].
* ↑ «1999 Confederation Cup Squad». NZ Football. Arxivat de l'original el 23 juliol 2008. [Consulta: 3 setembre 2008].
* ↑ «Australian Player Database». OzFootball. [Consulta: 3 setembre 2008].
Ryan Nelsen – Plantilles de navegació amb la selecció neozelandesa :
Selecció de futbol de Nova Zelanda – Copa Confederacions 1999
1 Batty •
2 Zoricich (c) •
3 Douglas •
4 Bunce •
5 Perry •
6 Wilkinson •
7 Burton •
8 Lines •
9 Urlovic •
10 Jackson •
11 Ngata •
12 Atkinson •
13 Bouckenooghe •
14 Nelsen •
15 Vicelich •
16 Coveny •
17 Elrick •
18 Smith •
19 Utting •
20 Nicholson •
Seleccionador: Dugdale
Selecció de futbol de Nova Zelanda – Copa de Nacions de l'OFC de 2000
1 Batty •
2 Nicholson •
3 Stick •
4 Smith •
5 Douglas •
6 Bunce •
7 Vicelich •
8 Zoricich •
9 Atkinson •
10 Elliott •
11 Jackson (c) •
12 Wilkinson •
13 Perry •
14 Davis •
15 Campbell •
16 Killen •
17 Bouckenooghe •
18 Ngata •
19 Urlovic •
20 De Gregorio •
Seleccionador: Dugdale
Selecció de futbol de Nova Zelanda – Copa de Nacions de l'OFC de 2002
1 Batty •
2 Oughton •
3 Jones •
4 Zoricich (c) •
5 Perry •
6 De Gregorio •
7 Burton •
8 Lines •
9 Urlovic •
10 Jackson •
11 Killen •
12 Elliott •
13 Bouckenooghe •
14 Nelsen •
15 Vicelich •
16 Collins •
17 Campbell •
18 Smith •
19 Bannatyne •
20 Davis •
Seleccionador: Waitt
Selecció de futbol de Nova Zelanda – Copa Confederacions 2003
1 Batty •
2 Oughton •
3 Mulligan •
4 Zoricich (c) •
5 Hay •
6 Wilkinson •
7 Vicelich •
8 Lines •
9 Burton •
10 Jackson •
11 Killen •
12 Elliott •
13 Bouckenooghe •
14 Nelsen •
15 Smeltz •
16 Coveny •
17 De Gregorio •
18 Smith •
19 Utting •
20 Davis •
21 Hickey •
22 Wilson •
23 Paston •
Seleccionador: Waitt :
# Ratpenat frugívor de Hart

El ratpenat frugívor de Hart (Enchisthenes hartii) és una espècie de ratpenat que viu a Bolívia, Colòmbia, Costa Rica, El Salvador, l'Equador, els Estats Units, Guatemala, Hondures, Mèxic, Panamà, el Perú i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Esteban Sapir

Esteban Sapir (Buenos Aires, 6 de juny de 1967) és un director, productor, fotògraf, camerògraf i guionista de cinema argentí.
Es va formar com a cineasta a l'ENERC va començar la seva carrera cinematogràfica dirigint publicitats comercials i vídeos musicals. El seu primer llargmetratge, Picado fino de 1996, va intervenir en concursos internacionals de cinema obtenint un esment especial al Festival cinematogràfic de l'Havana, Cuba.

## Filmografia
### Com a director

* 1996 - Picado fino
* 2004 - Shakira: Live and Off the Record
* 2007 - La antena

### Com a guionista

* 1996 - Picado fino
* 2007 - La antena

### Com a camarògraf

* 1995 - La ausencia (curtmetratge)
* 1997 - Prohibido (documental)
* 1997 - Aluap (curtmetratge)
* 1998 - Un crisantemo estalla en cinco esquinas
* 1999 - Esa maldita costilla

### Com a director de fotografia

* 1999 - Río escondido

## Referències

* ↑ Portal Cine Nacional (Argentina)data= 2013. «Esteban Sapir» (en castellà). [Consulta: 9 febrer 2015].
* ↑ Redacción ENERC. «ENERC :: 45º Aniversario» (en castellà). ENERC - Escuela Nacional de Experimentación y Realización Cinematográfica. Arxivat de l'original el 10 de febrer de 2015. [Consulta: 10 febrer 2015].
* ↑ Esteban Sapir: "'La antena' no es ni incomprensible ni lejana, pero sí diferente",20 Minutos, 2 de maig de 2008
* ↑ ESTEBAN SAPIR EMPEZÓ A RODAR SU SEGUNDO LARGOMETRAJE, latinpots, 5 d'agost de 2004
# Resolució 641 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 641 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 30 d'agost de 1989 després de reafirmar les resolucions 608 (1988), 636 (1989) i sabent de la deportació de cinc palestins per Israel als territoris ocupats el 27 d'agost de 1989, el Consell va condemnar les deportacions continuades i va reafirmar l'aplicabilitat del Quart Conveni de Ginebra referint-se a la protecció dels civils en temps de la guerra.
La resolució també va fer una crida a Israel per garantir el retorn segur i immediat dels deportats i cessar les deportacions de civils, que normalment són expulsats al Líban.
La resolució 641 fou aprovada amb 14 vots contra cap, amb l'abstenció dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Security Council Resolution 641 (1989), 30 August 1989». Israeli Ministry of Foreign Affairs, 30-08-1989.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Primera Intifada

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Théodore Baudouin d'Aubigny

Jean-Marie-Théodore Baudouin anomenat «d'Aubigny» (París, 19 d'agost de 1786 - 1866) fou un dramaturg francès.
Fill gran de l'impressor Baudouin, Aubigny es va interessar aviat pel teatre. Es va iniciar l'abril 1815 amb l'assistència de Louis-Charles Caigniez amb el melodrama La Pie voleuse, que va merèixer el títol de comèdia per la seva forma regular i simple. Algun temps més tard, va estrenar a l'Odèon Les Petits Protecteurs, que va escriure sol i que li va assegurar una reputació duradora com a dramaturg.
# Xenocypris argentea

Xenocypris argentea és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Rússia fins al Vietnam.

## Referències

* ↑ Günther A. 1868. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Heteropygii, Cyprinidae, Gonorhynchidae, Hyodontidae, Osteoglossidae, Clupeidae,... [thru]... Halosauridae, in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 7. i-xx + 1-512.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Liu, H. i M. He., 1998. Xenocyprinae. p. 208-224. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthys. Cypriniformes II. Science Press. Pequín (Xina). 1-531.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Xenocypris argentea». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Iga Wyrwał

Iga Wyrwał, també coneguda com a Eva Wyrwał, (20 de febrer de 1989, Kalisz, Polònia) és una model i actriu d'origen polonès. Va traslladar-se al Regne Unit el 2006, on començà la seva carrera com a model fotogràfica en fotografia eròtica. Ha aparegut en revistes com Nuts, Front, Playboy i al diari Daily Star a la secció "Page 3".

## Filmografia

* 2008: The Kevin Bishop Show
* 2009: Dread
* 2011: Gun of the Black Sun
* 2011: Your Highness
# Coaner

Coaner és un poble dins del municipi de Sant Mateu de Bages de la comarca del Bages, amb 21 habitants (2020) situat en un tossal a uns 500 m d'altitud, a la part nord de la Serra de Castelltallat.
Es troba a la vall del torrent de Coaner, d'on treu el nom. Aquest torrent és un afluent del Cardener.
L'etimologia de Coaner deriva del llatí Quovece Nigro, que després passà a Codener.
Els principals monuments, l'un al costat de l'altre, són la torre rodona i sencera d'un castell (conegut també com el castell de les Planes) i l'església parroquial de Sant Julià.
L'església està documentada des del 1024, amb tres naus i tres absis, i és un exemple d'arquitectura romànico-llombarda amb el seu campanar de dos pisos.
Davant de l'església es troba el santuari de la Mare de Déu de Coaner, origen de la dita popular: La Mare de Déu de Coaner tothom l'anomena i ningú sap on és. Actualment aquesta imatge es troba per seguretat al nucli industrial i més poblat de Valls de Torroella.

## Festa major

El diumenge coincident o següent al 8 de setembre (dia de les marededéus trobades) se celebra la Festa Major de Coaner. En els últims anys ha estat organitzada per l'associació Amics de Coaner i el programa consta d'una missa al matí (al final de la qual es canten els Goigs de Nostra Senyora de Coaner), una ballada de sardanes i un dinar popular a prop del santuari. En els últims anys també s'hi ha afegit altres activitats, com el joc tradicional de bitlles catalanes i també una mostra de gossos d'atura. Hi ha tres goigs de Nostra Senyora de Coaner, un és el tradicional, un va ser compost per Odiló M. Planàs i Mas, l'any 2001 i el tercer és desconegut. També hi ha una sardana del Coaner feta per Joan Làzaro i Costa per cobla que feu la primera audició el 2004.

## Referències

* ↑ «Dades de la Generalitat de Catalunya». [Consulta: 8 abril 2021].