OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gobelinita

La gobelinita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de la ktenasita. El nom fa al·lusió a la paraula del francès antic gobelin, equivalent a la paraula alemanya kobold, de la qual deriva el nom de l'element cobalt.

## Característiques

La gobelinita és un sulfat de fórmula química CoCu₄(SO₄)₂(OH)₆·6H₂O, on el coure pot trobar-se substituit per quantitats menors de cobalt, níquel i/o zinc. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu Victoria, a Melbourne (Austràlia), amb el número de registre: m54565, i al Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), amb el número de catàleg: o 1045.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir d'exemplars trobats a dues mines: la mina del Cap Garonne, situada a la localitat de Lo Pradet, al departament de Var (Provença-Alps-Costa Blava, França), i a la mina Eisenzecher Zug, a Eiserfeld, Siegen, Siegen-Wittgenstein, Arnsberg, (Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gobelinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 juliol 2021].
# Kadana

Kadana o Kuddana fou un estat tributari protegit de l'agència de Rewa Kantha, a la presidència de Bombai, rodejada al nord per Dungarpur i Mewar; al sud, per Sunth, i al sud-oest i oest per Lunavada i altres estats menors de Rewa Kantha. La superfície era de 336 km² i la població el 1872 de 12.689 habitants, el 1881 de 14.220 i el 1931 de 17.560. Era un territori muntanyós regat pel riu Mahi (al sud). La capital era Kadana al sud-est a la riba esquerra del Mahi a 23° 21′ N, 73° 52′ E﻿ / ﻿23.350°N,73.867°E﻿ / 23.350; 73.867.
Kadana s'hauria format com entitat separada al segle XIII per obra de Limdevji, germà petit de Jalam Singh, descendent del homonim Jalan Singh fundador de Jhalod als Panch Mahals. Tot i que era molt petit, la seva orografia salvatge i la pobresa el va salvar de ser engolit per cap dels seus veïns, ni tant sol de pagar tribut. El seu sobirà era a finals del segle XIX el thakur Parvat Singhji, nascut vers 1822. Els ingressos s'estimaven en 1.400 lliures i l'estat no pagava cap mena de tribut.

## Nota

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Galtzagorri

Un Galtzagorri (del basc Galtza: Pantalons i Gorri: Vermell) és un petit geni de la mitologia basca. Els Galtzagorriak (en plural) són éssers diminuts que ajuden als humans. Viuen amb l'"olentzero". Són enutjosos. Porten posats pantalons vermells i s'amaguen en els canons d'agulles. Pregunten a crits al seu amo humà girant al seu voltant demanant més tasques a fer: "I ara què? I ara què?" I en un moment, majorment en la nit, compleixen les ordres que rebin del seu cap o propietari, fins i tot les més sorprenents. Els "Galtzagorri" també se'ls coneix amb altres noms: Aidetikako (a Sara); Aiharra, Haio (a Lapurdi); Beste Mutilak (uns altres nois) (a Guernica), Patuek (a Muxika)...
Dins la mitologia pirinenca catalana hi ha també uns personatges equivalents, els minairons.

## Referències

* ↑ Anuntxi Arana. Mitoen bilakatzea: Akaberak eta Iraupena (en basc). Gatuzain, 2004.

## Enllaços externs

* Euskal Mitologia: Galtzagorri
# Quentin Anderson

Quentin Anderson (1912 - 18 de febrer de 2003) era un crític literari i historiador de la cultura estatunidenc. La seva recerca s'especialità en autors americans del segle xix, sobretot en Henry James, Ralph Waldo Emerson i Walt Whitman i els seus intents de defenir la identitat americana, lligada i diferenciada al mateix temps amb els precedents europeus.

## Biografia

Anderson va néixer a Minnewaukan, Dakota del Nord. Després va anar a viure a Palo Alto, Califòrnia, a San Francisco i a la ciutat de Nova York. Durant la Gran Depressió va treballar com a mecànic i com a extra a Broadway.
Després, Quentin va començar una llarga carrera acadèmica. Va estudiar al Columbia College amb Jacques Barzun i Lionel Trilling, on es va llicenciar el 1940. Després va estudiar a Harvard i va retornar a Columbia, on el 1961 va ser nomenat professor del departament d'anglès. Va morir el 2003.

## Treballs més importants

* Making Americans (1992)
* The Imperial Self (1971)
* The American Henry James (1957)
# Anacroneuria puna

Anacroneuria puna és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica: l'Equador i Colòmbia.
Els adults presenten el cap groc i les ales gairebé hialines amb la nervadura marró.
En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Zúñiga, M. del C., B.P. Stark, W. Cardona, C. Tamaris-Turizo, & O.E. Ortega, 2007. Additions to the Colombian Anacroneuria fauna (Plecoptera: Perlidae) with descriptions of seven new species. Illiesia, 3(13):127-149. «PDF».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Garba

* Per a altres significats, vegeu «Garba (revista)».
Una garba és un feix d'espigues lligades, d'una mida que es puguin agafar amb les mans. Quan se sega a mà un camp de cereal, amb falç o dalla, es recullen els manats formats per cada passada de l'eina, s'ajunten en nombre variable i es lliguen amb l'ajut d'un garrot, fent servir cordill o amb un manat de les mateixes espigues anomenat vencill. Un cop lligades, les garbes es deixen al camp en piles anomenades garberes o cavallons.

## Referències

* ↑ «garba». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* 1 2 3 Seymour, John. La vida en el campo. Barcelona: Blume, 1979, p. 52. ISBN 84-7031-119-0.
* ↑ «Quantes gavelles formen una garba». RodaMots. [Consulta: 18 octubre 2015].
* ↑ «garbera». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ DCVB: Cavalló.
Viccionari
# Montserrat Cadevall i Vigués

Montserrat Cadevall i Vigués (Terrassa, 1959) és una cantant coral catalana.
Es va vincular des que era nena al Cor Infantil de la Coral Ègara de Ràdio Terrassa, i també és presidenta de l'Agrupació Coral Matadepera. El 2003 fou nomenada presidenta de la Federació Catalana d'Entitats Corals (FCEC), càrrec que ostenta des d'aleshores. S'ha dedicat a augmentar la presència de la FCEC arreu del territori català realitzant més de cinc-cents concerts corals, i alhora ha incrementat la seva participació internacional en festivals, assemblees i trobades d'arreu del món, assolint que Barcelona hagi estat la seu del Simposi Mundial de Música Coral de 2017, organitzada per la FCEC i la Federació Internacional per la Música Coral (IFCM). En 2015 va rebre un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.

## Referències

* ↑ «FCEC - Consell». Federació Catalana d'Entitats Corals. Arxivat de l'original el 29 de setembre 2018. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ Montserrat Cadevall, Premi d'Actuació Cívica, per la promoció i la internacionalització del cant coral, Revista Musical Catalana, 12 de novembre de 2015
* ↑ La Fundación Carulla premia a Montserrat Cadevall, Diari de Terrassa, 18 de novembre de 2015
* ↑ Sis vides compromeses amb el país, reconegudes amb els Premis d'Actuació Cívica, vilaweb, 9 de novembre de 2015
# Johnsomervilleïta

La johnsomervilleïta és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la fil·lowita. Va rebre el seu nom l'any 1980 per A. Livingstone en memòria de John M. Somerville (1908-1978), qui va presentar a la Royal Scottish Museum una mostra de roca amb quars i granat, que contenia la nova espècie.

## Característiques

La johnsomervilleïta és un fosfat de fórmula química Na$_{10}$Ca₆Mg$_{18}$Fe$_{25}$(PO₄)$_{36}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1979. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la johnsomervilleïta pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, caryinita, ferroal·luaudita, hagendorfita, johil·lerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyl·lieïta, qingheiïta, rosemaryita, wyl·lieïta, ferrorosemaryita, qingheiïta-(Fe2+), manitobaïta, marićita, berzeliïta, manganberzeliïta, palenzonaïta, schäferita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, barioolgita, whitlockita, estronciowhitlockita, merrillita, tuïta, ferromerrillita, bobdownsita, chladniïta, fil·lowita, galileiïta, stornesita-(Y), xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, ronneburgita, tillmannsita i filatovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1979 al llac Quoich, a North West Highlands, Escòcia (Regne Unit), on sol trobar-se associada a altres minerals com: vivianita, rockbridgeïta, quars, fosfosiderita, moscovita, mitridatita, jahnsita, graftonita, fluorapatita, almandina i albita.

## Referències

* ↑ «Johnsomervilleite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 setembre 2016].
* ↑ Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 374. D.L. B-38531-2010 [Consulta: 6 setembre 2016].
# Galta de porc

La galta de porc és un tall de carn de porc procedent dels músculs masseters. Correspon a les parts greixoses que es troben a ambdós costats de la cara i pertanyen als menuts. Aquestes parts carnoses, en el cas del porc, a un i altre costat del morro, solen preparar-se els dies de mataporc.
En la cuina medieval s'entén la galta com la carn existent al voltant de la mandíbula dels animals vertebrats.

## Preparacions culinàries

La galta de porc pot trobar-se en carnisseries i la seva estructura gelatinosa (degut al contingut de col·lagen que posseeix) permet guisar-la o bresar-la. Es prepara amb llegums com els fesols. Aquestes preparacions demanen coccions molt lentes i perllongades en el temps. La mida depén de l'animal, les de porc solen pesar uns dos-cents grams. Les del porc negre ibèric són molt preuades a la cuina espanyola.
Salant la galta del porc s'obté el Guanciale.

## Vegeu també

* Múscul masseter - Múscul que acciona les mandíbules .
* Els músculs pterigoïdals interns i laterals

## Referències

* ↑ «Galtes de porc». Termcat.cat. [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ José Luis Armendriz Sanz, (2012), Preelaboración y conservación de los alimentos, Ed. Paraninfo,
* ↑ Augusto Jurado, (2008), El cerdo y sus chacinas : voces, refranes, literatura, pag. 62
* ↑ Nuñez de Taboada, (1825), Diccionario de la lengua castellana, Segundo Volumen (H-Z), Página 68
* ↑ Jesus Camarero Tabera, (2005), 'Manual Didactico de Cocina, Tomo II, Página 696
* ↑ Definició Dizionario Italiano
# MV Arctic Sunrise

El MV Arctic Sunrise és un vaixell trencaglaç utilitzat com a vaixell oceanogràfic i d'activisme per l'ONG ecologista Greenpeace. Fou adquirit el 1995 i actualment es troba registrat al port d'Amsterdam, Països Baixos.

## Història

Aquest vaixell va ser construït el 1975 a Noruega amb el nom Polarbjorn (os polar en noruec). I va ser operat per la companyia AS Vaagen Verft des d'aquest any fins al 1995 quan el va vendre a Greenpeace.

## Descripció

Aquest antic pesquer amb capacitat trencaglaç està registrat com a iot motonau, i el seu senyal de trucada és PCTK. Compta amb 28 lliteres i al buc hi caben 4 llanxes motores (dues de grans rígides i dues de petites inflables). Compta amb una heliport i instal·lacions per operar amb un helicòpter.

## Accions

L'Arctic Sunrise s'ha utilitzat en diverses campanyes de protesta i accions directes incloent la lluita contra la caça de balenes.
El gener de 2006 va impactar amb el vaixell balener japonès Nisshin Maru. Els dos vaixells van patir danys menors.
El juny de 2006 el govern de Saint Christopher i Nevis, al Carib, va impedir l'entrada del vaixell de Greepeace a les seves aigües al·legant motius de seguretat. Així va evitar les protestes contra la 58a reunió de la International Whaling Commission.

## Referències

* ↑ Sun St. Kitts. St. Kitts/Nevis bars Greenpeace ship Arxivat 2008-06-25 a Wayback Machine.. 15 de juny de 2006.

## Vegeu també

* Greenpeace
* Rainbow Warrior
* Rainbow Warrior (2011)

## Enllaços externs

* Informació del vaixell a la web oficial de Greenpeace
* Vídeo amb l'impacte entre l'Arctic Sunrise i el vaixell balener Nisshin Maru
# Ramon Bordes

Ramon Bordes (? s.XVII - Barcelona s.XVIII) fou militar català durant la Guerra de Successió Espanyola.
El Tinent Coronel Bordes fou Cap de la Companyia de la Quietud durant el Setge de Barcelona (1713-1714). Aquesta unitat fou creada per mantenir l'ordre públic a la Capital de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Ramon Bordes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ramon Bordes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Biografia del Tinent Coronel Bordes Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
* La Batalla de l'11 de setembre de 1714 Arxivat 2014-05-17 a Wayback Machine.
# Anacroneuria quetzalcoatl

Anacroneuria quetzalcoatl és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Kondratieff, 2004. Monographs of the Western North American Naturalist 2:44.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Anacroneuria from Mexico and upper Mesoamerica (Plecoptera: Perlidae) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):169.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 18 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Gordon Hayward

Gordon Daniel Hayward (nascut el 23 de març de 1990 a Brownsburg, Indiana) és un jugador de bàsquet estatunidenc que pertany a la plantilla dels Charlotte Hornets de l'NBA. Amb 1,99 metres d'estatura, juga a la posició d'aler.
Hayward va assistir a l'Institut Brownsburg, on en el seu any sènior (2007-08) va ser inclòs en el millor quintet de l'estat i va liderar a Brownsburg al campionat estatal Indiana Class 4A. A la final del campionat, Hayward va anotar la cistella guanyadora en els últim segon per derrotar a l'Institut Marion per 40-39. Hayward va realitzar de mitjana 18.0 punts, 8.4 rebots i 3.6 assistències per partit en el seu any sènior i va ser nomenat Jugador de l'Any per l'Indianapolis Star. Més tard, Gordon va anar a la Universitat de Butler on va seguir jugant a basquetbol durant dos anys on va fer de mitjana 13.1 punts i 6.5 rebots, sent inclòs en el millor quintet de la temporada per ser finalment seleccionat per la selecció nacional dels Estats Units per jugar a la sub-19. Amb aquesta carta de presentació, Gordon Hayward va decidir presentar-se al draft de l'NBA del 2009.
Tot i que molts analistes el situaven entre la 13a i 16a posició, els Jazz van decidir seleccionar-lo a la posició número 9, doncs Jerry Sloan el volia al seu equip. Gordon va respondre durant la seva primera temporada a l'NBA, però la seva autèntica explosió es va produir a la següent temporada, on va augmentar de forma sorprenent els seus registres, i li va valdre per ser titular als Jazz a la posició d'escorta/aler.
El juliol de 2017 va acceptar la oferta dels Boston Celtics per jugar-hi la temporada 2017-2018.

## Referències

* ↑ «La decisión de Hayward: firma por los Boston Celtics» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2017-07-07. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Metròfanes

Metròfanes és el nom dels següents personatges:
* Metròfanes (general), general de Mitridates VI Eupator.
* Metròfanes d'Eucàrpia, escriptor i retòric grec.
* Metròfanes (sofista), sofista grec.
* Metròfanes de Bizanci, bisbe de Bizanci (306-314)
* Metròfanes II, patriarca de Constantinoble (1440-1443)
* Metròfanes III, patriarca de Constantinoble (1565-1572).
* Metròfanes d'Esmirna, bisbe d'Esmirna al segle ix.
* Metròfanes de Lebàdia, escriptor grec.
# Johnson (Nebraska)

Johnson és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 280 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Johnson tenia 280 habitants, 150 habitatges, i 70 famílies. La densitat de població era de 600,6 habitants per km².
Dels 150 habitatges en un 19,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,3% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 52,7% no eren unitats familiars. En el 49,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 32% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,9% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 21,4% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 30,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.833 $ i la renda mediana per família de 48.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.667 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 19.377 $. Aproximadament el 4,2% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Johnson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Johnson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gerasimovich (cràter)

Gerasimovich és un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna. Està situat a l'extrem occidental, a l'oest-nord-oest de la immensa conca d'impacte del Mare Orientale, on el mantell exterior de material expulsat procedent d'aquest impacte arriba gairebé fins a la vora de Gerasimovich. La relació de cràters pròxims inclou a Houzeau cap al nord i Ellerman cap al sud-est, un cràter de menor mida.
La vora externa d'aquest cràter està desgastada i erosionada, amb un perímetre que s'ha modificat i reformat degut a impactes pròxims. El cràter Gerasimovich D, molt més recent, travessa el brocal del cràter principal al nord-est, i es troba prop del centre d'un mantell de materials caòticament distribuïts d'albedo superior. Just a l'oest-sud-oest de la vora externa apareix el també recent cràter de perfil afilat Gerasimoch R. El sòl interior de Gerasimovich és irregular prop de les vores, i es caracteritza per tenir diversos cràters petits.
Gerasimovich es troba a les antípodes de la conca d'impacte Mare Crisium.

## Cràters satèl·lit

Per convenció, aquests elements són identificats als mapes lunars posant la lletra al costat del punt mitjà del cràter que està més prop de Gerasimovich.
| Cràters satèl·lit | Gerasimovich Coordenades Diàmetre D 22° 18′ S, 121° 36′ O﻿ / ﻿22.3°S,121.6°O﻿ / -22.3; -121.6﻿ (Gerasimovich D) 26 km R 24° 06′ S, 125° 54′ O﻿ / ﻿24.1°S,125.9°O﻿ / -24.1; -125.9﻿ (Gerasimovich R) 55 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Manuela Burló Moreno

Manuela Burló Moreno (Cieza, 1978) és una directora i guionista de cinema espanyola.

## Trajectòria

Compte amb una llarga trajectòria en el món del curtmetratge, amb sis treballs que acumulen més d'un centenar de premis per tot el món, un d'ells fins i tot preseleccionat als Oscar. El seu últim curtmetratge, Pipas, va guanyar els premis a millor guió i millor direcció al Notodofilmfest i va estar nominat al Goya al millor curtmetratge de ficció en la XXVIII edició dels premis Goya.

## Pel·lícules

En 2015 va fer el salt al llargmetratge de la mà de la productora Nostromo Pictures, que li va encarregar dirigir la comèdia Cómo sobrevivir a una despedida. Protagonitzada por Natalia de Molina, Úrsula Corberó, Brays Efe, Celia de Molina i María Hervás, la pel·lícula va ser coproduïda per Atresmedia i distribuïda per DeaPlaneta.
En 2016 estrena el seu segon llargmetratge titulat Rumbos, amb un guió personal. Protagonitzat per Pilar López de Ayala, Karra Elejarde, Carmen Machi, Miki Esparbé, Nora Navas, Fernando Albizu, Ernesto Alterio, Rafa Ordorika, Emilio Palacios i Christofer Torres, la pel·lícula va ser produïda per Arcàdia Motion Pictures i Atresmedia i distribuïda per Sony Pictures.
Els seus primers treballs com a directora i guionista els signava sota el nom de Manuela Moreno, el seu segon cognom, ja que el seu primer cognom, Burló, l'utilitzava com a actriu. Va ser amb Rumbos, la seva pel·lícula més personal, quan va començar a signar com Manuela Burló Moreno. El 2020 va dirigir la sèrie Por H o por B per HBO España.

## Trajectòria televisiva
### Pel·lícules

| Pel·lícula | Any |
| Cómo sobrevivir a una despedida | 2015 |
| Rumbos | 2016 |

### Sèries

| Any | Sèrie | Cadena | Notes |
| 2020 | Por H o por B | HBO España | Directora |

### Curtmetratge

| Curtmetratge | Any |
| Dolores | 2008 |
| Quiero estar el resto de mi vida contigo | 2009 |
| Camas | 2010 |
| Cloe | 2011 |
| Lo sé | 2013 |
| Pipas | 2013 |

## Referències

* ↑ Manuela Burló Moreno Arxivat 2020-09-26 a Wayback Machine. a historianuevosrealizadores.es
* ↑ Pipas al web dels Goya
* ↑ Manuela Burló Moreno a notodofilmfest.com
* ↑ Manuela Burló Moreno: «¡Menos mal que no tengo redes sociales!», ABC, 22 de juliol de 2020