OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paloma Escudero

Paloma Escudero (Madrid, 1966) és una economista i cooperant espanyola, directora mundial de comunicació d'UNICEF des del 2013.
Filla d'un empresari i d'una filòloga, i neta d'una de les primeres espanyoles que es van graduar a la universitat, Escudero és la cinquena de set germans i es va criar al barri madrileny de Chamberí. Des de ben petita, es va interessar pels idiomes, el teatre i el bàsquet, aficions que ben aviat va alternar amb activitats de voluntariat amb els gitanos de Sant Blas.
Es va llicenciar en Ciències Econòmiques i Empresarials a la Universitat Pontifícia de Comillas. Va obtenir una beca Erasmus per iniciar l'especialització en màrqueting a la ESSEC Business School de París. Acabats els seus estudis universitaris, inicià la seva carrera professional com a manager al departament de Màrqueting de Procter & Gamble, responsabilitat que mantindria des de l'any 1989 fins al 1995. Després d'un any sabàtic, va fer la volta al món amb el seu espòs, viatjant a Indonèsia, Nova Zelanda, Guatemala, Bolívia i Moçambic, i col·laborant com a cooperant a Guatemala. A la tornada va rebre l'oferta d'exercir com a directora d'estudis i relacions internacionals d'Intermón Oxfam. El 1997 va començar una nova etapa a Madrid, i tres anys després, l'any 2000, va esdevenir la primera directora de l'oficina d'Oxfam Internacional davant la Unió Europea a Brussel·les, on va residir durant set anys. S'hi va especialitzar en temes de desenvolupament, pobresa i comerç internacional. El desembre del 2007, va ser nomenada directora executiva d'Unicef Espanya i membre del Standing Group d'Unicef a escala internacional. Sis anys més tard, el 2013, es va traslladar a Nova York com a nova directora de comunicació mundial d'Unicef. Amb aquest càrrec es va convertir en una de les espanyoles que més alt han arribat en l'organigrama de l'ONU. Javier Martos fou el seu substitut en la direcció d'UNICEF Espanya.
Segons la revista Forbes, l'any 2017 ocupava el tercer lloc entre les considerades les deu dones més influents d'Espanya.

## Referències

* 1 2 3 Suárez, Eduardo «Paloma Escudero, la voz de Unicef». El Mundo, 21-12-2013 [Consulta: 8 novembre 2017].
* 1 2 Lindo, Elvira «“El bien está al alcance de cualquiera”. Paloma Escudero, directora mundial de comunicación de UNICEF». El País, 30-10-2016 [Consulta: 8 novembre 2017].
* ↑ «Paloma Escudero». El País, 15-10-2015 [Consulta: 8 novembre 2017].
* ↑ «Javier Martos sustituye a Paloma Escudero en la dirección de UNICEF España». eldiario.es, 13-03-2013 [Consulta: 8 novembre 2017].
* ↑ Mayor Pérez, Ana «Estas son las 10 mujeres más poderosas de España, según Forbes». La Vanguardia, 31-08-2017 [Consulta: 8 novembre 2017].
# Montefusco (desambiguació)

«Montefusco» té aquests significats:
Geografia:
* Montefusco, comuna italiana de la província d'Avellino
* Uggiano Montefusco, frazione de la comuna italiana de Mandúria, a la província de Tàrent
Biografies:
* Enric Montefusco (n. 1977), músic català, membre del grup Standstill
* Licinio Montefusco (1936-2012), baríton italià
* Vincenzo Montefusco (n. 1945), exjugador i entrenador de futbol italià
# Ichita Yamamoto

Ichita Yamamoto (山本一太, Yamamoto Ichita) és un polític japonés membre del Partit Liberal Democràtic i actual governador de la prefectura de Gunma des del 28 de juliol de 2019. Anteriorment ha estat membre de la Cambra de Consellers del Japó des de 1995 fins a 2019 i Ministre d'Estat per als Afers d'Okinawa i els Territoris del Nord del 2012 al 2014 dins del segon gabinet de Shinzo Abe. Ichita Yamamoto també té un vessant més desconegut com a cantant de rock, compositor i lletriste.

## Carrera

Procedent d'una família vinculada amb la política i amb el Partit Liberal Democràtic, Ichita Yamamoto va començar la seua carrera política a la Cambra de Consellers del Japó ocupant l'escó del seu recent difunt pare des de 1995 fins 2019, quan Ichita esdevingué governador de la seua prefectura natal. El seu pare havia estat alcalde de la vila de Kusatsu, d'on prové la família i posseïen un antic allotjament fundat per l'avi que entrà en fallida l'any 1989. El 26 de desembre de 2012 va ser nomenat pel Primer Ministre Abe com a Ministre d'Estat per als Afers d'Okinawa i els Territoris del Nord, càrrec al qual continuaria fins al 3 de setembre de 2014. L'any 2019 es presentà com a candidat independent però amb el suport del PLD i el Koumeitou a les eleccions a governador de la prefectura de Gunma per tal de substituir al governador, Masaaki Ōsawa, qui governava des de 2007 i havia anunciat que no es presentaria a la reelecció. Yamamoto va guanyar les eleccions sense grans dificultats, esdevenint així governador.

## Vegeu també

* Llista de governadors prefecturals del Japó

## Referències

* ↑ https://www.japantimes.co.jp/news/2019/07/21/national/politics-diplomacy/ruling-coalition-backed-ichita-yamamoto-wins-gunma-governor-race/#.XykuGygza1s
* ↑ https://japan.kantei.go.jp/96_abe/cabinetlist1/daijin/1206754_9741.html
* ↑ https://www.pref.gunma.jp/chiji/o1000001.html
* ↑ http://www.japantoday.com/category/politics/view/profiles-of-key-ministers-in-abe-cabinet
# Sam'al

Sam'al (actualment, Hüyük Zincirli o Zengirli; antic otomà, Zendjirli), a la província de Gaziantep, Turquia) fou una ciutat hitita situada a les muntanyes de l'Antitaurus del modern centre-sud de Turquia. Està a uns 15 quilòmetres al nord d'Antioquia.
El lloc de Sam'al va ser ocupat originalment a l'edat del bronze i, més tard, va passar a formar part del Regne de Yamhad a principis del segon mil·lenni aC. Va ser absorbit per l'Imperi Hitita durant la meitat d'aquest mil·lenni. Després de la caiguda dels hitites, passà a ser controlada per neohitites fins a l'arribada dels arameus, quan la ciutat va esdevenir la capital del Regne de Samal o Sam'al. Amb l'auge de l'Imperi neoassiri, Sam'al va esdevenir una ciutat vassalla de l'estat i, més tard, una província d'aquest imperi. Aquesta situació va acabar al segle VII aC, amb la davallada del poder neoassiri.
El lloc va ser excavat el 1888, 1890, 1890-91, 1894 i 1902 per una expedició alemanya de l'Oriental Society, dirigida per Felix von Lüscher i Robert Koldewey.

## Referències

* ↑ «Sam'al». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Felix von Luschan et al. Ausgrabungen in Sendschirli. vol. 1: Einleitung und Inschriften, Spemann, 1893
* ↑ Felix von Luschan; Carl Humann i Robert Koldewey. Ausgrabungen in Sendschirli. vol. 2: Ausgrabungsbericht und Architektur, Spemann, 1898
* ↑ Felix von Luschan. Ausgrabungen in Sendschirli, vol. 3: Thorsculpturen, Georg Reimer, 1902
* ↑ Felix von Luschan; Gustav Jacoby. Ausgrabungen in Sendschirli. vol. 4: Georg Reimer, 1911
* ↑ Felix von Luschan; Walter Andrae. Ausgrabungen in Sendschirli. vol. 5: Die Kleinfunde von Sendschirli, Walter de Gruyter, 1943

## Enllaços externs

* Official Zincirli Web de l'excavació Arxivat 2010-12-23 a Wayback Machine. a www.uchicago.edu
* Plànols i fotos a www.hittitemonuments.com
* Levy-White project to publish small finds from German excavations.

## Vegeu també

* Regne de Samal
# Beatriz Ramírez de Mendoza

Beatriz Ramírez de Mendoza (Madrid, 1556-4 de novembre de 1626) va ser una noble i religiosa castellana, fundadora de diversos convents de les ordes de la Mercè i de Sant Jeroni, a la qual va acabar pertanyent.

## Orígens i matrimoni

Nascuda a Madrid el 1556, filla de García Ramírez i d'Ana de Mendoza, membre de la branca dels comtes de la Corunya. Era rebesnéta del militar Francisco Ramírez i de Beatriz Galindo, cambrera major i preceptora d'Isabel la Catòlica.
Va rebre una educació cristiana per part de la seva mare, criada per a esdevenir una bona muller i mare. Els seus pares la van casar amb Fernando de Saavedra, comte de Castellar, amb qui va signar capitulacions matrimonials el 8 d'abril de 1584. Durant els anys de matrimoni, va intentar formar els seus fills en la fe i els costums en els què ella va ser educada.

## Fundacions religioses

Visitava assíduament l'església de Nuestra Señora de los Remedios, pertanyent als mercedaris calçats, on col·laborava amb un grup d'amigues i servents confeccionant roba per a l'aixovar litúrgic pera les esglésies pobres de la vila. Ja vídua, va seguir la regla teresiana de les carmelites descalces i va utilitzar els seus béns en l'àmbit de la caritat i la beneficència.
Va ser fundadora de diversos convents, de fet a ella es deu en gran manera l'impuls i la reforma de l'Orde de la Mercè, per a la qual va fundar tres convents, el de Santa Cecilia de Rivas, el de Santa María de los Reyes a Castellar, el de Viso del Marqués i també fundà a Alcalá de Henares un convent de carmelites descalces. Ramírez va ser molt estimades pels mercedaris, especialment pel seu general, fra Alfonso de Monroy.
Eventualment, i a causa d'uns problemes que tenia a la capital, Ramírez va ingressar com a novícia al convent de la Concepció Jerónima, però a causa de les pressions externes, els superiors de l'orde van haver d'expulsar-la. Després de recórrer a l'arquebisbe de Toledo, va refugiar-se al convent de Vallecas, on va estar més d'un any. Finalment, va fundar a una de les cases del seu majorat el convent de Corpus Christi, dit també de les Carboneres. Malgrat que aquesta darrera fundació li va costar diversos processos judicials, finalment va aconseguir sortir-ne airosa.

## Mort

Víctima d'unes febres, va morir el 4 de novembre de 1626. Va ser enterrada al cor de l'església convent, on es penjà un retrat pòstum de Ramírez. El 1772 es van fer obres al convent, i es diu que es va trobar el seu cos incorrupte i es va dipositar al cor alt de l'església, amb el seu segons fill, Baltasar Ramírez de Saavedra.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 537.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Campos y Fernández de Sevilla, Francisco Javier. «Beatriz Ramírez de Mendoza» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 21 agost 2021].
# Societat Agrícola de Valls

La Societat Agrícola de Valls és una obra noucentista de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici noucentista de tres plantes. L'edifici és simètric en els dos laterals hi ha un mòdul que es repeteix, amb balcó que té llinda amb cantells rodons en els vèrtexs superiors de la primera planta. En la segona planta, el balcó és més estret i té una volada petita i en la tercera aquestes dimensions són encara més reduïdes. El remat d'aquesta part de la façana està format per una mena de quatre columnes escalonades amb acabament rodó. La part central del conjunt està formada per cinc obertures per planta. Els llindars tenen dues filades de peces ceràmiques de Manises. En la segona planta els balcons no tenen volada, però si barana encastada en el pla vertical de la façana. En la tercera, tenen volada petita i les barres segueixen el mateix disseny que en tot l'edifici. També en el cos central hi ha cornisa amb motllura. A la coberta hi ha un mur-sòcol.

## Referències

* ↑ «Cooperativa Agrícola de Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Ildefonso Pereda Valdés

Ildefonso Pablo Victoriano Pereda Valdés (6 de març de 1899, Tacuarembó, Uruguai - 17 de juliol de 1996, Montevideo, Uruguai) fou un advocat, escriptor, polígraf, investigador, historiador i polític uruguaià.

## Biografia

Els seus pares eren Ildefonso Pereda i Benjamina Valdés, i es va traslladar a Montevideo quan tenia dotze anys.
El 1920 va fundar i dirigir la revista "Los Nuevos", en què es van publicar per primer cop a l'Uruguai articles de Guillaume Apollinaire, Jean Cocteau, Max Jacob i Pierre Reverdy.
Fou membre de número de l'Acadèmia Nacional de Lletres de l'Uruguai, president del Centre d'Estudis Folklòrics de l'Uruguai, de la Societat d'Homes de Lletres, Societat Artiguista de l'Uruguai, d'Amics de l'Art, soci honorari i un dels fundadors del Cine Club, membre de la Societat Folklòrica de l'Uruguai, de la Societat Bolivariana de l'Uruguai i integrant de la Comissió d'Honor de l'AGADU.
Una de les seves principals contribucions fou la d'iniciar i impulsar la "croada negra" a l'Uruguai, que va fomentar l'estudi i difusió de la cultura i tradicions afrouruguaianes. També va ser crític cinematogràfic, cronista teatral, i va ocupar de forma honorària el càrrec de secretari de la Comissió de Post-Guerra, presidida pel Dr. Jacobo Varela durant la presidència de Juan José de Amézaga.
Fou professor de literatura a l'ensenyament mitjà i de teoria del folklore a l'Institut d'Estudis Superiors; va dictar cursos de literatura afroamericana a les Universitats de Santiago i Concepció (Xile) i literatura a la Facultat de Paranà (Brasil).
Fou representant diplomàtic (cònsol ad honorem de Veneçuela), representant nacional (1923-1926) i com a tal va presentar el primer projecte per atorgar premis que estimularien la producció literària nacional.

## Obres

* La casa iluminada (1920)
* El libro de la colegiala (1921)
* La guitarra de los negros (1926)
* Raza negra (1931)
* El sueño de Chaplín (1930)
* Música y acero (1930)
* El romancero de Simón Bolívar (1930)
* El arquero (1933)
* Antología de la moderna poesía uruguaya (1933)

## Referències

* ↑ Uruguayos contemporáneos. Barreiro y Ramos.
* 1 2 Tacuarembó: historia de su gente. Intendencia Municipal de Tacuarembó.
# Papiss Demba Cissé

Papiss Demba Cissé (Dakar, Senegal, 3 de juny de 1985) és un futbolista senegalès que actualment juga de davanter al primer equip del Newcastle United Football Club. Va començar com a futbolista a l'AS Génération Foot.

## Enllaços externs

* Perfil del SC Freiburg (alemany)
* Arxivat 2013-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Montegioco

Montegioco és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Avolasca, Cerreto Grue, Costa Vescovato, Monleale, Montemarzino i Sarezzano.
Pertanyen al municipi les frazioni de Capanna, Fabbrica, Faravella, Montegioco Alto, Palazzo, Piaggio, Pragrasso i Saliceti.
# Internal Revenue Service

L'Internal Revenue Service (IRS) és l'agència federal del Govern dels Estats Units, encarregada de la recaptació fiscal i del compliment de les lleis tributàries. Constitueix una agència enquadrada en el Departament del Tresor dels Estats Units i també és responsable de la interpretació i aplicació de les lleis fiscals de caràcter federal.

## Història

El juliol de 1862, durant la Guerra Civil, el president Lincoln i el Congrés, van crear l'oficina de Commissioner of Internal Revenue i van promulgar un impost sobre la renda per pagar les despeses de guerra. La figura del Comissionat subsisteix encara avui com a màxim responsable de l'Internal Revenue Service.
Ja l'any 1918, la Bureau of Internal Revenue va començar a utilitzar la denominació de "Internal Revenue Service" en un formulari d'impostos. El canvi de nom es va formalitzar el 1953 per decisió del Departament del Tresor. Actualment, el comissionat de l'IRS i Consell principal d'Assessors són elegits pel President i confirmats pel Senat dels Estats Units.

## Organismes similars en altres països

* Agència Tributària de Catalunya a Catalunya.
* Servicio de Impuestos Internos a Xile.
* Canada Revenue Agency al Canadà.
* Agència Estatal de l'Administració Tributària a Espanya.
* Servicio de Administración Tributaria (SAT), a Mèxic.
* HM Revenue and Customs al Regne Unit.

## Vegeu també

* Departament del Tresor dels Estats Units

## Referències

* ↑ «Office of Commissioner of Internal Revenue (Created by an act of Congress, July 1, 1862)». US Internal Revenue Service. [Consulta: 23 juliol 2012].
* ↑ Internal Revenue Service. «The Agency, its Mission and Statutory Authority». IRS. [Consulta: 24 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Internal Revenue Service - Lloc web oficial
# Sacre

El sacre (Os sacrum, en llatí) és un os curt, imparell, central i simètric, oblic, compost per cinc peces soldades (vèrtebres sacres) en forma de piràmide quadrangular, amb una base, un vèrtex i quatre cares, anterior, posterior i laterals, formant un sistema ossi la funció del qual és protegir la medul·la espinal. S'articula amb la cinquena vèrtebra lumbar (per damunt) amb el còccix (per baix) i entre els ossos ilíacs (pels costats, amb les articulacions sacroilíaques). És possible que el còccix estigui unit al sacre, anomenant-se aquesta zona sacrocoxis, així com pot estar unida a l'última lumbar, anomenant-se lumbosacrocoxis. Aquests trastorns causen problemes seriosos en la mobilitat de l'individu. Contribuïx a formar la columna vertebral i la pelvis.

## Insercions musculars

En ell s'insereixen els músculs:
* Il·líac a la base.
* Múscul piramidal del gluti a la cara anterior.
* Isquiococcigi als trams laterals.
* A la cara posterior: gran dorsal, dorsal llarg, sacre-lumbar, tranvers espinós, gluti major.
Viccionari
# Biologia marina

La biologia marina és la branca de la biologia que estudia els éssers vius i les seves interrelacions amb l'ecosistema marí.
És un camp molt ampli i abasta l'estudi tant la zoologia dels vertebrats i invertebrats marins com els estudis sobre les seves algues i microorganismes i la seva relació amb l'entorn. Aquests estudis conformen l'ecologia del mar així com l'oceanografia i geologia marina. En ecologia marina s'estudien especialment les xarxes tròfiques que s'interconnecten entre elles i l'ecosistema. Aquesta branca biològica s'ocupa del deteriorament del medi, per a determinar la millor forma de cuidar l'oceà i als seus habitants.

## Referències

* ↑ «Biología marina: Qué es, carrera, campo laboral y más.» (en castellà), 22-03-2018. [Consulta: 10 maig 2019].

## Vegeu també

* Oceanografia biològica
* Peix d'aigua salada
# Tampó (desambiguació)

«Tampó» té aquests significats:
* Tampó o tampó higiènic, producte fet de cel·lulosa que serveix com a mètode de gestió menstrual.
* Tampó d'esponja o esponja menstrual, mètode de gestió menstrual similar a un tampó de cel·lulosa que està fet d'esponja natural o sintètica.
* Tampó de tinta, recipient on s'aboca la tinta líquida que es fa servir per impregnar-ne els segells de goma.
* Solució tampó o dissolució amortidora, solució química de la qual el pH es modifica molt poc per dilució o per addició de quantitats moderades d'àcids o de bases.
* Tampó TBE o Tris/Borat/EDTA, solució tampó que conté una mescla de base Tris, àcid bòric i EDTA.
* Tampó fosfat salí o PBS, solució tampó generalment utilitzada en recerca biològica.
# Parròquia de Sunākste

La Parròquia de Sunākste (en letó: Sunākstes pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Jaunjelgava, al sud de Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion d'Aizkraukle.

## Pobles, viles i assentaments

* Lielsunākste
* Mazsunākste
* Pikslauki
* Sunākste
* Zilkalne

## Hidrografia
### Rius

* Lauce
* Pikstere
* Sunīte
* Viesīte

### Llacs

* Llac Mazsunākstes

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Mt

Mt té els següents significats:
* Símbol del Meitneri, un element químic.
* Símbol del Megatón, una unitat de mesura d'energia explosiva
* Abreviatura per citar l'Evangeli segons Mateu
* Abreviatura (MT) per citar la revista de música clàssica, The Musical Times
* Domini .mt
* Codi ISO per al maltès
* Modus tollens
* MT, marca amb què es comercialitzaren diversos vehicles fabricats per Maquitrans als anys 50.
Viccionari
# Sant Feliuet de Terrassola

Sant Feliuet de Terrassola és una parròquia d'hàbitat disseminat del municipi de Santa Maria d'Oló a la comarca del Moianès.
El primer esment data del 927 en un document de l'Arxiu Capitular de Vic. Al cens de 2009 tenia 25 habitants. En aquest poble hi ha l'església romànica de Sant Feliu de Terrassola, un insòlit edifici romànic del segle xi, que en lloc del tercer absis té adossada la rectoria. Va ser restaurada el 1970. La torra massissa quadrada que serveix de campanar data del segle xiii.

## Referències

* 1 2 «0059783.xml Sant Feliuet de Terrassola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sant Feliuet de Terrassola: Història», 01-08-2015. [Consulta: 10 desembre 2020].
* 1 2 «Sant Feliuet de Terrassola». Moianès més. Consorci del Moianès, 2013. [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ Dalmau i Argemir, Delfí. «Església de Sant Feliuet de Terrassola (sense culte)». Campanars Parroquials de Torre de Catalunya, 13-08-2001. [Consulta: 10 desembre 2020].
# La Mancha de Toledo

La Mancha de Toledo o La Mancha Alta de Toledo és una comarca de la província de Toledo, situada a la zona sud-oriental de la demarcació. És una part de la comarca àmplia de La Mancha que s'estén per diverses províncies de Castella-La Manxa. És una zona històricament lligada als priorats de Santiago i Sant Joan. El cap comarcal és Madridejos.

## Municipis

* Madridejos
* Quintanar de la Orden
* Consuegra
* Mora (Toledo)
* Villacañas
* Corral de Almaguer
* La Puebla de Almoradiel
* Miguel Esteban
* Villafranca de los Caballeros
* La Villa de Don Fadrique
* Villanueva de Alcardete
* Urda
* Lillo (Toledo)
* Tembleque
* El Toboso
* Camuñas
* Quero
* Turleque
* Almonacid de Toledo
* El Romeral
* Villanueva de Bogas
* Villamuelas
* Villaminaya
* Mascaraque
* Manzaneque
* Cabezamesada
# Signe de l'obturador

El signe de l'obturador o prova de l'obturador de Cope és un indicador d'irritació del múscul obturador intern.
La tècnica per detectar el signe de l'obturador, anomenada prova de l'obturador, es porta a terme a cada cama de manera successiva. El pacient està estirat d'esquena amb el maluc i el genoll flexionats a noranta graus. L'examinador subjecta el turmell del pacient amb una mà i el genoll amb l'altra mà. L'examinador gira internament el maluc movent el turmell del pacient lluny del cos del pacient mentre permet que el genoll es mogui només cap a dins. Aquesta és la flexió i la rotació interna del maluc.
En el context clínic, es realitza quan se sospita d'apendicitis aguda. En aquesta condició, l'apèndix s'inflama i s'engrandeix. L'apèndix pot entrar en contacte físic amb el múscul obturador intern, que s'estirarà quan es realitzi aquesta maniobra a la cama dreta. Això causa dolor i és una evidència en suport d'un apèndix inflamat.
Els principis del signe obturador en el diagnòstic de l'apendicitis són similars als del signe del psoas. L'apèndix es localitza habitualment a la regió retrocecal o pèlvica. El signe obturador indica la presència d'un apèndix pèlvic inflamat.
L'evidència mostra que la prova de l'obturador no diagnostica adequadament l'apendicitis, però es pot utilitzar juntament amb altres signes i símptomes per poder fer un diagnòstic més acurat.
Va ser introduït pel cirurgià anglès Zachary Cope (1881–1974).

## Referències

* ↑ Allan B Wolfson. Harwood-Nuss' Clinical Practice of Emergency Medicine. Lippincott Williams & Wilkins, 2009, p. 1222. ISBN 978-0-7817-8943-1.
* ↑ McGee, S. (2007). Evidence based physical diagnosis (2nd ed.). Philadelphia: Saunders.
* ↑ Huang, Ih-Ping; Smith, C Daniel Annals of Surgery, 244, 2, 01-08-2006, pàg. 322. DOI: 10.1097/01.sla.0000230276.84612.b4. PMC: 1602170.
* ↑ Silen, William (revised by). Cope's early diagnosis of the acute abdomen.. 21st. Oxford: Oxford University Press, 2005. ISBN 0-19-517545-X.

## Enllaços externs

* Revisió de l'apendicitis aguda al metge de família americà Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
# Mudathir El Tahir

Mudathir El Tahir (Khartum, 23 de juliol de 1988), conegut com a Mudather Careca, és un exfutbolista sudanès de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Sudan.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Hilal Omdurman.

## Referències

* ↑ «AFP: Sudan pip Angola to Africa Cup of Nations quarter-finals». Google.com. [Consulta: 30 gener 2012].
* ↑ Mudathir El Tahir Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Profile at GoalZZ.com
* ↑ Mudather El Tahir at footballdatabase.eu
* ↑ Mudathir El Tahir a National-Football-Teams.com (anglès)
# Il re pastore (desambiguació)

«Il re pastore» té aquests significats:
* Il re pastore, òpera de Wolfgang Amadeus Mozart
* Il re pastore (Bonno), òpera de Giuseppe Bonno
* Il re pastore, òpera de Luciano Xavier Santos (1793)
* Il re pastore, òpera de Matteo Rauzzini (1784)