OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xoc

«Xoc» té aquests significats:
* Medicina:
** Xoc (circulatori), greu condició mèdica caracteritzada per hipoperfusió i hipòxia, pot ser:
*** Xoc hipovolèmic, estat clínic conseqüència d'un baix volum circulant de sang
*** Xoc cardiogènic, síndrome que s'origina quan el cor bomba sang de manera inadequada
*** Xoc sèptic, estat d'hipotensió arterial severa associada a una infecció sistèmica
** Síndrome del xoc tòxic, trastorn poc freqüent provocat per una toxina bacteriana
** Teràpia de xoc, inducció deliberada i controlada d'alguna forma d'estat de xoc fisiològic en un individu amb la finalitat de tractament psiquiàtric
* Biologia:
** Xoc tèrmic (Biologia), repercussió de l'augment de temperatura en la geometria i funcionalitat de les proteïnes cel·lulars.
* Física:
** Xoc o col·lisió entre dos o més cossos
** Xoc elàstic, col·lisió entre dos o més cossos en la qual aquests no pateixen deformacions permanents
** Xoc inelàstic, col·lisió entre dos o més cossos en la qual aquests poden patir deformacions i augment de temperatura
** Xoc tèrmic (Materials), trencament d'algun material en sofrir un canvi sobtat i ampli de temperatura
* Miscel·lània:
** Xoc de civilitzacions, terme encunyat per Samuel Huntington per explicar els conflictes que es poden derivar de la diferència de cultures en les relacions internacionals
** Xoc de reis, novel·la de la sèrie Cançó de gel i de foc, de George R.R. Martin
# Santa Magdalena d'Olot

Santa Magdalena és una capella a la ciutat d'Olot (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local. Aquesta església ha donat nom al pont medieval de Santa Magdalena (el més antic que es conserva a Olot) i a la placeta al costat de l'antic Palau de l'abat de Ripoll (avui destruït). Es troba, donc, ran del camí històric d'accés al primer nucli de la vila d'Olot, bastit entorn del santuari de Santa Maria (anterior al segle IX), anomenat més tard del Tura.
Tenim notícies històriques de l'existència d'una capella al segle xv, però l'actual fàbrica data de 1935. La façana de pedra que actualment presenta, amb llinda de 1770, pertanyia a una capella anterior. En el seu interior s'hi venera una talla de Santa Maria Magdalena, pintada en època recent, dels segles XVII-XVIII.
Al mateixa parcel·la on avui hi ha aixecada aquesta esglesiola hi va haver antigament el Palau de l'abat de Ripoll. Segons unes notes del segle xv, a l'interior d'aquest palau ja s'hi venerava Santa Magdalena en una capella. La primitiva església ja era edificada, doncs, l'any 1484; i al 1512 ja consta que hi ha l'oratori. En el transcurs del temps aquesta esglesiola ha estat modificada en diverses ocasions. De les primitives fàbriques no n'ha quedat cap fragment, només una part de la façana del segle xviii.

## Referències

* 1 2 «CAPELLA DE SANTA MAGDALENA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2016].
# Santiago Salvat i Espasa

Santiago Salvat i Espasa (Barcelona, 2 de setembre de 1891 - Barcelona, 16 de desembre de 1971) va ser un editor barceloní. Continuador de les tasques iniciades pel seu pare, Manuel Salvat i Xivixell i pel seu germà gran, Pau Salvat i Espasa al capdavant de l'Editorial Salvat.

## Biografia

Fill de Manuel Salvat Xivixell i Magdalena Espasa Anguera. Va estudiar al Col·legi Alemany de Barcelona. En acabar els seus estudis, el 1912, va emprendre, amb el seu germà Ferran, dos anys més gran que ell, un viatge comercial per Amèrica, arribant a Nova York i visitant pràcticament totes les repúbliques llatinoamericanes. Aquest viatge va establir les bases per a l'expansió i la implantació de les obres de l'Editorial Salvat al continent americà. El viatge va durar dos anys i havia estat preparat pel seu germà gran, Pau Salvat i Espasa, aleshores al comandament de l'editorial.
El 1920 va ser cridat a presidir l'Institut Català de les Arts del Llibre i quan va morir el seu germà gran, Pau Salvat i Espasa, el 1923 el va deixar en herència tant a ell com al seu germà Ferran l'Editorial Salvat. Entre el 1930 i el 1935 va dirigir la Cambra Oficial del Llibre de Barcelona. El 1939 es va fer càrrec del recent creat Gremi d'Editors. El 1961 va ser l'organitzador del XIV Congrés Internacional d'Editors, celebrat a Barcelona el 1962. La seva tasca editorial es va centrar en obres de divulgació i tècniques mèdiques i científiques. Va ser President de la Unió Internacional d'Editors entre 19624 i 1966. Li va ser concedida la Gran Creu del Mèrit Civil.
Els seus tres fills, Santiago, Manuel i Juan, van seguir la seva tasca editorial al capdavant de les societats editorials, de distribució i d'arts gràfiques, que va formar el Grup Salvat.

## Referències

* ↑ La Editorial Salvat, en la Enciclopedia Catalana.
* ↑ Reseñas Bibliográficas, Arxivat 2023-06-15 a Wayback Machine..
* ↑ Fallecimiento Santiago Salvat Espasa, .
# Segundo García González

Segundo García González (Balazote, 1958 - 18 de maig de 2021) era un dibuixant de còmics espanyol que signava amb el pseudònim Esegé. Estava adscrit a la malmesa tercera generació o generació del 70 de l'Escola Bruguera, al costat d'autors com els Germans Fresno's, Joan March o Rovira.
Esegé va iniciar la seva carrera professional en el TBO, on entre 1977 i 1979 va produir la secció Habichuela al costat de Paco Mir, Sirvent, Tha i T.P. Bigart. A partir de 1981, va continuar a Mortadelo la sèrie Neronius, que havia estat creada a Bèlgica com Résidus, tyran de Rome per Blareau i Pierre Guilmard. Va comptar amb la col·laboració de diversos guionistes com Jesús de Cos. Després del tancament de Bruguera, va treballar per a Garibolo de CGE (Tito Sidecar, Pomponius Triponum) i Zipi y Zape d'Edicions B (Don Pyme, Parsley). Ha publicat El Dinosaurio Jeremías a El Periódico de Catalunya i ha col·laborat també a obres col·lectives com Cien cómics con aspirina. La seva última sèrie va ser El Pequeño Quijote (2005) per a la revista infantil Mister K d'Edicions El Jueves.

## Referències

* ↑ Abella, Anna. «Muere Esegé, dibujante de la Bruguera de los 70». El Periódico de Catalunya, 18-05-2021.
* ↑ Armando Matías Guiu en Comic Story-3, encarte del tercer número de Bruguelandia, Editorial Bruguera, Barcelona, 28/09/1981, p. 28 a 29.
* ↑ Tausiet, Antonio. La Habichuela (del TBO), "13 Rue Bruguera".

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* GUIRAL, Antoni. Los tebeos de nuestra infancia: La Escuela Bruguera (1964-1986). Colección Magnum nº 7. Barcelona: Ediciones El Jueves, S. A., 11/2007. Depósito Legal: B-50353-2007. ISBN 978-84-9741-589-7.

## Enllaços externs

* Comic creator: Esegé en la Comiclopedia de Lambiek (anglès)
* ENTREVISTA A ESEGÉ a YouTube (castellà)
# Sebastes koreanus

Sebastes koreanus és una espècie de peix pertanyent a la família dels sebàstids i a l'ordre dels escorpeniformes.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 2 i 30 m de fondària) i de clima subtropical, el qual viu a la mar Groga: Corea del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans, el seu índex de vulnerabilitat és d'alt a molt alt (66 of 100) i la seua principal amenaça és la contaminació causada pels abocaments industrials i petroliers.

## Referències

* ↑ Kim, I.-S. & W.-O. Lee, 1994 A new species of the genus Sebastes (Pisces); Scorpaenidae) from the Yellow Sea, Korea. Korean J. Zool. v. 37: 409-415.
* 1 2 UICN (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes for Korea, Republic of - FishBase Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.
# Zhao Yunlei

Zhao Yunlei (en xinès: 赵 芸蕾) (Huangshi, República Popular de la Xina 1986) és un jugador de bàdminton xinès, guanyadora de dues medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 25 d'agost de 1986 a la ciutat de Huangshi, població situada a la pròvíncia de Hubei (República Popular de la Xina).

## Carrera esportiva

Va participar, als 25 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit) on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la modalitat de dobles femenins fent parella amb Tian Qing. En aquests mateixos Jocs participà en la competició de dobles mixts fent parella amb Zhang Nan, amb el qual també aconseguí guanyar la medalla d'or. Amb la seva doble victòria es convertí en l'única jugadora, de qualsevol dels dos sexes, en aconseguí sengles medalles en uns mateixos Jocs Olímpics en la competició de bàdminton.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles al Campionat del Món de bàdminton, entre elles una d'or; i tres medalles als Jocs Asiàtics, dues d'elles d'or.
# Santuari de Jesús Nazareno d'Atotonilco

El Santuari de Jesús Nazareno d'Atotonilco és un temple barroc del segle xviii situat a 14 quilòmetres de San Miguel a l'estat mexicà de Guanajuato. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2008

## Referències

* ↑ «Protective town of San Miguel and the Sanctuary of Jesús Nazareno de Atotonilco» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 4 juliol 2024].
# Satakunta

Satakunta (Satakunda en suec) és una regió (maakunta/landskap) de Finlàndia compresa a l'antiga província de Finlàndia Occidental. La traducció del nom vol dir centenars i antigament aquesta regió era bastant més gran del que és actualment. La ciutat més important és Pori.

## Municipis

La regió de Satakunta està dividida en 19 municipis.
| Eura Eurajoki Harjavalta Honkajoki Huittinen Jämijärvi Kankaanpää | Karvia Kokemäki Köyliö Luvia Merikarvia Nakkila Pomarkku | Pori Rauma Siikainen Säkylä Ulvila |
# Satan Was a Lady

Satan Was a Lady és una pel·lícula estatunidenca de 1975 porno dur, produïda i dirigida per Doris Wishman (acreditada com a Kenyon Wintel) i protagonitzada per Bree Anthony, Tony Richards, Annie Sprinkle i Bobby Astyr.

## Argument

Claudia (Bree Anthony) i Victor (Tony Richards) estan compromesos per casar-se. La germana de la Claudia, Terry (Annie Sprinkle), té relacions tant amb Victor com amb Bobby (Bobby Astyr), mentre que Victor manté una altra relació al marge (C. J. Laing). Mentrestant, l'Ada (Sandy Foxx), mare de Terry i madrastra de la Claudia, planeja enganyar la Claudia per la seva herència. Al final, es revela tota la trama, però no sense conseqüències nefastes per a la Clàudia.

## Repartiment

* Bree Anthony (Claudia)
* Tony Richards (Victor, anunciat com Tony Rich)
* Annie Sprinkle (Terry, anunciada com Anny Sands)
* Bobby Astyr (Bobby, anunciat com a Bobby Astyn)
* C.J. Laing (l'amant de Víctor, presentada com a Chris Jackson)
* Sandy Foxx (Ada - la mare de Terry, presentada com a Sandi Foxx)
* Neil Rhodes (detective)

## Producció

A mitjans dels 70, Wishman va dirigir dues pel·lícules pornogràfiques hardcore titulades Satan Was a Lady (1975) i Come With Me, My Love (1976), ambdues amb Annie Sprinkle. Amb el col·lapse de la llei de censura, la demanda per la nuesa a la pel·lícula va augmentar, afectant la direcció cinematogràfica de Wishman. Tot i que era legal filmar sexe explícit, Wishman i molts directors d'explotació ho van considerar desagradable. A Wishman no li agradava treballar en pel·lícules pornogràfiques i més tard a la seva vida va negar haver-les dirigit.

## Referències

* ↑ Andrea LeVasseur. «Satan Was a Lady». The New York Times, 2008. Arxivat de l'original el 2008-03-29.
* 1 2 Bowen, Mihael «Embodiment and the Realisation: The Many Film-Bodies of Doris Wishman». Wide Angle, vol. 19, 1997, pàg. 64–90. DOI: 10.1353/wan.1997.0008.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Zamzam Mohamed Farah

Zamzam Mohamed Farah (Mogadiscio, 19 de març de 1991) fou una atleta femenina de velocitat somali.
Fou un dels dos atletes somalis als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012. Participà a la prova de 400 metres llisos. A més, fou banderer de Somàlia a la cerimònia inaugural. Amb un temps de 1:20.48 segons, fou l'atleta més lenta de la prova.
Va rebre diverses amenaces de mort pel fet de participar en els Jocs essent dona.

## Referències

* ↑ «Somalia: Zamzam Mohamed Farah makes nation proud». Arxivat de l'original el 2013-05-11. [Consulta: 6 maig 2013].
* ↑ Osman, Idil. «Viewpoint: Can the Mo Farah effect help Somalis and Somalia?». BBC. Arxivat de l'original el 2013-06-30. [Consulta: 2 març 2020].
* ↑ Yuen, Laura. «In London, a Somali woman runs for her country». The Cities.
* ↑ «Zamzam Mohamed Farah». London2012.com. Arxivat de l'original el 27 de juliol 2012. [Consulta: 27 juliol 2012].
* ↑ «Somali Olympians deny seeking asylum over threats». BBC World.
# Zamyn-Üüd

Zamyn-Üüd (mongol: Замын-Үүд;ᠵᠠᠮ ᠤᠨ ᠡᠭᠦᠳᠡ, lit. «la porta de la carretera») és un sum (districte) de la província de Dornogovi al sud-est de Mongòlia. La seva població era d'11.527 habitants l'any 2008.

## Història

El nom real de Zamyn-Üüd prové de l'antic assentament de Dzamiin Üüde situat a 101 km al nord-oest de la ciutat moderna (44° 30′ N, 111° 15′ E﻿ / ﻿44.500°N,111.250°E﻿ / 44.500; 111.250).

## Geografia

La ciutat es troba a l'antiga ruta comercial entre Pequín i Ulan Bator, i actualment és el pas fronterer més important entre Mongòlia i la República Popular de la Xina, via Erenhot. El pas fronterer va comptabilitzar més de 950.000 desplaçaments el 2004. L'abril de 2007, va començar la construcció d'una carretera asfaltada de 432 km que va de Choir a Zamyn-Üüd passant per Sainshand. La finalització estava prevista per a l'octubre de 2007. Tanmateix, la finalització del projecte de la carretera es va retardar fins al 2013, i la secció de Sainshand to Choir es va acabar el setembre de 2013. El 2013 també es va completar un nou pas fronterer de carretera ampliat per alleujar els retards en el pas de la Xina a Mongòlia.
La Zona Econòmica Lliure «Zamyn-Uud» es va crear oficialment l'any 2004. Té una superfície de 900 ha i es troba entre l'assentament de Zamyn-Üüd i la frontera xinesa.

## Referències

* ↑ Info on statis.mn
* ↑ «/ Soviet era topographic map with former Dzamiin Üüde ruins location.». Topomapper.com. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ «Статистик Улсын хилээр нэвтэрсэн нийт зорчигчид» (en mongol). medeelel.mn. Arxivat de l'original el 27 setembre 2007.
* ↑ «Открытый Мир Азия». Owasia.ru. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ «MCC Official at Choir-Sainshand Road Project Ceremony in Mongolia | IIP Digital». Iipdigital.usembassy.gov, 05-09-2013. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ «33 billion MNT for road construction in Zamiin-Uud». English.news.mn, 01-04-2013. Arxivat de l'original el 2013-10-14. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ «Tender Announcement». Ministry of Industry and Trade. Arxivat de l'original el 5 març 2004.
# Zamzar

Zamzar és una aplicació web per la convertir arxius. Va ser creada pels germans Mike i Chris Whyley a Anglaterra. Permet a l'usuari convertir arxius sense necessitat de descarregar un programari, i té suport per més de 1.000 tipus de conversió diferents. Els usuaris poden escriure en un URL o carregar un o més arxius (si és que són tots del mateix format) des del seu ordinador, Zamzar després converteix l'arxiu(s) a un altre format especificat per l'usuari. Per exemple, a partir d'un Adobe PDF fer un document Word de Microsoft. Els usuaris reben un correu electrònic amb una adreça URL des d'on es pot descarregar l'arxiu convertit. També és possible manar arxius per la conversió enviant-los per correu electrònic a Zamzar.

## Referències

* ↑ Zhang, Michael, "Interview with Zamzar", Folksonomy, 11 de novembre de 2006 (versió arxivada 2008)
* ↑ Zamzar – Free software downloads and reviews – CNET
* ↑ Zamzar – Conversion format support
* ↑ «Lifehacker – Online file conversion with Zamzar». Arxivat de l'original el 2011-08-19. [Consulta: 5 desembre 2014].
* ↑ «Convert files by email». Zamzar.com, 10-02-2012. [Consulta: 29 novembre 2012].
# Sem (Arieja)

Sem és un antic municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània. El 1r de gener de 2019 va fusionar amb els municipis Golièr e Olbièr, Vic de Sòs i Suc e Sentenac. El 2018 tenia 22 habitants. La nova entitat es diu Val de Sòs, del qual és un municipi delegat. La nova entitat tenia 656 habitants el 2018.

## Referències

* ↑ «Val-de-Sos, la deuxième commune nouvelle d'Ariège est née» (en francès). La Dépêche, 27-07-2018.
* ↑ Lajus, Marie. «Arrêté préfectoral portant création de la commune nouvelle de Val-de-Sos» (en francès). Préfecture de l'Ariège, 16-07-2018. [Consulta: 17 novembre 2023].
Viccionari
# Zoilos d'Alexandria

Zoilos d'Alexandria va ser Patriarca Ortodox d'Alexandria des de l'any 542 al 551.
Zacaries Escolàstic diu que Pau d'Alexandria va ser culpat d'assassinat, i per això el van deposar i el van substituir per un tal Zoilos l'any 539/540. Van nomenar Acaci, oficial militar, perquè protegís Zoilos de l'hostilitat del poble d'Alexandria. Zacaries diu: «Efraïm d'Antioquia va ser enviat a Alexandria, i Abraham Bar Khili [el va acompanyar]. Al passar per Palestina, es van endur un monjo anomenat Zoilos. I van anar a Alexandria i van investigar les accions de Pau. Després el van expulsar de la seu i van entronitzar Zoilos, un sinodita. Per tal de protegir aquest home de la violència [de] la gent de la ciutat, van nomenar allí Acaci Bar Eshkhofo d'Amida, tribú dels romans.

## Referències

* ↑ «Zoilos (542-551)». Previous patriarchs. Patriarchate of Alexandria. [Consulta: 4 setembre 2023].
* ↑ Greatrex, Geoffrey (et al.) (eds.). The chronicle of pseudo-Zachariah Rhetor church and war in late antiquity. Liverpool: Liverpool University Press, 2011, p. 300. ISBN 9781846314933.
# Zuau pontifici

Els zuaus pontificis foren una unitat de soldats d'infanteria sorgits el 1860 per la defensa dels Estats Pontificis sota Pius IX.
Els zuaus pontificis foren catòlics solters voluntaris, fonamentalment, disposats a ajudar al Papa Pius IX davant del procés de reunificació italià. La majoria dels voluntaris foren alemanys, francesos i belgues, però també s'hi podien trobar romans, canadencs, espanyols, irlandesos i anglesos. Zuau és el nom que se li va donar a certs regiments d'infanteria de l'exèrcit francès a partir de l'any 1830.
Originaris d'Algèria, tant el nom com l'uniforme distintiu dels zuaus es va estendre per les forces armades dels Estats Units, Estats Pontificis, Espanya, Brasil i l'Imperi Otomà. Van servir a la majoria de les campanyes militars de l'exèrcit francès entre 1830 i 1962.
Els zuaus van tenir un paper important amb les tropes franceses a la batalla de Mentana, en la qual van derrotar les tropes de Garibaldi. L'any 1870, Napoleó III va haver de cridar les tropes instal·lades a Itàlia a causa de l'inici de la guerra francoprussiana. Víctor Manuel II li va enviar una carta a Pius IX, en la qual li demanava guardar les formes deixant entrar pacíficament l'exèrcit italià a Roma, a canvi d'oferir protecció al Papa. Però aquest es va negar rotundament a fer-ho.
L'exèrcit italià, dirigit pel general Cadorna, va travessar la frontera papal l'11 de setembre i va avançar lentament cap a Roma, esperant que l'entrada pacífica pogués ser negociada. En canvi, el Papa es va negar a claudicar i va forçar els seus Zuaus a oposar una resistència simbòlica.
Els zuaus van marxar a França a lluitar junt amb Napoleó III contra els prussians, però amb l'entrada dels alemanys a París el regiment es va desfer. Diversos voluntaris també s'allistaren a les tropes carlines que participaren en la Tercera guerra carlina, a Catalunya i al Maestrat.
A Catalunya es coneix amb aquest nom una beguda refrescant (també coneguda com a "soldat") feta amb gasosa i cafè.

## Referències

* L'església celebra els 80 anys dels pactes lateranencs Arxivat 2009-02-11 a Wayback Machine.
* Diccionari de la Llengua Catalana. Institut d'Estudis Catalans. Edicions 62. Enciclopèdia Catalana, 2011, ISBN 9788429768428
* Nueva Enciclopedia Larousse. Editorial Planeta, 1982. ISBN 8432042501
# Redfield (Dakota del Sud)

Redfield és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 2.897 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Redfield tenia 2.897 habitants, 1.123 habitatges, i 656 famílies. La densitat de població era de 646,6 habitants per km².
Dels 1.123 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,9% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 41,5% no eren unitats familiars. En el 38,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 23,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.743 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.566 $ mentre que les dones 20.938 $. La renda per capita de la població era de 15.505 $. Entorn del 9,6% de les famílies i el 10,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Redfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Redfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# William Botting Hemsley

William Botting Hemsley (29 de desembre 1843, East Hoathly, Sussex - 7 d'octubre 1924, Broadstairs, Kent) va ser un botànic anglès.
Va començar a treballar als Reials Jardins Botànics de Kew l'any 1860, assistent en el seu herbari de 1865 a 1867, i després de 1883 a 1908. Va ser nomenat membre de la Royal Society el 6 de juny de 1889; associat a la Societat linneana de Londres l'any 1875, i nomenat membre seu l'any 1896. L'any 1913 va rebre un doctorat honorífic a Aberdeen. I va rebre la medalla d'honor de la reina Victòria l'any 1909.
Célestin Alfred Cogniaux (1841-1916) li dedicà (1888) el gènere botànic Hemsleya de la família de les Cucurbitaceae.

## Obres

* Biologica Centrali-Americana Botany. Vol. I , 1879–1888
* Biologica Centrali-Americana Botany. Vol. III, 1882–1886
* BOTANY OF THE BERMUDAS and various other Islands of the Atlantic and Southern Oceans, 1885
* BOTANY OF JUAN FERNANDEZ, South-eastern Molluccas, and the Admiralty Islands, 1885
* An Enumeration of All the Plants Known from China Proper, Formosa, Hainan, Corea, the Luchu Archipelago, and the Island of Hong Kong. amb Francis B Forbes1886 & 1895

## Referències

* ↑ Hemsley, William «Early Reminiscences of Kew». The Journal of the Kew Guild, 1, 1, 1893, pàg. 31–38. Arxivat de l'original el 27 de desembre 2013 [Consulta: 10 agost 2013]. Arxivat 27 de desembre 2013 a Wayback Machine.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).

## Bibliografia

* Ray Desmond (1994). Dictionary of British and Irish Botanists and Horticulturists includins Plant Collectors, Flower Painters and Garden Designers. Taylor & Francis, & The Natural History Museum (Londres).