OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kavangoland

Kavangoland era un bantustan de l'antiga Namíbia. Es trobava al nord del país, a l'est d'Ovamboland i a l'oest de Caprivi Oriental.
El maig de 1973, va rebre la independència nominal. Es va crear un consell legislatiu que incloïa membres designats dels cinc principals grups tribals (gciriku, kwangali, mbukushu, mbunza i shambyu). Durant els comicis de 1973 el 66% dels electors va acudir a votar. Gran nombre d'angolesos es van instal·lar en aquesta regió fugint del conflicte armat de l'altre costat de la frontera. Durant els anys de bel·ligerància, aquest territori va sofrir intensa activitat guerrillera de SWAPO. El més popular dels idiomes oficials era el RuKwangali; els altres dos eren l'anglès i l'afrikaans.
La seva extensió era de 41.701 km² i, en 1960, tenia 28.000 habitants (població en 2001: 201.000). La seva capital era el poble de Rundu, el qual ho segueix sent en l'actualitat de Kavango, nom de la jurisdicció que sobre la mateixa àrea és ara una de les 13 regions administratives de Namíbia.
# Llengües del riu Cross

Les llengües del riu Cross és una família lingüística de les llengües Benué-Congo, de la gran família de llengües nigerocongoleses. Les llengües del riu Cross es parlen majoritàriament al sud i sud-est de Nigèria. El nom de la família lingüística prové del riu Cross.
A vegades es confon amb la família lingüística de les llengües del Delta del riu Cross i a vegades han arribat a ser sinònims, però l'ethnologue considera que les llengües del delta del riu Cross només són un grup de les llengües del riu Cross, que també inclou les llengües Bendi.

## Classificació

La unitat filogenètica de les llengües del riu Cross diferents del grup de llengües Bendi (les llengües Delta-Cross) es considera ben fonamentada. Les llengües bendis constitueixen un grup divergent classificat de manera conjunta amb les llengües del Delta-Cross, però això encara és dubtós.
Les llengües del Delta-Cross tenen quatre branques. Dues (llengües de l'alt Cross o llengües del baix Cross se situen majoritàriament al delta del riu Cross; la resta (llengües Central Delta i llengües ogonis) s'estenen fins a la meitat oriental del delta del riu Níger.

### Llengües de la família

* Llengües Delta-Cross:
** Llengües Central Delta: 8 llengües.
** Llengües ogonis: 5 llengües.
** Llengües de l'alt Cross: 22 llengües.
** Llengües del baix Cross: 23 llengües, de les que destaquen les llengües ibibio-efik.

## Comparació lèxica

Els numerals per a les diferents llengües del riu Cross són:
    GLOSA Delta-Cross Bendi PROTO- CROSS PROTO- CROSS Cen. PROTO- OGONI PROTO- Alt CROSS PROTO- Baix CROSS Bekwarra '1'*-nin <*-ɗin*-ɗĩ*-ɗĩ~*-ni*ke-ɗĩ~*ke-nĩkìn i-ri-*-ɗĩ '2'*-waːl*bari*-ɸã*-ba-hà*-βari '3'*-taːr*-taː*-talĩ*-tai-cià*-tarĩ '4'*-na(i)*tã-nĩ*-nai*-niaŋ-nè*-nai '5'*-woʔ<(*-gbo?)*(w)oʔo-*-ten *-gbɔ*-tiã-dyaŋ*-tiã '6'*oɗ+diːn*oʔo-ɗĩ*5+1*-tiã+kedĩ-dyaàkìn*5+1 '7'*oɗ+wal*oʔoɗo-ba*5+2*-tiã-ba-dièhà*5+2 '8'*-ba-i-na(i) (2x4)*oʔoː-taː*5+3*-tiã-tai-diècià*5+3 '9'*-suwo*sirã ob*5+4*5+4 *10-1-diènè*5+4 '10'*-ɗi-oβ*-lob (<*ɗ-ob?)*-ɗi-ob*-ɗu-obiri-fo*-ɗi-ob

## Referències

* ↑ Llengües del riu Cross a l'ethnologue

## Enllaços externs

* Journal of West African Languages: Cross River Languages Arxivat 2012-03-02 a Wayback Machine. (anglès)
# Moviment Democràtic de Dones

El Moviment Democràtic de Dones o Moviment de Dones Democràtiques (abreujat MDD) es va inspirar en el Movimiento Democrático de Mujeres, creat a Madrid pel Partit Comunista d'Espanya l'any 1964. L'MDD es va formar a Catalunya quan el nucli de dones del PSUC es va unir amb altres activistes comunistes d'origen obrer, que tenien marits que eren militants sindicalistes. A més, van entrar en contacte amb un grup de treballadores de grups cristians progressistes, la majoria de les quals treballava a Làmpades Z. Es van formar nuclis de l'MDD a diverses localitats, com Barcelona, Terrassa, l'Hospitalet de Llobregat i Badalona.
Entre d'altres personalitats els nuclis catalans varen ser fundats per Manuela Carmena, Montserrat Roig i Mercè Olivares.

## Bibliografia

* VARO MORAL, Nadia (2009). «El PSUC i les lluites de les dones durant el franquisme». A: ESTRUCH, Marta (coord.) (2009). El feminisme al PSUC. Els anys setanta i vuitanta del segle xx. Barcelona: Associació de Dones Periodistes. Col·lecció «Treball col·lectiu».

## Referències

* ↑ Varo Moral, Nadia. «¿Comisiones obreras sin obreras? (1964-1969)». A: Las militantes ante el espejo: Clase y género en las CCOO del área de Barcelona (1964-78) (PDF) (en castellà). Alzira: Editorial Germania i Comissions Obreres, 2014, p. 38-42 (Materials d’història de l’arxiu). ISBN 978-84-16044-76-4 [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ Agències. «Manuela Carmena serà la pregonera de les festes de La Mercè de Barcelona», 09-07-2019. [Consulta: 10 març 2023].
# Bialy

El bialy (abreviatura de Bialystoker Kuchen, ‘pastís de Białystok’, una ciutat de Polònia) és un panet tradicional de la cuina asquenazita polonesa. Té d'un diàmetre de fins a 15 cm i la seva massa amb llevat és semblada a la del bagel, però a diferència d'aquest no es cou abans d'enfornar-lo, i en lloc d'un forat al centre té una depressió. Abans de posar-lo al forn, aquesta es farcida amb ceba picada i altres ingredients, com all, llavor de rosella o farina de galeta.
El bialy va ser portat originalment als Estats Units pels immigrants jueus asquenazites de la fi del segle xix i començ del XX. Primer va ser comercialitzat en l'estat de Nova York per Harry Cohen, propietari d'una botiga de bagels.

## En la cultura popular

El 2000, l'ex escriptora de menjar del New York Times, Mimi Sheraton, va escriure un llibre dedicat a la bialy i el seu paper com a símbol del patrimoni jueu de Białystok, titulat The Bialy Eaters: The Story of a Bread and a Lost World.

## Vegeu també

* Bagel
* Pretzel
* Simit

## Enllaços externs

* Recepta de bialy a jewishfood-list.com (anglès)

## Referències

* ↑ «Bialys, cousins to the bagel, but without a hole». The Boston Globe, 07-08-2013 [Consulta: 8 febrer 2018].
* ↑ «Bialy». Free Merriam-Webster Dictionary. Merriam-Webster. [Consulta: 30 juny 2014].
* ↑ Sheraton, Mimi. The Bialy Eaters: The Story of a Bread and a Lost World. Nova York: Broadway Books, 2000. ISBN 9780767905022. OCLC 44039265. Bialy a Google Books (searchable).
* ↑ Parsons, Russ «A Dimpled Bread». Los Angeles Times, 17-12-2000 [Consulta: 6 gener 2017].
# Rhynchosporium

Rhynchosporium és un gènere de fongs ascomicets que causa la malaltia de l'escaldada de la fulla en diverses plantes gramínies. Conté, actualment, cinc espècies acceptades: R. secalis del sègol i triticale, R. orthosporum de Dactylis glomerata, R. lolii de Lolium multiflorum i L. perenne, R. agropyri de Agropyron i R. commune del gènere Hordeum spp., Lolium multiflorum i Bromus diandrus. R. commune és un dels fitopatògens més destructius en l'ordi a tot el món i causa baixades de rendiment de fins al 40% i en redueix la qualitat del gra.

## Referències

* ↑ Zaffarano PL, McDonald BA, Linde CC. «Two new species of Rhynchosporium». Mycologia, 103, 1, 2011, pàg. 195–202. DOI: 10.3852/10-119. PMID: 20943529.
* ↑ King KM, West JS, Brunner PC, Dyer PS, Fitt BDL. «Evolutionary relationships between Rhynchosporium lolii sp. nov. and other Rhynchosporium species on grasses». PLoS ONE, 8, 10, 2013, pàg. e72536. DOI: 10.1371/journal.pone.0072536.
* ↑ Plant Pathology
# Antiga Escola Montserrat

L'Antiga Escola Montserrat és una obra de Martorell (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Els edificis principals varen ser projectats per l'arquitecte Josep Lluís Sert.

## Història

Projectat el 1935, la construcció de l'edifici va ser interrompuda per la Guerra Civil i l'arquitecte no va poder completar la direcció de les obres, un fet que va provocar que l'obra es veiés força modificada respecte al projecte inicial.

## Referències

* 1 2 «Antiga Escola Montserrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Tirrena-Adriàtica 1997

La Tirrena-Adriàtica 1997 va ser la 32a edició de la Tirrena-Adriàtica. La cursa es va disputar en un pròleg inicial i set etapes, entre el 12 i el 19 de març de 1997, amb un recorregut final de 1.163 km.
El vencedor de la cursa fou l'italià Roberto Petito (Saeco), que s'imposà al també italià Gianluca Pianegonda (Mapei) i al suís Beat Zberg (Mercatone Uno-Wega), segon i tercer respectivament.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| Pr. | 12 de març | Sorrento - Sorrento (CRI) | 4,0 | Rolf Soerensen (DEN) | Rolf Soerensen (DEN) |
| 1a | 13 de març | Sorrento - Venafro | 192,0 | Endrio Leoni (ITA) | Rolf Soerensen (DEN) |
| 2a | 14 de març | Venafro - Pescasseroli | 131,0 | Davide Casarotto (ITA) | Roberto Petito (ITA) |
| 3a | 15 de març | Pescasseroli - Narni | 213,0 | Michele Bartoli (ITA) | Roberto Petito (ITA) |
| 4a | 16 de març | Terni - Circuito delle Marmore | 117,0 | Giovanni Lombardi (ITA) | Roberto Petito (ITA) |
| 5a | 17 de març | Ferentillo - Corinaldo | 187,0 | Andrea Ferrigato (ITA) | Gianluca Pianegonda (ITA) |
| 6a | 18 de març | Monte Urano - Monte Granaro | 160,0 | Dmitri Kónixev (RUS) | Roberto Petito (ITA) |
| 7a | 19 de març | Grottammare - S.B del Tronto | 159,0 | Mario Traversoni (ITA) | Roberto Petito (ITA) |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Roberto Petito (ITA) | Saeco | 28h 20' 26" |
| 2 | Gianluca Pianegonda (ITA) | Mapei | + 9" |
| 3 | Beat Zberg (SUI) | Mercatone Uno-Wega | + 15" |
| 4 | Massimiliano Gentili (ITA) | Cantina Tollo | + 26" |
| 5 | Davide Casarotto (ITA) | Scrigno-Gaerne | + 27" |
| 6 | Vasili Davidenko (RUS) | Kross-Selle Italia | + 51" |
| 7 | Massimo Donati (ITA) | Saeco | + 1' 28" |
| 8 | Michele Bartoli (ITA) | Maglificio MG | + 2' 47" |
| 9 | Francesco Casagrande (ITA) | Saeco | + 3' 03" |
| 10 | Rodolfo Massi (ITA) | Casino | + 3' 06" |

## Referències

* ↑ «Tirreno - Adriatico». sitiodeciclismo.net/. [Consulta: 6 març 2014].
* ↑ «Tirreno - Adriatico 1997». cyclingfever.com/. [Consulta: 6 març 2014].
* ↑ «TIRRENO - ADRIATICO». cyclebase.nl [Consulta: 6 març 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)
# Kavala (desambiguació)

«Kavala» té aquests significats:
* Kavala (ciutat)
* Prefectura de Kavala
* Unitat perifèrica de Kavala
* AO Kavala
# Lluís Raventós Artés

Lluís Raventós Artés (Raimat, 9 de novembre de 1933 - Tarragona, 8 de juny de 2023) va ser un sacerdot catòlic i escriptor català.

## Biografia

Després de llicenciar-se en Farmàcia a la Universitat de Barcelona (1958) i en Dret Canònic a la Universitat de Navarra (1965), es va ordenar sacerdot el 1964, moment en què es va incorporar al clergat de la Prelatura de l'Opus Dei. Es va doctorar en Dret Canònic (Universitat de Navarra, 1976). Va exercir el ministeri a les deu diòcesis catalanes, Pamplona-Tudela, Calahorra i La Calçada-Logronyo; i a Aragó. Tenia experiència educativa i pastoral gràcies a la seva labor com a capellà a diversos col·legis: Terraferma (Lleida), Bell-lloc (Girona), Viaró (Barcelona) i Turó (Tarragona). A la capital del Tarragonès va viure els últims anys, treballant en diverses tasques apostòliques.

## Publicacions

Entre les seves publicacions, destaquen aquests llibres. Els tres primers són una invitació a llegir Camino, un clàssic d'espiritualitat de Josemaría Escrivá de Balaguer:
* El treball d'en Pere, 1967, 1a ed., 75 pàg. (sobre la santificació del treball)
* Anton I el Gran, 1969, 1a ed. (sobre les coses petites)
* Els combats d'a Pau, 1981, 1a ed. (sobre les virtuts humanes).
* Pepe Serret: Himno a la vida, 1a ed., 2000. Biografia de l'empresari Josep Serret Borda (1941-1993).
* Trazo a trazo, la vida cristiana en dibujos, 1a ed., 2020.
* Ratxes al capvespre. Llibre compost de cinquanta imatges gràfiques utilitzades per sant Josemaría en la seva predicació i que Lluis Raventós va comentar i va il·lustrar.

## Referències

* ↑ Coll i Gilabert, Antoni «Adiós a Mn. Lluís Raventós». , 09-06-2023 [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «13. El Evangelio de hoy para la familia. P. Lluís Raventós Artés (Raimat (Lleida) [España, 1933) Ilustrador]». [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «Mor mossèn Lluís Raventós» (en catalán). Opus Dei, 08-06-2023. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ Oratorio de Santa María de Bonaigua. «Tres mensajes de Camino explicados para todas las edades», 2022. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ Lluis Raventós Artés. «Pepe Serret, Himno a la vida» p. 176. Palabra, 2014. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ Bardón, Eliseo «Recensión sobre: Pepe Serret: himno a la vida». Religión y Cultura, XLVII, 27, 2001, pàg. 444-445 [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ Pou i Sabaté, Llucià «Recensión sobre: Himne a la vida: una semblança de Josep Serret» (en catalán). Temes d’avui: revista de teologia i pastoral, 5, 1999, pàg. 100-101 [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ Martín de la Hoz, José Carlos. «Ráfagas al amanecer». Universidad Villanueva, 09-11-2022. [Consulta: 22 juny 2023].
# Morse Bluff

Morse Bluff és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 134 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morse Bluff tenia 134 habitants, 58 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 287,4 habitants per km².
Dels 58 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 20,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mediana per família de 41.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 16.750 $. La renda per capita de la població era de 14.051 $. Cap de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Morse Bluff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morse Bluff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Biblioteca Nacional de Xile

La Biblioteca Nacional de Xile, principal centre bibliogràfic del país, va ser fundada el 19 d'agost de 1813 i té la seu a la ciutat de Santiago. Està situada en l'Albereda número 651, i és confrontant amb l'estació Santa Lucía del Metro de Santiago.
En els seus començaments el 1813, i després entre 1818 i 1823 va funcionar en una de les dependències de la Universitat de San Felipe, situada en els terrenys on es construiria posteriorment el Teatre Municipal de Santiago, deu anys més tard, per 1823 s'instal·la en l'escaira sud-est dels carrers Bandera i Compañía, en un edifici construït el 1805 per José María Atero, sobre la base de dissenys de Joaquín Toesca, qui havia estat seu de la ExReal Duana, i que avui alberga al Museu Xilè d'Art Precolombí. El 1843, sota la direcció de Francisco García Huidobro, la Biblioteca es trasllada a la zona sud dels carrers Bandera y Catedral, a un edifici de tova de dos pisos, construït especialment per a aquestes finalitats. El 1886 es mou a l'antic edifici del Real Tribunal del Consolat, dissenyat per Juan José Goycolea cap a 1807, on es va desenvolupar el cabildo de Santiago del 18 de setembre de 1810, i on actualment se situen els Tribunals de Justícia. Finalment el 1913, l'Estat de Xile compra el terreny del Convent de les Monges Clares on, s'acaba de construir, l'any 1925, l'edifici on se situa actualment.

## Notes

* ↑ Ramón Briseño, en los «Anales de la Universidad de Chile», indica de forma precisa, en la página 460 que el cambio se produce en junio de 1843, esto lo reitera nuevamente en la pág. 462.

## Referències

* ↑ «XXV». A: Anales de la Universidad de Chile. Santiago de Chile: Imprenta Nacional, julio de 1864, p. 458-466 [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ Biblioteca Nacional. Santiago de Chile: Dirección de Bibliotecas Archivos y Museos, 1982, p. 28-29 [Consulta: 20 abril 2015].
* ↑ Biblioteca Nacional de Chile Impresos chilenos : 1776-1818. Biblioteca Nacional de Chile, 1963, p. X [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ «Biblioteca Nacional: Cinco sedes en 200 años de historia». Amo Santiago, 25-08-2013. Arxivat de l'original el 25 d'agost de 2013. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ «Edificios de la Institución». Dirección de Bibliotecas Archivos y Museos. Arxivat de l'original el 2015-10-04. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ «Còpia arxivada». PAT. Dirección de Bibliotecas Archivos y Museos [Santiago de Chile], 56, Invierno 2013, pàg. 20-25. Arxivat de l'original el 2015-10-04. ISSN: 0719-3122 [Consulta: 25 maig 2015].
# Rhinogobius boa

Rhinogobius boa és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el Vietnam.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Anell de Kerry

L'anell de Kerry (en anglès: Ring of Kerry) és un circuit turístic situat al comtat de Kerry, al sud-oest d'Irlanda. Aquest circuit cobreix 170 km de carretera, formant un cercle que comença a Killarney, flanquejant la península d'Iveragh. Passa per Kenmare, Sneem, Waterville, Cahersiveen i Killorglin, abans de tornar a Killarney novament des del sud, i voreja els llacs de Killarney i el Parc Nacional de Killarney.
Alguns dels seus atractius turístics són Muckross House (una mansió a la vora de Killarney), el fort de pedra de Staigue i Derrynane House, casa natal de Daniel O'Connell. Waterville és famosa per haver allotjat durant diversos estius Charles Chaplin, i el poble li va dedicar una estàtua que ara pot observar-se al costat de la platja. Al sud de Killarney, i al final, per tant, de l'anell, se situen el castell de Ross, els llacs de Killarney i Ladys View, un mirador des del qual, segons la reina Victòria I del Regne Unit, es gaudia de les millors vistes sobre els llacs.
Existeixen diferents variants del tour per l'anell de Kerry, depenent també del mitjà de transport escollit. Algunes excursions arriben fins a l'Illa de Valentia i les Illes Skellig. L'anell és una excursió força habitual, d'un dia de durada, per als nombrosos visitants que acudeixen a Irlanda, i en concret a Killarney, a l'estiu. Els circuits en autobús es realitzen sempre en sentit contrari a les agulles del rellotge, per evitar que dos d'aquests s'encreuen en les estretes carreteres que componen l'anell. El 2008, els sistemes de navegació per a automòbils van ser acusats de confondre els conductors dels autobusos, en intentar guiar-los en la direcció de les agulles del rellotge.
També hi ha nombroses excursions interessants per l'interior de l'anell, menys transitades. L'opció de recórrer l'anell en bicicleta o caminant, en diverses jornades, i excursions organitzades que combinen barca, bicicleta i passeig caminant.
* Cahergall Stone Fort
* Waterville, Mick O'Dwyer
* Ballinskelligs Bay
* Beenarourke
* Vista de l'anell de Kerry al sud-oest
* Caherdaniel
* Sneem
* Els llacs de Killarney des de Ladies View, un mirador situat a l'anell de Kerry

## Referències

* ↑ «Sat-Navs sending Kerry bus drivers astray» (en anglès). [Consulta: 25 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Galeria de fotografies del Ring of Kerry.
# Karine Gautard

Karine Gautard, coneguda també com a Karine Gautard-Roussel, (Caen, Calvados, 20 de maig de 1982) és una ciclista francesa, que fou professional del 2005 al 2009.

## Palmarès

* 2005
** Campiona de França sub-23 en ruta
* 2006
** Campiona de França sub-23 en contrarellotge
** 1a a la Chrono de Tauxigny
** Vencedora d'una etapa al Tour del Charente Marítim
* 2007
** 1a a la Chrono de Tauxigny
** Vencedora de 2 etapes al Tour de Bretanya
* 2009
** 1a a la Copa de França
** 1a al Ladies Berry Classic’s Cher
** Vencedora d'una etapa al Tour féminin en Limousin

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Colofó (desambiguació)

«colofó» té aquests significats:
* Colofó és la inscripció o anotació posada al final d'un llibre
* Colofó (ciutat) és una antiga ciutat grega a l'Àsia Menor
# Regions d'Eritrea

Les regions d'Eritrea, també anomenades zoba, constitueixen la divisió administrativa de primer nivell de l'Estat d'Eritrea.

## Característiques

Des de la reforma governamental d'abril de 1996, les regions, en nombre de 6, substituïren les antigues 10 províncies que s'havien establert en temps de la colònia italiana i que reflectien les divisions tradicionals del país. Les noves regions basaren els seus límits en criteris únicament geogràfics de vessants hidrogràfics.
Les regions són governades per una assemblea regional amb un administrador nomenat pel president de l'estat. Els administradors regionals participen en les reunions del consell de ministres del país.
Al seu torn, les regions es subdivideixen en 54 districtes.

## Llista

| Núm. | Regió | Nom | En tigrinya | En àrab | Superfície (km²) | Capital |
| 1. | Regió Central | Maekel | ዞባ ማእከል | المنطقة المركزية, al-Minṭaqa al-Markaziyya | 1.300 | Asmara |
| 2. | Regió del Sud | Debub | ዞባ ደቡብ | المنطقة الجنوبية, al-Minṭaqa al-Janūbiyya | 8.000 | Mendefera |
| 3. | Regió del Gash i el Barka | Gash-Barka | ዞባ ጋሽ ባርካ | منطقة القاش وبركا, Minṭaqat al-Qāx wa-Barkā | 33.200 | Barentu |
| 4. | Regió de l'Anseba | Anseba | ዞባ ዓንሰባ | منطقة عنسبا, Minṭaqat ʿAnsabā | 23.200 | Keren |
| 5. | Regió de la Mar Roja Septentrional | Semenawi-Keyih-Bahri | ዞባ ሰሜናዊ ቀይሕ ባሕሪ | منطقة البحر الأحمر الشمال, Minṭaqat al-Baḥr al-Aḥmar ax-Xamāl | 27.800 | Massawa |
| 6. | Regió de la Mar Roja Meridional | Debubawi-Keyih-Bahri | ዞባ ደቡባዊ ቀይሕ ባሕሪ | منطقة البحر الأحمر الجنوب, Minṭaqat al-Baḥr al-Aḥmar al-Janūb | 27.600 | Assab |
# André Raynaud

André Raynaud (Síus, 10 de novembre de 1904 - Anvers, 20 de març de 1937) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1927 i 1937. Va destacar en el ciclisme en pista aconseguint un Campionat del món en Mig Fons.
Raynaud va morir en caure durant una cursa al Sportpaleis d'Anvers.

## Palmarès en pista

* 1929
** 1r als Sis dies de París (amb Octave Dayen)
* 1930
** 1r als Sis dies de Marsella (amb Octave Dayen)
* 1936
** Campió del món de Mig Fons
** Campió de França de mig fons

## Referències

* ↑ Ha muerto Andrés Raynaud campeón del mundo de medio fondo

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2014-05-31 a Wayback Machine.
* Fitxa a museociclismo.it