OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ONR

ONR té els següents significats:
* Campament Nacional Radical (del seu nom en polonès Obóz Narodowo-Radykalny), partit polític històric de Polònia
* Oficina d'Investigació Naval (del seu nom en anglès Office of Naval Research), organisme de la Marina dels Estats Units encarregat dels seus programes de recerca
* Oficina per a la Regulació Nuclear (del seu nom en anglès Office for Nuclear Regulation), organisme regulador per a la indústria civil nuclear al Regne Unit
# Nota Emilianense

* No s'ha de confondre amb Glosas Emilianenses.
La Nota Emilianense és un text llatí breu, en prosa, escrit vers 1065-1070, com a nota marginal en un manuscrit provinent del Monestir de San Millán de la Cogolla, el Codex Aemilianensis 39 (foli 245r), d'on pren el nom. La seva importància rau en el fet que resumeix la història de la derrota de Rotllà a Roncesvalles, però en una tradició independent de la Cançó de Rotllà. És el text més antic que situa la batalla a Roncesvalles.
El manuscrit està actualment a la biblioteca de la Real Academia de la Historia. Va ser descobert i publicat per Dámaso Alonso en els anys 50 del segle xx.
La Nota és important perquè transmet en una data molt primerenca una versió hispànica de la llegenda de la batalla de Roncesvalls, on no hi intervé el traïdor Ganeló, que no és històric, però sí el personatge l'Oliver, que tampoc ho és, i on s'atribueix la derrota als sarraïns (dada que tampoc és certa històricament). A més, és cronològicament anterior a les cançons de gesta conservades.
És interessant notar la grafia del nom de Rodlane i Bertlane, amb la -e paragògica de la tradició èpica hispànica, però que no apareix mai en l'èpica francesa. També és interessant la menció de Ghigelmo Alcorbitanas, deformació de l'atribut "nas corb" de Guillem; el fet que s'escrigui "nas" amb a i no amb e mostra que el nom ve d'una tradició no francesa sinó occitana.
Desgraciadament, la nota, després d'anunciar que Carlemany tenia 12 "nebots" (els pars) que el servien, només en dona el nom de sis, segurament perquè el qui l'escrigué estava copiant d'un altre manuscrit i es va saltar una línia.

## Referències

* ↑ Riquer 104

## Bibliografia
### Edició

* Alonso, Dámaso, "La primitiva épica francesa a la luz de una 'nota emilianense' ", Revista de filología española, 37, 1953, p. 1-94.

### Estudis

* Martí de Riquer, Los cantares de gesta franceses, Barcelona, Ariel, 2009 [traducció a partir de la versió ampliada francesa], ISBN 9788424936150, p. 103-106, 115-116
* Real, Elena, Épica medieval francesa. Madrid: Síntesis, 2002 ISBN 8477389926 p. 279-280

## Enllaços externs

* Fitxa a la base de dades ARLIMA
# Cogito, ergo sum

Cogito, ergo sum ('penso, per tant soc', originàriament "je pense, donc je suis") és una frase pronunciada per Descartes que resumeix el seu pensament respecte a la veritat i el coneixement. La formulació apareix en francès, per primer cop en el Discurs del mètode (1637), al primer paràgraf de la quarta part del llibre i, posteriorment, en llatí en les Meditacions metafísiques i s'inscriu en una llarga tradició de pensadors, des de Plató a Agustí d'Hipona, que van provar de fonamentar la realitat i l'autenticitat de la percepció humana. El sentit del "donc" en la frase no és causal, sinó simultani. Es tracta de mostrar l'absoluta impossibilitat de pensar sense existir i, per tant, que el pensament i l'existència són idees innates, evidents per si mateixes.
Descartes no vol acceptar com a veritable res que no estigui absolutament comprovat (dubte metòdic), per fugir de possibles fonts d'error que s'acumulin en la construcció del saber. Per això, comença a qüestionar tot el que l'envolta. Comença pels sentits, que sovint proporcionen dades poc fiables (miratges, il·lusions...) i continua amb la raó: ha d'admetre la possibilitat racional que tot allò que pensa sigui mentida. Llavors, s'adona que tot i que dubti de tot, inclòs d'ell mateix, del seu raonament o del propi dubte, hi ha quelcom que roman: el subjecte que dubta. Sense pensar no existeixo i viceversa. Si dubta, hi ha algú o alguna cosa que està dubtant (després ho identificarà amb el jo). D'això no pot dubtar, encara que sembli una paradoxa (és indubtable que algú està dubtant). Aquest algú que dubta, que pensa, existeix, aleshores formula el seu famós aforisme: "penso, per tant existeixo", pel qual demostra la realitat del subjecte com a primera veritat inqüestionable.

## Referències

* ↑ «Cogito, ergo sum». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Cogito. Conceptes». FiloXarxa. [Consulta: 3 febrer 2014].
* La primera veritat, el cogito http://www.alcoberro.info/planes/descartes4.htm [Consulta: 13 febrer 2018].
# Coggia

Coggia (en cors Coghja) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 2006 tenia 828 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 204 | 225 | 284 | 447 | 538 | 699 | 828 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Thomas Coggia | | |
# OpenCity

OpenCity és un videojoc de construcció de ciutats (subgènere de la simulació) en el qual el jugador ha de crear un poble del no res i amb un diners determinats. Està sota llicència GPL i és multiplataforma.
El joc està clarament inspirat en la saga SimCity, sobretot el SimCity 2000, amb la diferència de tenir uns gràfics 3D (tot i que no gaire detallats) desenvolupats gràcies a les biblioteques SDL i OpenGL.

## Captures de pantalla

* Captura de pantalla de la versió 0.0.3
* Captura de pantalla de la versió 0.0.5

## Vegeu també

* Moon Tycoon, videojoc d'ordinador de construcció de ciutats.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'OpenCity Arxivat 2004-12-25 a Wayback Machine. (anglès)
* Documentació del joc per a l'Ubuntu (anglès)
# Nombre de Weber

En mecànica de fluids, el nombre de Weber (We) és un nombre adimensional que és útil quan s'analitzen fluxos en què hi ha una interfície entre dos fluids diferents, especialment fluxos multifàsics amb superfícies fortament corbes. Rep aquest nom en honor de Moritz Weber (1871-1951). Es pot entendre com la mesura de la importància de la inèrcia del fluid en relació a la seva tensió superficial. El nombre és útil en l'anàlisi de fluxos de capes primes i la formació de gotes i bombolles.

## Explicació matemàtica

El nombre de Weber pot ser escrit comː
    $\mathrm {We} ={\frac {\rho \,v^{2}\,l}{\sigma }}$
on
* $\rho$ és la densitat del fluid en (kg/m$^3$).
* v és la seva velocitat (m/s).
* l és la longitud característica, típicament el diàmetre de la gota (m).
* $\sigma$ és el tensió superficial (N/m).
El nombre modificat de Weber,
    $\mathrm {We} ^{*}={\frac {\mathrm {We} }{12}}$
és igual a la raó entre l'energia cinètica i l'energia de superfície,
    $\mathrm {We} ^{*}={\frac {E_{\mathrm {cin} }}{E_{\mathrm {sup} }}}$,
on
    $E_{\mathrm {cin} }={\frac {\pi \rho l^{3}U^{2}}{12}}$
i
    $E_{\mathrm {sup} }=\pi l^{2}\sigma$.

## Aplicacions

Una aplicació del nombre de Weber és l'estudi dels tubs termosifons bifàsics (més coneguts pel seu nom en anglès heat pipe). Quan el flux de moment en el nucli de vapor del heat pipe és alt, hi ha la possibilitat que l'esforç tallant exercit en el líquid a la metxa pot ser prou gran com per crear gotes en el flux de vapor. El nombre de Weber és un paràmetre adimensional que determina l'inici d'un fenomen anomenat límit d'arrossegament (quan el nombre de Weber és igual o més gran que 1). En aquest cas el nombre de Weber és definit com la raó entre el moment en la capa de vapor entre el tensor de superfície refrenant el líquid, on la llargària característica és la mida del porus.

## Referències

* ↑ Arnold Frohn; Norbert Roth Dynamics of Droplets. Springer Science & Business Media, 27 març 2000, p. 15-. ISBN 978-3-540-65887-0.
* ↑ Philip Day; Andreas Manz; Yonghao Zhang Microdroplet Technology: Principles and Emerging Applications in Biology and Chemistry. Springer Science & Business Media, 28 juliol 2012, p. 9–. ISBN 978-1-4614-3265-4.
# Nombre de Woodall

En teoria de nombres, un nombre de Woodall és qualsevol nombre natural de la forma $W_{n}=n\cdot 2^{n}-1$ on n és un nombre natural.
Van ser descrits per Allan J. C. Cunningham i H. J. Woodall l'any 1971, inspirats en uns estudis de James Cullen sobre uns nombres definits de manera similar anomenats nombres de Cullen.

## Primers de Woodall

Els nombres de Woodall que són nombres primers s'anomenen primers de Woodall. Es creu que n'hi ha infinits, però encara no ha estat demostrat.
L'any 1976 Christopher Hooley va demostrar que gairebé tots els primers de Cullen són nombres compostos. Al 1995, Wilfred Keller va publicar un article sobre nous primers de Cullen i la factorització d'altres primers de Cullen i primers de Woodall. L'article incoïa una comunicació personal a Keller de Hiromi Suyama que afirmava que el mètode de Hooley es pot reformular per mostrar que funciona per a qualsevol seqüència de nombres n · 2$^{n+a}$ + b, on a i b són enters, i en particular, que els nombres de Woodall són gairebé tots compostos.

## Propietats

* Començant per W₄ = 63 i W₅ = 159, cada sis n el nombre és divisible per 3; per tant, per tal que W$_n$ sigui primer l'índex n no pot ser congruent a 4 o 5 en mòdul 6.
* Si es defineix un enter m, el nombre de Woodall W$_{2m}$ només pot ser primer si 2$^m$ + m és primer.
* Els únics nombres primers que es coneixen que són a la vegada primers de Marsenne i de Woodall són [W₂, M₃] i [W$_{512}$, M$_{521}$].

## Generalització

Es pot definir un nombre de Woodall generalitzat en base b com a nombre en la forma n × b$^n$ − 1, on n + 2 > b. Si un nombre primer es pot escriure en aquesta forma, s'anomena un primer de Woodall generalitzat.

## Vegeu també

* Nombre de Cullen
* Primer de Mersenne

## Referències

* ↑ Cunningham, A.J.C.; Woodall, H.J. «Factorization of $Q=(2^{q}\mp q)$ and $(q\cdot {2^{q}}\mp 1)$». Messenger of Mathematics, 47, 1917, pàg. 1-38.
* ↑ Everest, Graham; Van der Poorten, Alfred; Shparlinski, Igor; Ward, Thomas. Recurrence sequences. 104. Mathematical Surveys and Monographs. American Mathematical Society, 2003, p. 94. ISBN 0-8218-3387-1.
* ↑ Keller, Wilfrid «New Cullen primes». Mathematics of Computation, 64, 212, 1995, pàg. 1739. DOI: 10.1090/S0025-5718-1995-1308456-3. ISSN: 0025-5718.
* ↑ Keller, Wilfrid. «Wilfrid Keller». Arxivat de l'original el 2020-02-28. [Consulta: 15 octubre 2020].
# Nombre de capil·lar

* No s'ha de confondre amb Nombre de capil·laritat.
El nombre de capil·lar $(Ca)$ és un nombre adimensional que s'utilitza en la mecànica de fluids. Representa la relació entre les forces viscoses i la tensió superficial que actuen a través d'una interfície entre un líquid i un gas o entre dos líquids immiscibles; per exemple, una bombolla d'aire en un flux líquid tendeix a deformar-se per la fricció del flux del líquid a causa dels efectes de la viscositat, però les forces de tensió superficial tendeixen a minimitzar la superfície. També s'utilitza per caracteritzar l'atomització dels líquids.
Es defineix de la següent manera :
    $Ca={\frac {v\;\mu }{\sigma }}$
on :
   * v = velocitat característica
   * μ = viscositat dinàmica del líquid,
   * σ = tensió superficial entre les dues fases del líquid.
Per als nombres de capil·lar baixos (menor de 10$^{-5}$, com a regla general), el flux dels medis porosos està dominat per les forces capil·lars, mentre que per a nombres de capil·lar alts, les forces capil·lars són insignificants en comparació amb les forces viscoses.

## Referències

* ↑ Bernard Stanford Massey. Measures in science and engineering: their expression, relation and interpretation (en anglès). Chichester: Ellis Horwood Limited, 1986 (Mathematics and its Applications). ISBN 978-0-85312-607-2. LCCN 86000267.
* ↑ Ding, M; Kantzas, A. Capillary number correlations for gas-liquid systems (en anglès), 2004.
# Notharctus tenebrosus

Notharctus tenebrosus és una espècie de primat primitiu que visqué a principis de l'Eocè (fa 38-54 milions d'anys). Les seves restes fòssils foren descobertes per Ferdinand V. Hayden el 1870, al sud-oest de Wyoming. Inicialment es cregué que era un petit paquiderm a causa de l'abundància de fòssils de paquiderms en aquell sector.
Tanmateix, Walter Willis Granger en descobrí un esquelet complet, també a Wyoming, i Notharctus tenebrosus fou identificat clarament com a primat. S'assemblava als lèmurs que actualment viuen a Madagascar.
# Consell d'empresa

El consell d'empresa és l'òrgan de gestió amb què es dotaren les empreses col·lectivitzades poc després de l'esclat de la Guerra civil. Aquests òrgans foren creats pel decret de Col·lectivitzacions de la Generalitat de Catalunya, el 24 d'octubre de 1936.
La revolució que iniciaren els treballadors de Catalunya a partir del 19 de juliol de 1936 comportà l'expropiació i col·lectivització d'un gran nombre d'empreses, que foren administrades des de llavors en règim d'autogestió obrera.
En aquest context de guerra i revolució nasqué el Consell d'Economia de Catalunya (11 d'agost de 1936), en el qual confluïren totes les forces sindicals i polítiques que feren front a l'alçament militar. De l'obra del Consell d'Economia, que no cessà durant tota la guerra civil, en destaquen dues fites històriques que foren, alhora, dues grans conquestes socials del moviment obrer de Catalunya: el Decret de Col·lectivitzacions i Control Obrer de 24 d'octubre de 1936 i el Decret de Municipalització de la Propietat Urbana d'11 de juny de 1937.
D'acord amb el decret de 1936, les empreses podien ésser col·lectivitzades en règim d'autogestió sota un consell d'empresa obrer, del qual depenia el director, assistit per un interventor de la Generalitat en els casos següents: quan l'empresa tenia més de 100 obrers; quan en tenia de 50 a 100 si eren de majoria qualificada; per acord amb el propietari, si en tenia menys de 50; en cas d'abandonament de l'empresa pel propietari; i per salvaguarda d'interessos generals, a judici del Consell d'Economia.

## Referències

* ↑ «Consell d'empresa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Consell d'empresa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Martínez Espinosa, Emilià. «Les col·lectivitzacions durant la Guerra Civil del 1936: Com es va portar a terme la col·lectivització dels Ferrocarrils de la Generalitat». Memòria.cat. Associació Memòria i Història de Manresa. [Consulta: 20 juliol 2010].

## Bibliografia

* Cendra i Bertran, Ignasi. El Consell d'Economia de Catalunya, 1936-1939: revolució i contrarevolució en una economia col·lectivitzada. L'Abadia de Montserrat, 2006, p. 287 (Volum 354 de Biblioteca Serra d'or). ISBN 9788484157755 [Consulta: 20 juliol 2010].
# Compost reforçat amb fibres

Un compost reforçat amb fibres (CRF) és un material que s'ha format per la unió de dos materials diferents per aconseguir la combinació de propietats que no son possible d'obtenir als materials originals. A aquest material compost s'afegeixen fibres per trobar altres propietats.
El CRF consta de tres components:
* les fibres discontínues o com la fase dispersa,
* la matriu com la fase contínua
* la regió de la interfase fina, també coneguda com la interfície.
Aquest és un tipus de grup de compostos avançats, que fa ús de closca d'arròs, pellofa d'arròs, i el plàstic com a ingredients. Aquesta tecnologia consisteix en un mètode de refinació, barreja i composició de fibres naturals dels corrents de deixalles de cel·lulosa per formar un material d'alta resistència compost de fibra en una matriu polimèrica. Els materials de rebuig o de base designats per la seva utilitat en aquest cas són les dels termoplàstics de residus i les diferents categories de residus cel·lulòsics, inclosa la closca d'arròs i serradures.
Un compost reforçat amb fibra (CRF) és d'alt rendiment compost de fibra aconseguida i fa possible per entrecreuament molècules de cel·lulosa de fibra amb resines en la matriu del material de CRF a través d'una propietat molecular re-enginyeria de processos, obtenint un producte d'excel·lents propietats estructurals.
A través d'aquesta gesta de l'enginyeria molecular, es pot tornar a seleccionar les propietats físiques i estructurals de la fusta clonades amb èxit i resideixen en el producte CRF, a més d'altres atributs crítics per obtenir les propietats de rendiment superior a la fusta contemporània.

## Referències

* ↑ Molera i Solà, Pere, Montserrat Cruells Cadevall, Núria Llorca i Isern, Juan Viñals Olià. Ciència dels materials (2a edició), 2011, p.397.
* ↑ Materials compostos a elisava.net

## Enllaços externs

* Més coneixement en materials compostos de polietilè reforçats amb fibres naturals Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine., Universitat de Girona
* Els materials compostos Arxivat 2016-10-05 a Wayback Machine. al wiki de les Trinitàries de Barcelona
* The Macrogalleria - Immiscible Polymer Blends
# Orlando Rubén Yáñez Alabart

Orlando Rubén Yáñez Alabart (Lloret de Mar, La Selva, 12 d'octubre de 1993) és un futbolista professional català que juga com a porter pel Real Sporting de Gijón.

## Carrera esportiva

El 2010, a 17 anys, va ingressar al planter del Reial Madrid CF procedent del Girona FC. Va debutar com a sènior la temporada 2012–13, jugant 26 partits amb el Reial Madrid C a segona B. El juliol de 2013, Yáñez fou promocionat al Reial Madrid Castella, de segona divisió.
El 8 de setembre de 2013 Yáñez va debutar com a professional jugant com a titular en una derrota a casa per 0–1 contra el CD Mirandés.
El 17 d'agost de 2017, Yáñez va signar contracte per quatre anys amb el Getafe CF, i fou immediatament cedit al Cadis CF per un any. Només va jugar sis partits durant la seva estada a Andalusia, tots en Copa del Rei.

### Màlaga

El 15 de juliol de 2022, poc després de deixar Getafe, Yáñez va signar contracte per tres anys amb el Màlaga CF de segona divisió. Suplent de Manolo Reina, va debutar el 3 de novembre en el 14è partit de la temporada, en una derrota per 2–1 contra l'FC Cartagena.

### Real Sporting de Gijón

L'estiu de 2023 va deixar enrere la seva etapa com a porter del Màlaga CF després que l'equip baixés a Primera RFEF. Va signar pel Real Sporting de Gijón, on va arribar per sustituir a Iván Cuéllar, qui no va ser renovat pel club asturià.
Actualment es troba disputant el torneig de lliga de la Segona Divisió amb el Sporting.

## Palmarès
### Reial Madrid

* 2 Lligues de Campions: 2015–16, 2016–17
* 1 Supercopa d'Europa: 2016
* 1 Campionat del món de clubs de la FIFA: 2016
* 1 Lliga espanyola: 2016-17

## Referències

* ↑ Yáñez y Llorente tendrán el premio del Castilla; Defensa Central, 18 de juliol de 2013 (castellà)
* ↑ El Mirandés se pone líder a costa de un filial que sigue sin puntuar; Marca, 8 setembre 2013 (castellà)
* ↑ «Comunicado oficial» (en castellà). Getafe CF, 17-08-2017. [Consulta: 17 agost 2017].
* ↑ «Un año demasiado gris para los cuatro jugadores cedidos» (en castellà). Diario de Cádiz, 08-06-2018 [Consulta: 5 juliol 2018].
* ↑ «Yáñez bolsters the Malaguista goal». Málaga CF, 15-07-2022. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «Cal y arena para Yáñez en su regreso a la Liga... año y medio después» (en castellà). Diario Sur, 03-11-2022 [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «Spot-on Real Madrid defeat Atlético in final again». uefa.com, 28-05-2016.
* ↑ Pérez, Gorka. «El Reial Madrid guanya la Champions League 2017». El País, 03-06-2017. [Consulta: 4 juny 2017].
* ↑ Sámano, José. «Tercera Supercopa d'Europa per al Reial Madrid: Sergio Ramos no té fi» (en castellà). El País, 10-08-2016. [Consulta: 14 agost 2016].
* ↑ «El Reial Madrid guanya el Mundial de Clubs en superar el Kashima Antlers en la pròrroga (4-2)». 324.cat, 18-12-2016. [Consulta: 18 desembre 2016].
* ↑ «El Màlaga de Míchel no aconsegueix evitar que el Reial Madrid guanyi la Lliga (0-2)». 324.cat, 21-05-2017. [Consulta: 23 maig 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Orlando Rubén Yáñez Alabart al Reial Madrid
* Fitxa d'Orlando Rubén Yáñez Alabart a BDFutbol
* Fitxa d'Orlando Rubén Yáñez Alabart a Futbolme (castellà)
# Orlando Rodrigues

Orlando Sergio Rodrigues Gomes (Torres Vedras, 21 d'octubre de 1969 és un ciclista portuguès, ja retirat, professional des del 1991 fins al 2003.
Bon esprintador, en el seu palmarès destaca el Campionat nacional de ciclisme en ruta de 1994 i la Volta a Portugal de 1994 i 1995. Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1996 i 2000.
Una vegada retirat, el 2007 i 2008, va exercir com a director esportiu de l'equip Benfica.

## Palmarès

* 1989
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Algarve
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Alentejo
* 1990
** 1r a la Clàssica de Vila Franca de Xira
* 1991
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal
* 1992
** 1r al Circuit de Casais de Sao Lourenco
* 1993
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Jornal de Notícias
* 1994
** Campió de Portugal en ruta
** 1r al Circuit de Getxo
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Joaquim Agostinho
* 1995
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor d'una etapa
** 1r al Trofeu Joaquim Agostinho
* 1997
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Internacional Telecom
* 1998
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Jornal de Notícias

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1999. 51è de la classificació general
* 2000. 66è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1996. 54è de la classificació general
* 1997. 33è de la classificació general
* 1998. Abandona (17a etapa)
* 2000. 87è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. 65è de la classificació general
* 1993. 76è de la classificació general
* 1994. 96è de la classificació general
* 1995. 14è de la classificació general
* 1996. 34è de la classificació general
* 1997. Abandona (7a etapa)
* 1999. 70è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «RODRIGUES Orlando Sergio GOMES». [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Orlando Sergio RODRIGUES GOMES» (en italià). [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Orlando Rodrigues». [Consulta: 2 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Comunitat científica

La comunitat científica consta del cos total de científics, les seves relacions i interaccions. Es divideixen normalment en "subcomunitats", cada un treballant en un camp particular de la ciència (per exemple existeix una comunitat de robòtica dins del camps de les ciències de la computació).
Membres de la mateixa comunitat no necessiten treballar en conjunt. La comunicació entre membres s'estableix per la disseminació de treball d'investigació i hipòtesi a través d'articles en revistes científiques o assistint a conferències on noves investigacions són presentades i idees intercanviades i decatides. Existeixen també molt mètodes informals de comunicació de treballs científics així com resultats.
La "membresi" a la comunitat és generalment una funció de l'educació, l'estat laboral i afiliació institucional. Sociolegs que han estudiat comunitat científiques han descobert que el gènere, raça i classe social poden ser factors influents per l'ingrés a la comunitat. Històrica i actualment els científics han usat una varietat de mètodes per determinar qui pertany o no a la comunitat científica, la qual cosa és generalment requerit per determinar quins camps de la investigació poder ser marcat com a ciència. Camps del coneixement que semblen científics, però són jutjats com força de les normes de la comunitat científica, són marcats com a "pseudociència".

## Referències
### Sociologies de la ciència

* Bruno Latour y Steve Woolgar, Laboratory life: the social construction of scientific facts (Beverly Hills: Sage Publications, 1979).
* Sharon Traweek, Beamtimes and lifetimes: the world of high energy physicists (Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1988).
* Steven Shapin and Simon Schaffer, Leviathan and the air-pump: Hobbes, Boyle, and the experimental life (Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1985).

### Història i filosofia de la ciència

* Thomas Kuhn, The Structure of Scientific Revolutions (Chicago: University of Chicago Press, 1962).