OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trofeu Iaixin

El Trofeu Iaixin és un guardó futbolístic que entrega anualment la revista France Football al millor porter.
El premi rep el nom del porter rus (soviètic) Lev Iaixin, i el guanyador és triat pels guanyadors precedents de la Pilota d'Or.
El premi fou establert el 2019, i el primer guanyador fou el braliser Alisson Becker.

## Guanyadors

| Any | Lloc | Jugador | Club(s) | Punts |
| 2019 | 1r | Alisson | Liverpool FC | 795 |
| 2019 | 2n | Marc-André ter Stegen | FC Barcelona | 284 |
| 2019 | 3r | Ederson | Manchester City FC | 142 |
| 2020 | Cancel·lat per la pandèmia de COVID-19 | Cancel·lat per la pandèmia de COVID-19 | Cancel·lat per la pandèmia de COVID-19 | Cancel·lat per la pandèmia de COVID-19 |
| 2021 | 1st | Gianluigi Donnarumma | Paris Saint-Germain FC | 594 |
| 2021 | 2nd | Édouard Mendy | Chelsea FC | 404 |
| 2021 | 3rd | Jan Oblak | Atlètic de Madrid | 155 |
| 2022 | 1st | Thibaut Courtois | Reial Madrid | 456 |
| 2022 | 2nd | Alisson | Liverpool FC | 108 |
| 2022 | 3rd | Ederson | Manchester City FC | 72 |
| 2023 | 1st | Emiliano Martínez | Aston Villa FC | 290 |
| 2023 | 2nd | Ederson | Manchester City FC | 197 |
| 2023 | 3rd | Yassine Bounou | Al-Hilal | 154 |

## Referències

* ↑ «Ballon d'Or 2019: Yachine Trophy: the candidates for the award» (en anglès), 02-12-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-03. [Consulta: 2 desembre 2019].
* ↑ «Alisson Becker estrena el palmarés del Trofeo Yashin». diari Sport, 02-12-2019 [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ «Còpia arxivada». L'Equipe, 20-07-2020. Arxivat de l'original el 20 de juliol 2020. [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ Gianluigi Donnarumma was signed by Paris Saint-Germain from AC Milan midway through 2021.
# Trofeu Internacional

El Trofeu Internacional va ser una competició ciclista femenina que es disputava anualment a França. Creat al 1996, va formar part de la Copa del Món de ciclisme femení els anys 1998, 1999 i 2001. La primera edició es va disputar per equips nacionals.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 1996 | França | Itàlia | Rússia |
| 1997 | Hanka Kupfernagel | Catherine Marsal | Debby Mansveld |
| 1998 | Alessandra Cappellotto | Catherine Marsal | Diana Ziliute |
| 1999 | Vanja Vonckx | Judith Arndt | Tracey Gaudry |
| 2000 | Séverine Desbouys | Fabiana Luperini | Joane Somarriba |
| 2001 | Olga Sliússareva | Regina Schleicher | Anna Millward |

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
# Tribunal del Breu Apostòlic

El tribunal del Breu era un tribunal creat al segle xvi a través del qual la monarquia a Catalunya podia castigar els clergues delinqüents sense haver-se de preocupar per les immunitats eclesiàstiques. Es tractava, en general, d'iniciatives jurídicament ben fonamentades.
L'estament clerical era nombrós, especialment al Principat, on representava el 6% de la població, i eren freqüents l'absentisme i l'acumulació de càrrecs, així com es donava el cas de menors d'edat entre els clergues beneficiats; la presència d'alguns clergues entre els bandolers a la Catalunya Vella portà a la creació del tribunal del Breu Apostòlic (1525), confiat al bisbe de Girona.

## Bibliografia

* Josep M. Marqués, "Tribunals peculiars eclesiàstico-civils de Catalunya: les Contencions i el Breu", a Primer Congrés d'Història Moderna de Catalunya, Barcelona, 1984, vol. II, p. 381-392.
# Tren de sombras

Tren de sombras és una pel·lícula espanyola, a cavall entre el cinema experimental i el documental, estrenada el 23 de gener de 1998. Fou dirigida per José Luis Guerín i produïda pel Grup Cinema-Art, Films 59 i l'Institut del Cinema Català. Ha estat considerada una obra mestra per bona part de la crítica en la "Quizena dels Directors" del 50è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

A la matinada del 8 de novembre de 1930, l'advocat parisenc Fleury sortia a la recerca de la llum adequada per a completar una filmació paisatgística al voltant del llac Le Thuit. Aquest mateix dia, l'advocat mor en estranyes circumstàncies.
Amb aquest punt de partença Guérin explora tot el material que va filmar Fleury: enregistraments casolans, de la seva família, de la seva llar i entorn, sempre des de la pròpia consciència de la seva fugacitat. Després passa al present els mateixos objectes que van ser testimonis directes de la vida de Fleury; posteriorment s'exploren els negatius originals a l'espera de quelcom desconegut esperant que sigui revelat, i finalment torna a la ficció observant Fleury filmant el seu material, i el moment de la seva desaparició.

## Repartiment

* Jessica Andrieu
* Anne Céline Auche ... Donzella
* Juliette Gautier ... Hortense Fleury
* Marc Montserrat
* Ivon Orvain ... Oncle Etienne

## Premis i nominacions

* Premi Sant Jordi a la millor pel·lícula espanyola (1999)
* Premi Méliès d'Or al millor film fantàstic europeu i el premi de l'Associació Catalana de Crítics i Escriptors Cinematogràfics (ACCEC) al Festival de Cinema Fantàstic de Sitges.
* Nominada al "Colombino de Oro" al Festival de Cinema de Bogotà (1998)
* Gran premi d'Or al Fantasporto (1997)
* Gran premi al Festival de Cinema Independent d'Ourense (1997)

## Referències

* ↑ Guerín presenta 'Tren de sombras', una película excepcional, El País, 14 de maig de 1997
* ↑ Tren de sombras. José Luis Guerín, 1997, per José Manuel Fuertes Conde, maig 2010.
* ↑ Tren de sombras Arxivat 2019-08-26 a Wayback Machine., per Quim Casas, Dirigido n. 265
* ↑ «José Luis Guerín. Premios». Instituto Cervantes, 01-07-2015. [Consulta: 18 setembre 2015].
* ↑ Tren de sombras al web de la Filmoteca de Catalunya

## Enllaços externs

* Fragment de "Tren de sombras" a Youtube
# Tubu

La llengua tubu (toubou) és la llengua dels pobles tubus; també s'anomena teda. Es parla al nord del Txad, a regions veïnes de Nigèria i Níger, i al Fezzan a Líbia. Està dividida en dos dialectes: el del sud i el del nord. Pertany al grup de llengües africanes encara poc estudiades. El nom tubu en realitat designaria només als parlants del dialecte del nord (també teda, tuda i toda) mentre el nom daza s'aplicaria als del sud. Els goran (paraula àrab, afrancesada con gouran, origen del nom tribal gorans o gourans) no és un dialecte sinó el nom d'una tribu que parla daza. El nombre de parlants el 1930 s'estimava en 200.000 persones. A l'inici del segle XXI s'estimaven en 350.000.

## Referències

* "Toubou and Daza: Nomads of the Sahara". Chad: A country study. Library of Congress Federal Research Division (1988) en línia a
* A history of the Arabs in the Sudan and some account of the people who preceded them and of the tribes inhabiting Darfur, per Sir Harold A. MacMichael, 1922
# Túnel del Mont Blanc

El túnel de Mont Blanc és un túnel en els Alps, que uneix per carretera França amb Itàlia, sota el Mont Blanc. Les dues ciutats més famoses prop del túnel són Chamonix (Alta Savoia, França) i Courmayeur (Vall d'Aosta, Itàlia). Començat el 1957 i acabat el 1965, el túnel d'11,6 km de llarg i 8,6 m d'ample discorre sota la muntanya entre aquestes dues ciutats. És una de les principals rutes de transport transalpines, particularment per a Itàlia, que confia en ella per transportar fins a un terç de les seves mercaderies cap al nord d'Europa.

## Accident del 24 de març de 1999

El 24 de març de 1999, un camió belga incendiat al túnel va causar una de les tragèdies automobilístiques més grans d'Europa. El foc es va propagar molt ràpidament a l'interior del túnel i va fer cremar tot el combustible que va trobar al seu pas. Es va produir un enorme incendi que va durar 53 hores. Van morir 39 persones, la gran majoria carbonitzades dins dels seus automòbils, altres tractant d'escapar a peu.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Túnel del Mont Blanc (italià) (francès) (anglès) (alemany)
# Txalganí

Txalganí (en rus: Чалганы) és un poble de l'óblast de l'Amur, a Rússia, que el 2018 tenia 406 habitants, pertany al districte de Magdagatxi.

## Referències

* ↑ «Регионы и города России».
# Tui Na

El massatge Tui Na és una especificitat de la medicina tradicional xinesa que té en compte els meridians i els punts de l'acupuntura del cos. TUI NA és una paraula que significa empènyer (TUI - 推) i agafar (NA - 拿), amb aquesta tècnica es creu que es dispersen els blocatges energètics i estimulen i donen energia. El seu objectiu és fer circular i reequilibrar les energies. An Mo (安摸) significa massatge en xinès.
El Tui Na s'hauria creat cap a 1300 aC al centre de la Xina, a l'antiga capital de la Xina Luoyang (Henan).

## Meridians

Els meridians principals són dotze que nodreixen la totalitat del cos. Comencen (o acaben) a l'extremitat d'un dit. Tenen nombrosos meridians secundaris.

## Moviment fonamentals del Tui Na

Són: tui1 推、na2拿、an4按、mo2摩、qia1掐、gun3滾、yao2搖、rou2揉、cuo1搓

## Referències

* ↑ «Tui Na MTCP». Academy of Chinese Culture and Health Sciences. [Consulta: 24 juliol 2012].
* ↑ Claire, Thomas. Bodywork: What Type of Massage to Get and How to Make the Most of It. William Morrow and Co., 1995, p. 171. ISBN 9781591202325.
* ↑ «Tui na». Dorland's Medical Dictionary for Health Consumers, 2007. [Consulta: 24 juliol 2012].
* ↑ «Orthodox Tui-Na Treatment». The World Tui-Na Association. [Consulta: 24 juliol 2012].
# Tvérskaia

Tvérskaia - Тверская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas occidental, a la riba dreta del riu Pxix, a 25 km a l'oest d'Apxeronsk i a 78 km al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertanyen a aquest municipi les poblacions d'Akredàssov, Ielinski, Zakhàrov, Lessogórskaia, Linéinaia i Ossínovskoie.
# Twain

* Aquest article tracta sobre el municipi dels Estats Units. Vegeu-ne altres significats a «Twain (desambiguació)».
Twain és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 87 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Twain tenia 87 habitants, 42 habitatges, i 24 famílies. La densitat de població era de 4,5 habitants/km².
Dels 42 habitatges en un 16,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 40,5% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,5% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 40,2% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
Entorn del 70,6% de les famílies i el 72,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Twain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Twain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Twain Harte

Twain Harte és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.586 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Twain Harte tenia 2.586 habitants, 1.120 habitatges, i 779 famílies. La densitat de població era de 274,3 habitants/km².
Dels 1.120 habitatges en un 24,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,4% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 19,8% entre 25 i 44, un 31,7% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.920 $ i la renda mediana per família de 51.865 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.313 $ mentre que les dones 26.964 $. La renda per capita de la població era de 23.079 $. Entorn del 5% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Twain Harte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Twain Harte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Tuka Timur (germà de Batu Khan)

Tuka Timur (Togha Temur i altres variacions) (s. XIII) fou fill de Jotxi i germà de Batu Khan. Els seus descendents apareixen més tard amb el títol de khoja, és a dir descendents dels califes, probablement per algun enllaç matrimonial. Tuka fou el fill més jove de Jotxi; el fill petit o Fill del Cor era molt important en la tradició mongola (en l'herència rebia les terres de pastura més properes al nucli original). Se l'esmenta per primer cop el 1229 quan tots els fills de Jotxi (que ja havia mort) excepte Tuka Timur, van assistir a la proclamació d'Ogodei com a khakan; Tuka, potser per la seva edat, es va quedar al càrrec de l'ulus de Jotxi; al retorn de Batu, el seu germà, Tuka Timur va donar una festa que va durar tres dies. Quan fou proclamat khakan Mongke, el 1251, Tuka Timur fou el representant de l'ulus de Jotxi juntament amb el seu germà Berke Khan. Tuka fou el primer príncep mongol que obertament va adoptar l'islam com a religió, seguit poc després per Berke. Tuka Timur i els seus germans Singkur i Siklum, pertanyien a l'ala esquerra o part oriental de l'ulus de Jotxi, que dirigia Orda Khan, el germà més gran. La data de la seva mort no se sap però no fou gaire després del 1267 any en què va pujar al tron Mongke Temur doncs aquest ja va cedir feus al seu fill Urang Timur.

## Referències

* ↑ Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Tukabatchee

Tukabatchee o Tuckabutche - Tokepahce en muskogi -) és una de les quatre ciutats mare de la Confederació Creek Abans de la deportació la ciutat tribal era situada als marges del riu Tallapoosa en l'actual estat d'Alabama.
Es creu que la ciutat era el primer lloc de l'antiv foc Busk on va començar la Cerimònia del Blat de Moro Verd. Tukabatchee era la llar de Big Warrior, un dels dos caps principals dels creeks fins a la seva mort en 1826. El cap Opothleyahola va néixer aquí a 1780.
En 1811 Tecumseh (cabdill shawnee) i Tenskwatawa (més coneguts com el Profeta) s'adreçaren als líders creek a la plaça de la vila de Tukabatchee. Tecumseh estava tan decebut amb la resposta de Big Warrior al final del seu discurs contra de l'expansió nord-americana que en arribar a Chalagawtha el Profeta va dir que "...plantaria el seu peu i totes les cabanes de Tuckabatchee caurien." La vila fou sacsejada pel terratrèmol de New Madrid un mes més tard.
Durant la Guerra Creek en 1813, els Bastons Vermells rebels envoltaren la ciutat. El setge fou aixecat pels creeks de la propera ciutat de Kasihta.

## Notes

* ↑ «English - Creek». Arxivat de l'original el 2013-01-14. [Consulta: 27 maig 2012].
* ↑ Isham, Theodore and Blue Clark. "Creek (Mvskoke)." Arxivat 2010-07-20 a Wayback Machine. Oklahoma Historical Society's Encyclopedia of Oklahoma History and Culture. Retrieved 20 Aug 2012.
* ↑ Eddings, Anna. Encyclopedia of Oklahoma History and Culture. " Opothleyahola." Arxivat 2012-11-19 a Wayback Machine.
# Uhrovské Podhradie

Uhrovské Podhradie és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1481.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
# Ultra Hit Tracks

Ultra Hit Tracks és una petita compilació del duet australià Savage Garden. Aquest llançament es va produir gràcies a l'èxit que va tenir la compilació Truly Madly Deeply – Ultra Rare Tracks, llançada exclusivament al Japó el 1998. Tanmateix, a Austràlia no va tenir la mateixa repercussió i fou un fracàs de vendes amb poc més de 3000 còpies.

## Llista de cançons

* "I Knew I Loved You" – 4:12
* "The Animal Song" (edició ràdio) – 3:43
* "Truly Madly Deeply" – 4:38
* "To the Moon and Back" – 5:41
* "I Want You" – 3:52

## Enllaços externs

* Ultra Hit Tracks a Discogs (anglès)
# Dulov

Dulov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1257.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «História - Oficiálna stránka obce Dulov». [Consulta: 28 gener 2024].
# Vicent Lluch i Tamarit

Vicent Lluch i Tamarit (València, 17 de novembre de 1913 -Barcelona, 5 d'abril de 1995) va ser un director, productor i guionista de cinema valencià establert a Barcelona.
De família republicana, va lluitar a la guerra civil espanyola i en acabar es va establir a Barcelona. El 1941 va treballar com a secretari de direcció de Gonzalo Delgrás a La doncella de la duquesa, alhora que començava a dirigir documentals. El 1945 va exercir d'ajudant de direcció de Carlos Arévalo Calvet (Su última noche) i el 1948 de Raúl Alfonso (Hoy no pasamos lista). El 1953 va compondre el seu primer guió, El duende de Jerez de Daniel Mangrané. El 1956 va dirigir el seu primer llargmetratge, La espera, sobre els retornats de la Divisió Blava. El fracàs de públic d'aquesta pel·lícula i del documental Concierto en el Prado el va allunyar uns anys de la direcció. El 1962 va fer de coguionista a Trigo limpio d'Ignasi F. Iquino i això li va facilitar treballar com a ajudant de direcció d'Armando Moreno i director adjunt de la Companyia de teatre de Núria Espert i Romero, amb qui va realitzar dues pel·lícules (El certificado i Laia). També va escriure els guions d'El aprendiz de clown (1967) i Hola… señor Dios (1968), de Manuel Esteban.
Dedicat a la producció, tanmateix hagué de tancar la productora per problemes econòmics i això el va apartar del cinema, de manera que es dedicà a escriure i dirigir teatre, alhora que realitzava alguns programes per a TVE.

## Filmografia
### Curtmetratges

* Documento secreto (1942)
* Tu novio y yo (1943)
* Concierto en el Prado (1959)
* Brujerías (1960)

### Llargmetratges

* La espera (1956)
* El certificado (1968)
* Laia (1970)

## Referències

* ↑ Vicent Lluch i Tamarit, Diccionari del Cinema a Catalunya, Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Vicente Lluch al Diccionario Audiovisual Valenciano
* ↑ Vicent Lluch i Tamarit, de Directores de cine en Cataluña: de la A a la Z, de Magí Crusells

## Bibliografia

* Vicenç Lluch: amb ulls ressuscitats, de Josetxo Cerdan
# Jean Lepage

Jean Lepage (1779–1822) va ser un reconegut armer francès. Va treballar per a Louis XVI, Napoléo i després per a Louis XVIII. Va ser l'inventor dels sistema de percussió emprant fulminat per a les armes de foc, que va substituir el mecanisme de bloqueig de sílex i va obrir el pas a les armes de foc modernes. Això va seguir al descobriment dels fulminats per part d'Edward Charles Howard el 1800.
Entre 1807 i 1810 Lepage va dissenyar una manera de disparar armes de foc portàtils, basada en l'invent d'Alexander John Forsyth, utilitzant un encebament a base de fulminat de mercuri disparat pel cop d'un martell de percussió. El nou mètode va permetre l'abandonament dels mecanismes de bloqueig de sílex i va obrir el camí als mètodes de dispar moderns. El nou mecanisme emprava un magatzem omplert amb fulminat, el qual proporcionava una petita quantitat de fulminat prop de la recambra del canó cada vegada que s'aixequés el carregador. Atès que les pólvores de fulminat eren altament sensibles a la humitat, es van desenvolupar els mètodes de recobriment del fulminat amb vernissos, així com diferents mètodes per encapsular el fulminat que va culminar amb la invenció del pistó de percussió de François Prélat el 1818 i el de Deloubert el 1820.

## Vegeu també

* Alexander John Forsyth
* Edward Charles Howard
* François Prélat
* Casimir Lefaucheux
* Rollin White

## Referències

* ↑ Eugene Onegin and Other Stories by Aleksandr Sergeevich Pushkin p.252
* ↑ Deanes' Manual of the History and Science of Fire-arms by John Deane p.89-90
# Lluís de Nassau

Lluís de Nassau (Dillenburg, 10 de gener de 1538 - Mook en Middelaar, 14 d'abril de 1574) va ser una figura clau durant la guerra dels vuitanta anys que les forces rebels dels Països Baixos, antecessores de les Províncies Unides, van mantenir contra Espanya per tal d'aconseguir la seva independència.
Lluís de Nassau va ser el tercer fill de Guillem de Nassau-Dillenburg i Juliana de Stolberg, i el germà del stadhouder Guillem d'Orange, a qui va ajudar en la seva carrera política i militar, i a diferència del seu germà, va ser calvinista convençut.
El 1566, Lluís de Nassau va ser un dels líders de la lliga de nobles que van signar el Compromís dels Nobles, un document dirigit al rei Felip II d'Espanya en el qual es demanava l'abolició de la Inquisició als Països Baixos. El 1567 va acompanyar el seu germà Guillem d'Orange al seu exili a França quan aquest va ser declarat proscrit per les autoritats espanyoles.
El 1568 va emboscar i va derrotar els terços de l'Imperi Espanyol a la batalla de Heiligerlee, en què el seu germà Adolf de Nassau va resultar mort. Dos mesos després va resultar derrotat per les forces del III Duc d'Alba Fernando Álvarez de Toledo a la batalla de Jemmingen. Va retornar al Regne de França, on es va unir al líder dels hugonots Gaspard de Coligny, participant en les batalles de Jarnac i Moncontour, a les guerres de religió de França.
El 1572 va capturar la ciutat de Mons, la qual va haver de retre poc després davant l'exèrcit del Duc d'Alba (setge de Mons). El 1574 va resultar mort conjuntament amb el seu germà Enric de Nassau a la batalla de Mook, on el seu exèrcit va ser derrotat per les tropes de Sancho Dávila.
* Lluís de Nassau, Adriaen Thomasz Key, 1570-1574, conservat al MNAC
* Lluís (esquerra) amb els seus germans Joan (assegut), Adolf, i Henry

## Referències

* ↑ L. F. GEERLING, J. J. H. URBAIN. Blik op de militaire zamenstelling en sterkte der onderscheiden staten van Europa en andere werelddeelen (en neerlandès). D. K. Muller&Comp., 1830, p. 21.
# Periophthalmus novaeguineaensis

Periophthalmus novaeguineaensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes. Poden assolir els 8 cm de longitud total. Es troba a Irian Jaya (Indonèsia) i el nord d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 Torres, Armi G.; Ortañez, Auda Kareen. «Periophthalmus novaeguineaensis Eggert, 1935 New Guinea mudskipper» (en anglès). FishBase.