OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trinquet del Genovés

El Trinquet del Genovés és el trinquet al poble del Genovés, annex al Museu de la Pilota. Ha passat a la història d'aquest esport no només per ser bressol de nombrosos pilotaris (les nissagues dels Genovés, Sarasol, Pigat, etc.), sinó que a més ha sigut innovadora en les retransmissions televisives mercés a unes radicals reformes.
El trinquet del Genovés és dels més curts, amb només 52,2m de llargària, per 9,5 d'amplària. Les mides van vore's reduïdes en 2m arran de la remodelació feta el 2008, quan es substituïren les parets dels frontons per cristalls blindats per deixar-hi al darrere espai per a les càmeres de televisió. És un trinquet cobert, amb galeries al dau (on hi ha un marcador electrònic), al rest i a sobre la muralla de l'escala. Així mateix, la llotgeta de dalt és més pronunciada que la llotgeta de baix, però prou més elevada, de manera que no dificulta la caiguda d'escala.Té capacitat per a 1.000 espectadors, repartits entre l'escala, les llotgetes de dalt i de baix, i les galeries del dau, del rest i de la muralla del dau, que fita amb el Museu del Genovés.
El 4 de juliol de 2008, Punt 2 hi va retransmetre la primera partida en directe després de la remodelació, corresponent a la segona final de la Copa Diputació, que presentava com a novetat una sèrie de reformes que cercaven millorar la visibilitat de les jugades per televisió, així com passar de les 4 càmeres habituals a 9, algunes d'elles en noves localitzacions. Per un cost de vora 120.000€ aquesta remodelació inclogué: nova pintura, blava, a les parets, substitució de les parets als frontons i l'escala del trinquet per cristalls blindats, per a col·locar al darrere càmeres que ofereixen nous angles i nova il·luminació per a igualar la llum arreu i contrastar millor les parets i la pilota.
Les parets blaves, però, causaren que la visibilitat fóra pitjor en les hores del dia, de manera que calia emprar llum artificial tothora. Així mateix, tant de focus augmenta la temperatura al trinquet fins als 39 °C. Amb el tancament d'RTVV, les parets tornaren a ser blanques.

## Referències

* ↑ «El nuevo trinquet de Genovés cierra el Trofeu Mixt La Costera» (en castellà). Las Provincias, 2014. Arxivat de l'original el 2016-03-07 [Consulta: 21 febrer 2016]. Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine.
* ↑ Cerdà, Paco «El trinquet del siglo XXI: Un apagón de luz retrasa durante una hora el inicio de las nuevas trasmisiones por TVV» (en castellà). Levante - El Mercantil Valenciano, 05-07-2008.
* ↑ A.S. «La revolución televisiva de Genovés Nueve cámaras ofrecerán el duelo del viernes desde un trinquete azul» (en castellà). Levante - El Mercantil Valenciano, 02-07-2008. Arxivat de l'Reformes original el 2019-09-19 [Consulta: 5 juliol 2008]. Arxivat 2019-09-19 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* «El trinquet del siglo XXI Primera retransmissió» (en castellà). Levante - El Mercantil Valenciano, 05-07-2008. Arxivat de l'original el 2012-03-09 [Consulta: 5 juliol 2008]. Arxivat 2012-03-09 a Wayback Machine.
# Rosa María Miguélez Ramos

Rosa María Miguélez Ramos (Ferrol, 27 d'agost de 1953) és una política socialista gallega. Llicenciada en filologia romànica, milita al PdSG-PSOE, en el que ha estat membre de la comissió executiva com a secretària de participació ciutadana i moviments socials de 1988 a 1993.
De 1983 a 1987 fou alcaldessa d'Ares (La Corunya) i de 1987 a 1995 tinent d'alcalde. De 1987 a 1989 va ser nomenada Directora General de la Comissió Interdepartamental de la Dona i Cap de Gabinet del Conseller de Treball i Benestar Social de la Xunta de Galícia. Fou escollida diputada a les eleccions al Parlament de Galícia de 1989 i d'aleshores fins a 1993 fou vicepresidenta de la comissió de sanitat del Parlament de Galícia.
DE 1994 a 1999 fou assessora tècnica de la delegació del PSOE al Parlament Europeu, fins que ella mateixa fou escollida diputada a les eleccions al Parlament Europeu de 1999 i 2004. De 1999 a 2009 fou vicepresidenta de la Comissió de Pesca del Parlament Europeu i el 2002-2003 vicepresidenta de la Comissió Temporal sobre el Reforçament de la Seguretat Marítima. Endemés, de 1999 a 2004 fou vicepresidenta primera de la Comissió Temporal MARE per a la catàstrofe del Prestige. En 2014 el seu nom va estar relacionat en la llista de diputats al Parlament Europeu implicats en l'escàndol del fons de pensions europeu.

## Referències

* ↑ III Legislatura del Parlament de Galícia
* ↑ ROSA MIGUÉLEZ EURODIPUTADA DEL PSOE / «Creo que nunca sabremos lo que costó el 'Prestige'», El Diario Montañés, 14 d'abril de 2007
* ↑ La lista de eurodiputados que evaden impuestos a través de la sicav de Luxemburgo provoca la dimisión de Willy Meyer Arxivat 2017-07-02 a Wayback Machine., 25 de juny de 2014
* ↑ Otros 38 parlamentarios españoles con fondos de pensiones en una sicav, ABC, 26 de juny de 2014

## Enllaços externs

* Fitxa del Partit Socialista Europeu Arxivat 2012-03-23 a Wayback Machine.
* Fitxa del Parlament Europeu
# Rosa María Morte Julián

Rosa María Morte Julián (Castelló de la Plana, 7 d'abril de 1953) és una mestra i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes durant la II, III i IV Legislatures.
Graduada a l'Escola de Mestres de Castelló, ha treballat com a mestra a diversos centres educatius. Alhora milita al PSPV-PSOE, partit del qual ha estat vicesecretària general i d'organització comarcal de la Plana Alta i secretària general de l'agrupació local de Borriana. Posteriorment fou Secretària Nacional d'Educació i Cultura del PSPV-PSOE.
Ha estat escollida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 1987, 1991 i 1995. Fou secretària de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda i vicepresidenta de la Comissió d'investigació per tractar les irregularitats detectades en la subvenció concedida a l'empresa COSISTEL, SAL i les possibles implicacions i les responsabilitats que poguessin tenir relació amb l'esmentada subvenció (1991-1995) i secretària de la Comissió Permanent no legislativa de Seguretat Nuclear (1995-1999).

## Referències

* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., III Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., IV Legislatura
# Universitat de Porto

La Universitat de Porto és una universitat pública situada a la ciutat de Porto (Portugal). És la segona universitat portuguesa per nombre d'estudiants.

## Història

Tot i haver estat fundada el 1911 per decret del govern provisional de la recent instaurada República portuguesa, va incorporar diferents institucions docents preexistents com l'Acadèmia Politècnica i l'Escola Mèdic-quirúrgica de Porto. El seu primer rector va ser el matemàtic portuguès Francisco Gomes Teixeira (1851-1933).
# Val Verde Park

Val Verde Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.945 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Val Verde Park tenia 1.945 habitants, 521 habitatges, i 451 famílies. La densitat de població era de 915,8 habitants per km².
Dels 521 habitatges en un 57% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,9% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 13,4% no eren unitats familiars. En el 12,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,1% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 15,9% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.211 $ i la renda mediana per família de 32.984 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.161 $ mentre que les dones 15.104 $. La renda per capita de la població era de 7.893 $. Aproximadament el 25,3% de les famílies i el 25,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Val Verde Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Val Verde Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Val d'Oingt

Val d'Oingt és un municipi nou francès, creat l'1 de gener de 2017 per la fusió de Le Bois-d'Oingt, Oingt i Saint-Laurent-d'Oingt, que ara són municipis delegats, al departament del Roine i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.

## Referències

* ↑ «Arrêté du 22 septembre 2016 portant création de la commune nouvelle de Val d'Oingt». Journal officiel de la République française, 22-09-2016.
# Robert Whetters

Robert Whetters (2 de setembre de 1939) va ser un ciclista australià que competí en carretera i en pista. Com a amateur participà en els Jocs Olímpics de 1960.

## Palmarès en ruta

* 1969
** Campió d'Austràlia en ruta

## Palmarès en pista

* 1969
** 1r als Sis dies de Launceston (amb Keith Oliver)
* 1972
** 1r als Sis dies de Launceston (amb Keith Oliver)

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Ust-Sakhrai

Ust-Sakhrai - Усть-Сахрай (rus) és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la confluència del riu Dakh i el seu afluent Sakhrai, a 35 km al sud-est de Tulski i a 47 km al sud de Maikop.
Pertany al municipi de Dàkhovskaia.
# Roser Busquets i Verdaguer

Roser Busquets i Verdaguer (Girona) és una música catalana, fundadora i directora de la Coral Saba Nova des del 1968. Llicenciada en Música en els apartats de piano, llenguatge, transposició i acompanyament, va ser professora del Conservatori de Música Isaac Albéniz de Girona des del 1957 fins al 2001.

## Biografia

Roser Busquets és filla de Rosa Verdaguer i Josep Maria Busquets, decorador amb reconeguda fama, i neboda dels germans Narcís, Lluís i Jaume Busquets. Quan Roser era petita, a seva família era propietària d'un establiment familiar d'articles de viatge. La seva afició a la música va començar quan tenia sis anys, en una petita acadèmia que el mestre Francesc Civil tenia al carrer. Als deu anys va ingressar al batxillerat a l'acadèmia Coquard, per passar a estudiar-ho a l'institut Muntaner, i s'estava a les monges escolàpies, on hi havia de superiora una germana del seu avi. Va continuar amb la música amb la monja que portava els estudis d'aquesta matèria. Quan tenia vacances tornava a casa i a la classe del mestre Civil. Després del batxillerat ja es va quedar a Girona i va acabar la carrera de música, que en aquell temps estava composta de vuit cursos de solfeig i vuit cursos de piano. Malgrat això, per aconseguir el Título superior de piano y solfeo, teoría de la música, transposición y acompañamiento calia continuar estudiant quatre cursos d'harmonia, tres d'acompanyament, fuga i contrapunt. El va obtenir el 1980.
Roser Busquets va rebre la proposta d'entrar a donar classes al Conservatori de Música de Girona per part del mestre Viader i de mossèn Geli, dos dels professors que hi havia en aquell moment, juntament amb Ramon Arnau, Francesc Civil, Josep Saló i Joan Guillaume. Les seves matèries eren solfeig i piano. Durant la seva etapa al conservatori, va viure un canvi de metodologia, aportat pel mestre Viader, que consistia a introduir el mètode de Orff, que utilitza instruments de percussió, com el xilòfon i el metal·lòfon, i la flauta dolça com a instruments "suavitzadors" de la possible duresa del solfeig per a nens petits. Amb els anys en va assumir la direcció, després cap d'estudis i l'últim any en vaig ser directora. Es va jubilar del Conservatori l'any 2001.
A part, Roser Busquets també va ensenyar a l'Escola Normal del Magisteri. En un principi, va entrar-hi per substituir provisionalment el mestre Viader, que era a Madrid a fer oposicions. Tot i això, va acabar ensenyant-hi 26 anys.
Els autors que destaca Roser Busquets en una entrevista que va fer són els seus mestres Francesc Civil i Josep Viader, i Francis Poulenc, Anton Bruckner, Verdi, Mozart, Vitoria i el gran bloc de la cançó popular catalana.

## Referències

* ↑ «Coral Saba Nova». Auditori de Girona.
* ↑ Dalmau, Jordi «Roser Busquets, la batuta de Saba Nova». Revista de Girona, Maig-Juny 2006, pàg. 18-25.
# Roser Calafell Serra

Roser Calafell Serra (Barcelona, 1973) és una il·lustradora catalana. Ha treballat amb Roser Capdevila dibuixant Les Tres Bessones. A La Galera ha publicat llibres com La meva primera història de Catalunya i Anem al Camp Nou. Viu al barri d'Horta.

## Referències

* ↑ Orteu, Francesc «“No passa res si no rento els plats”». Ara Criatures, 04-10-2014.
* ↑ «Lletra lligada - Entrevista a Roser Calafell, il·lustradora, Lletra lligada - RTVE.es A la Carta». RTVE.es, 09-02-2015. [Consulta: 4 gener 2017].
# Rotten XIII

Rotten XIII o Rotten Amairu és un grup de música punk rock format a Tafalla el 2017 per membres dels grups Zartako-K, Odolkiak Ordainetan i Patada Oi!.

## Discografia

* Oh! Baldorba (2017)
* Aurrera (2021)

## Referències

* ↑ , <https://www.badok.eus/euskal-musika/rotten-XIII>
* ↑ , <http://jarraipenbereziak.musikazuzenean.com/durango-2017/rotten-xiii/>
* ↑ , <https://www.naiz.eus/eu/actualidad/noticia/20190116/una-persona-muere-en-un-accidente-laboral-en-marcilla>
* ↑ «Rotten XIII» (en castellà). Gasteiz Hoy. [Consulta: 24 maig 2023].
* ↑ «Presentando a… Rotten XIII» (en castellà). Condenado Fanzine, 14-03-2018. [Consulta: 24 maig 2023].
* ↑ , <http://www.manerasdevivir.com/noticias/62140/oi-balborda-rotten-xiii-videoclip>
# Rotterdam (Nova York)

Rotterdam és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 20.536 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rotterdam tenia 20.536 habitants, 8.492 habitatges, i 5.876 famílies. La densitat de població era de 1.144,2 habitants per km².
Dels 8.492 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.330 $ i la renda mediana per família de 50.681 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.958 $ mentre que les dones 26.467 $. La renda per capita de la població era de 20.297 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rotterdam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rotterdam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Riu del Cantó

El Riu del Cantó és un riu de Catalunya, afluent de la Noguera Pallaresa. Discorre pel terme de Soriguera, al Pallars Sobirà, dins del seu antic terme. Passa molt a prop dels pobles de Llagunes, Soriguera i Saverneda i a més distància dels de Rubió, Vilamur, Puiforniu i Llavaners.
El riu del Cantó es forma en el vessant occidental del Port del Cantó, prop de la Pedra del Cantó, a l'Obaga de Rubió, a 1.700 metres d'altitud. Des d'aquell lloc davalla bàsicament cap a l'oest, fent les habituals ziga-zagues dels rius de muntanya. Recorre de llevant a ponent tota l'Obaga de Rubió, al nord d'aquesta obaga, deixant el poble de Rubió enlairat al nord de la vall, en el lloc on rep per la dreta el Barranc de les Comes de Rubió i, tot seguit i pel mateix costat, el Barranc de Fenerllarg. Sempre cap al sud, troba l'Obaga de Llagunes, que ressegueix tota també d'est a oest per sota, al nord, al final de la qual troba a la dreta el poble de Llagunes. Tot seguit, comença a resseguir, igual que amb les altres dues obagues, l'Obaga de Soriguera, fins que arriba al costat meridional de Soriguera, on hi ha la Mola del Sastre. Entre Llagunes i Soriguera rep per la dreta el Barranc de Coma-sarrera i, just a ponent de Soriguera, el barranc denominat Torrentills.
Passat Soriguera, ressegueix per sota i pel costat de migdia tot el Solà, fins que rep, quasi alhora, per l'esquerra la Llau des Camps i per la dreta la Llau Taurit, i de seguida, altre cop per l'esquerra, la Llau dels Baens. Un xic més a ponent deixa enlairat al nord Vilamur i al sud, no tan enlairat, Puiforniu. En aquell tram rep primer per l'esquerra el Torrent de l'Olla, just a llevant de Puiforniu, i la Llau de Toscarri, a ponent d'aquest poble. Després de superar el Salt de l'Aigua, fa un tomb cap al nord-oest per evitar l'extrem sud-oest del Serrat de la Querrilla, deixa Llavaners al sud-oest, i arriba al Clot de l'Oliver, on rep per la dreta el Barranc de Molintrever, just superat el Serrat de Castilló.
Passat aquest clot, el riu del Cantó arriba a la part final del seu recorregut, ja a un nivell semblant al del seu abocament en la Noguera Pallaresa. Deixa al nord la Borda d'Orient, on rep per la dreta el Torrent de la Llau i, poc després, per l'esquerra la Llau de la Còfia. Deixa a migdia el Bosc de Saverneda i al nord l'Alzinar del Minguet, passa pel costat nord de Saverneda i recorre els seus darrers metres entre el Prat de Betran, al nord, i la carretera LV-5131, fins que arriba a l'extrem nord-est del Pont de l'Hostal Nou, on s'aboca en la Noguera Pallaresa.

## Enllaços externs

* El Riu del Cantó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Unió Danesa de Futbol

La Unió Danesa de Futbol (en danès: Dansk Boldspil-Union (DBU)) dirigeix el futbol a Dinamarca.
És l'encarregada d'organitzar la Lliga danesa de futbol, les lligues amateurs, la Copa danesa de futbol i la Selecció de futbol de Dinamarca. Té la seu a Brøndby. Va ser fundada el 1889 i fou membre fundador de la FIFA el 1904 i la UEFA.

## Vegeu també

* Futbol a Dinamarca

## Enllaços externs

* Unió Danesa de Futbol - Lloc web oficial
# Valles de Palenzuela

Valles de Palenzuela és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 110 | 114 | 106 | 103 |
# Tuca Forau de la Neu

La Tuca del Forau de la Neu és una muntanya de 3.080 m d'altitud, amb una prominència de 18 m, que es troba al massís de Pocets, província d'Osca (Aragó).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Semir, Ramon de. Posets - Perdiguero, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1977 (E-25). ISBN 84-7011-038-1 [Consulta: 19 setembre 2017]. Arxivat 2019-05-01 a Wayback Machine.
# Tuca de Lliterola

La Tuca de Lliterola és un cim de 3.132 m d'altitud, amb una prominència de 20 m, que es troba al nord del Perdiguero, a la capçalera de la Vall de Lliterola, entre la província d'Osca (Aragó) i el departament de l'Alta Garona (França).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Semir, Ramon de. Posets - Perdiguero, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1977 (E-25). ISBN 84-7011-038-1 [Consulta: 23 setembre 2017]. Arxivat 2019-05-01 a Wayback Machine.
# Rubén Alfaro Bernabé

Rubén Alfaro Bernabé (Elda, 29 d abril de 1979) és un polític valencià, afiliat al PSPV-PSOE. A més, és alcalde d'Elda des del 13 de juny de 2015 i president de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies (FVMP) des del 5 d'octubre del 2015.
Va cursar els seus estudis al col·legi públic Pintor Sorolla i els va continuar a l'Institut d'Ensenyament Secundari del Monastil. El 1997, va ingressar a la Universitat Politècnica de València (UPV) per a cursar els estudis d'Enginyeria de Camins, Canals i Ports. El 2004 es trasllada a la Universitat d'Alacant (UA) on va estar realitzant tasques de becari al Departament d'Urbanisme d'aquesta universitat. Durant els seus estudis universitaris va compaginar diferents treballs en una ferreteria industrial, una estació de servei i com a dissenyador gràfic.
Va ser secretari del Consell Local de la Joventut d'Elda i també president de la Comissió Juvenil de la Junta Central de Moros i Cristians.
Va iniciar el seu compromís amb la política l'any 2000 afiliant-se al PSPV-PSOE i a les Joventuts Socialistes d'Elda. Entre els seus càrrecs a l'entitat juvenil socialista va destacar la de Secretari General de JS de l'Alt i Mitjà Vinalopó i la de vicesecretari general dels Joves Socialistes del País Valencià (JSPV).
Des d'abril de 2008 és secretari general de l'agrupació local del PSPV-PSOE d'Elda. En les Eleccions Municipals de 2011 va ser candidat del PSPV-PSOE a l'Ajuntament d'Elda, sent des de juny de 2011 portaveu del Grup Municipal Socialista a l'Ajuntament d'Elda. A l'octubre de 2014 torna a ser proclamat candidat a l'alcaldia d'Elda, i el 24 de maig de 2015 guanya les eleccions locals. Des del 13 de juny de 2015 és alcalde d'Elda, sent investit gràcies als suports de Compromís, i a l'abstenció de Sí Es Pot i Ciutadans. El 5 d'octubre de 2015 és elegit, per unanimitat, president de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.
El 2023 va revalidar el càrrec d'alcalde.

## Referències

* ↑ Vicesecretari general dels Joves Socialistes del País Valencià (JSPV)
* ↑ Anunci de la candidatura a la Secretaria General d'Elda
* ↑ El jove Alfaro agafa les regnes del PSOE amb una llista que exclou a tots els barons
* ↑ Primer acte de Rubén Alfaro per presentar la seua candidatura a l'Alcaldia d'Elda
* ↑ Rubén Alfaro serà candidat a l'Alcaldia pel PSOE
* ↑ El PSOE guanya a Elda després de la patacada del PP
* ↑ Ruben Alfaro es elegido nuevo alcalde de Elda en un pleno cordial
* ↑ Alfaro pide más capacidad de gestión en su investidura al frente de la FVMP
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Rubén Alfaro gana las elecciones en Elda sin mayoría absoluta y podrá gobernar con apoyos» (en castellà). [Consulta: 25 juny 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial