OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barberino di Mugello

Barberino di Mugello és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Florència, a la regió italiana de la Toscana, situat uns 25 km al nord de Florència. L'1 de gener de 2018 tenia 10.924 habitants.
Limita amb els següents municipis: Calenzano, Cantagallo, Castiglione dei Pepoli, Firenzuola, San Piero a Sieve, Scarperia, Vaiano i Vernio.
Entre els llocs d'interès hi ha la Villa Medici a Cafaggiolo.

## Ciutats agermanades

* Betton, França
* Laurenzana, Itàlia
* Yraifia, República Àrab Sahrauí Democràtica
* Torrelodones, Espanya

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 25 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Barberino di Mugello - Lloc web oficial (italià)
# 412 aC

El 412 aC va ser un any equivalent a l'any 342 ab urbe condita del calendari romà que pertany a l'edat antiga.

## Esdeveniments

* Eurípides escriu Electra (data probable).
* Hieramenes, Tisafernes i els fills de Farnabazos II signen el tercer tractat entre Esparta i Pèrsia.
* Clazòmenes, juntament amb les ciutats de Milet, Èritres, Ténedos i altres i l'illa de Quios es van revoltar contra Atenes. Clazòmenes es va rendir el mateix any.
* Diocles va prendre el poder i va instaurar mesures democràtiques a Siracusa, elaborant un nou codi de lleis amb ajuda de diversos nomotetes.
* Quint Fabi Vibulà Ambust i Gai Furi Pàcil són elegits cònsols a Roma.

## Naixements

* Diògenes de Sinope, filòsof cínic (data probable)

## Referències

* ↑ Maria Rosa Llabrés Ripoll. «Notícia preliminar» a: Eurípides. Tragèdies vol. V: Electra, Hèracles. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2018, p. 23. ISBN 9788498593037
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, VIII, 68, 39
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, VIII, 14, 23
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIII, 35
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 52
* ↑ «A voice in the Wilderness» (en anglès), 17-10-2015. Arxivat de l'original el 2015-10-17. [Consulta: 21 desembre 2021].
# Mustang (microcotxe)

El Mustang fou un prototipus de microcotxe construït a Barcelona el 1959 per Enric López Patau, amo d'un petit taller al carrer de Canalejas, al barri de Sants. Es tractava d'un model tipus roadster de dues places amb motor anterior i tracció posterior, amb xassís de plataforma i dues estructures tubulars. Després de nombroses gestions, López va aconseguir un permís per a «construir xassissos de vehicles i muntatge de vehicles de quatre rodes» el 8 de novembre de 1961. Els seus treballs van continuar durant els tres anys següents, però mai no va arribar a materialitzar-ne la construcció en sèrie.

## Referències

* ↑ «MUSTANG (Enrique López Patau) - (1.959)» (en castellà). autopasion18.net. [Consulta: 5 maig 2016].
# Castell de Ralleu

El Castell de Ralleu va ser una fortificació medieval que protegia el poble de Ralleu, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Les seves restes eren a l'extrem oriental del poble, al lloc on ara hi ha l'església de Sant Julià i Santa Basilissa.

## Història

El castell és esmentat des del segle xiii, tanmateix, la senyoria de Ralleu, juntament amb les de Paracolls i Conat, el segle xii era en mans de Guillem Bernat de Paracolls, marit de Blanca de Conat. El 1305, els marmessors dels darrers hereus de Guillem Bernat cediren al rei la seva part del Castell de Ralleu. El 1341 aquestes possessions foren infeudades a Joan, vescomte d'Èvol, el qual, després d'una complexa línia d'heretatges i cessions, arribà a mans dels Oms, que annexaren Ralleu a la baronia de Saorra.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «140 - Sansà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Censà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere; Castellví, Jordi; Gendre. «Censà: Castell de Censà». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Enllaços externs

* Descripció, plànols i fotografies, per Georges Castellvi i Claude Gendre Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)

## Referències

* ↑ [ Lloc on era el castell de Ralleu en els ortofotomapes de l'IGN]
# Eileen Collins

La coronel Eileen Collins (Elmira, 19 de novembre de 1956) és una astronauta estatunidenca i antiga pilot de les Forces Aèries dels Estats Units d'Amèrica.

## Biografia

Filla de James Collins, un aparellador i treballador de correus, i Rose Marie. Té tres germans. Va ser la primera dona pilot i la primera dona comandant d'un transbordador espacial. Ja de jove s'interessà pels vols espacials i en ser pilot. Es va casar amb el pilot Pat Young el 1988 i van tenir dos fills, Brifget i Luke. Va ser la comandant de la tripulació de la missió STS-114, la primera missió d'un transbordador espacial després del desastre del Columbia.
Collins va ser seleccionada per ser astronauta el 1990 i va volar per primera vegada amb un transbordador espacial com a pilot el febrer de 1995. També va ser la primera dona comandant d'una nau espacial EUA amb la missió del transbordador STS-93, llançat el 23 de juliol de 1999, que va desplegar l'Observatori de raigs X Chandra.

## Referències

* ↑ Cullen-DuPont, Kathryn. American Women Activists' Writings: An Anthology, 1637-2001. Cooper Square Press, 11 de febrer de 2002, p. 598–608. ISBN 978-1-4616-9874-6.
* ↑ Engel, Helen; Smiley, Marilynn. Remarkable Women in New York State History. Arcadia Publishing Incorporated, 5 de març de 2013, p. 70–71. ISBN 978-1-62584-033-2.
* ↑ Schmadel. Dictionary of Minor Planet Names. Springer Science & Business Media, 10 de juny de 2012, p. 792. ISBN 978-3-642-29718-2.
* ↑ «Third time lucky for Columbia» (en anglès). The Guardian, 23-07-1999. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Per primera vegada, una dona comanda la missió del transbordador Columbia | enciclopedia.cat». [Consulta: 14 maig 2024].

## Enllaços externs

* Plana de la NASA Arxivat 2005-04-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Trofeu Ciutat de Brescia

El Trofeu Ciutat de Brescia és una competició ciclista d'un dia que es disputa a Brescia (Llombardia). La primera edició data del 1997 i formà part del calendari de l'UCI Europa Tour, de 2005 a 2010.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1997 | Gerrit Glomser | | |
| 1998 | Francesco Pasquini | | |
| 1999 | Luca Paolini | | |
| 2000 | Antonio Salomone | | |
| 2001 | Markus Knopfle | | |
| 2002 | Simone Lo Vano | Federico Berta | Alessandro Del Sarto |
| 2003 | Roberto Savoldi | Mark Renshaw | Claudio Corioni |
| 2004 | Claudio Corioni | Aristide Ratti | Denis Shkarpeta |
| 2005 | Matteo Bono | Alejandro Borrajo | Francesco Reda |
| 2006 | Roberto Ferrari | Matthew Goss | Roberto Longo |
| 2007 | Luca Gasparini | Fabio Donesana | Cesare Benedetti |
| 2008 | Giuseppe De Maria | Giovanni Carini | Bostjan Rezman |
| 2009 | Andrea Palini | Andrea Pasqualon | Mirko Battaglini |
| 2010 | Manuele Boaro | Elia Favilli | Federico Rocchetti |
| 2011 | Enrico Battaglin | Moreno Moser | Nicola Boem |
| 2012 | Davide Villella | Nicola Ruffon | Thomas Fiumana |
| 2013 | Ivan Balykin | Michele Simoni | Nicola Ruffoni |
| 2014 | Marco Tizza | Gianluca Milani | Andrea Toniatti |
| 2015 | Gian Marco Di Francesco | Mirco Maestri | Marco Tizza |
| 2016 | Alessandro Bresciani | Nicola Gaffurini | Matteo Moschetti |
| 2017 | Nikolai Shumov | Nicolò Rocchi | Filippo Tagliani |
| 2018 | Filippo Rocchetti | Nicola Gaffurini | Simone Ravanelli |
| 2019 | Daniel Smarzaro | Luca Mozzato | Andrea Toniatti |
| 2020-2021 | anul·lat | anul·lat | anul·lat |
| 2022 | Riccardo Verza | Lorenzo Quaturcci | Francesco Di Felice |
| 2023 | Federico Guzzo | Matteo Zurlo | Edoardo Zamperini |
| 2024 | Manuel Oioli | Andrii Ponomar | Federico Guzzo |

## Referències

* ↑ «Trofeo Citta di Brescia (Ita) - Cat. 1.2». [Consulta: 29 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2011-08-31 a Wayback Machine.
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Barberino Val d'Elsa

Barberino Val d'Elsa és un antic comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Florència, actualment una frazione de Barberino Tavarnelle, a la regió italiana de la Toscana, situat uns 30 km al sud de Florència. L'1 de gener de 2018 tenia 4.359 habitants. Amb data 1 de gener de 2019 es va fusionar amb Tavarnelle Val di Pesa, formant el nou municipi de Barberino Tavarnelle.
Barberino Val d'Elsa està situat per sobre de la vall de la qual pren el seu nom. El centre de la ciutat encara es troba envoltat per les seves fortificacions originals.
La noble dinastia italiana Barberini va començar a Barberino Val d'Elsa al segle xi.

## Llocs d'interès

* La Piazza Barberi inclou l'església de San Bartolomeo, on es troba un fragment d'una anunciació de l'escola de Giotto (segles XIV-XV) i un bust en bronze de Pietro Tacca.
* La Via Francesco da Barberino condueix a la Porta Senese (segle XIV) i l'Ospedale dei Pellegrini, de l'any 1365.
* L'església de Sant'Appiano va ser construïda durant el segle xi (part de pedra) i el segle xii (part de maó) i ara inclou el Museu Antiquarium que alberga peces etrusques de les nombroses necròpolis de la zona, el poble de Linari, el castell de Poppiano a Vico d'Elsa i Petrognano.
* La capella de San Michele Arcangelo va ser construïda el 1597 per Santi di Tito com una perfecta reproducció a escala 1:8 de la cúpula de la Catedral de Florencia. Va ser construïda sobre el lloc de l'antiga ciutat de Semifonte, arrasada pels florentins el 1202.

## Ciutats agermanades

* Schliersee, Alemanya
* Amgala, República Àrab Sahrauí Democràtica
* Publier, França

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 28 febrer 2019].
* ↑ «Barberino Val d'Elsa - A brief history (anglès)». Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 28 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Barberino Val d'Elsa - Lloc web oficial (italià)
# 415 aC

El 415 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 339 'Ab urbe condita', o de la fundació de Roma.

## Esdeveniments

* Escàndol dels Hermocòpides. Abans de l'expedició a Sicília es van trobar mutilades les estàtues sagrades d'Hermes a Atenes en una nit de primavera. Es va sospitar que havia estat una trama oligàrquica. Alcibíades va ser acusat d'haver-hi participat i s'enfrontava a una condemna a mort.
* Eurípides estrena la tragèdia Les troianes. Va ser representada a les Dionísies d'aquell any, i va guanyar el segon premi, rere una tragèdia de Xenocles d'Atenes el Vell.
* Expedició atenenca a Sicília, comandada per Alcibíades, motivada per l'amenaça de Selinunt i Siracusa a Segesta. Els atenesos estaven dividits inicialment entre els partidaris de la pau (Nícies) i els de la guerra (Alcibíades). Alcibíades es va imposar i van sortir d'Atenes 134 trirrems i 27.000 homes. Els dirigien Alcibíades, Làmac i Nícies.
* Atenàgores es posa al front de les forces demòcrates a Siracusa, davant de l'amenaça grega.
* A Roma són elegits tribuns amb potestat consular: Publi Corneli Cos, Gai Valeri Potit Volús, Numeri Fabi Vibulà i Quint Quinti Cincinnat.

## Naixements

* Teetet d'Atenes (data aproximada) matemàtic, protagonista de Teetet, diàleg de Plató.

## Referències

* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Alcibíades, VII, 18
* ↑ Carles Miralles. «Introducció», a: Tragèdies d'Eurípides vol. II. Barcelona: Curial, 1977, p. 14
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, VI, 7
* ↑ Tucídides, Història de la Guerra del Peloponnès, VI, 35
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 49
* ↑ Boyer, Carl B. A history of mathematics. Nova York: John Wiley & Sons, 1968, p. 93.
# Víctor Laguardia Cisneros

Víctor Laguardia Cisneros (Saragossa, Aragó, 5 de novembre de 1989) és un exfutbolista professional aragonès que jugava com a defensa. El seu darrer club va ser el Deportivo Alavés.

## Carrera de club

Després de formar-se al planter del Reial Saragossa, Laguardia va debutar amb el primer equip - i a La Liga – el 29 d'agost de 2009 en una victòria a casa per 1–0 contra el CD Tenerife. Les seves tres primeres temporades com a sènior, de tota manera, les va passar formant part del Real Zaragoza B a la tercera divisió.
L'estiu del 2011, Laguardia fou cedit a la UD Las Palmas de la segona divisió, per la temporada 2011–12. La temporada següent, 2012–13 fou cedit a l'AD Alcorcón també de la segona divisió.
Laguardia va continuar jugant a la segona divisió els anys següents, amb el Saragossa i el Deportivo Alavés. Va aconseguir ascendir de categoria amb aquest darrer equip la temporada 2015-2016, en què va jugar 39 partits i va marcar un gol.
Laguardia va marcar el seu primer gol a La Liga l'1 d'octubre de 2016, en una derrota per 1–2 a fora contra el Sevilla FC. Durant aquella temporada va jugar 31 partits, en un equip que va acabar 9è, i que va arribar a la final de Copa per primer cop en la seva història; nogensmenys, va patir una greu lesió de genoll que el va tenir apartat de l'equip durant vuit mesos.

## Palmarès
### Club
#### Alavés

* Segona divisió: 2015–16

### Internacional
#### Espanya Sub-20

* Jocs del Mediterrani: 2009

## Referències

* ↑ «El Zaragoza regresa a Primera con Victoria» (en castellà). Diari AS, 29-08-2009 [Consulta: 10 abril 2014].
* ↑ «Las Palmas obtiene la cesión del central Víctor Laguardia» (en castellà). Marca, 31-08-2011. [Consulta: 8 juny 2016].
* ↑ «Laguardia se marcha cedido al Alcorcón» (en castellà). El Periódico de Aragón, 01-09-2012. [Consulta: 8 juny 2016].
* ↑ «Real Zaragoza 2013/2014: Víctor Laguardia» (en castellà). Vavel, 20-08-2013. [Consulta: 8 juny 2016].
* ↑ «El Alavés refuerza la defensa con el fichaje de Laguardia» (en castellà). Deportivo Alavés, 11-07-2014 [Consulta: 11 juliol 2014]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 13 setembre 2016].
* ↑ «El '9' es Ben Yedder» (en castellà). Marca, 01-10-2016 [Consulta: 21 gener 2017].
* ↑ «Laguardia envía un mensaje de "energía y fuerza" a la plantilla» (en castellà). Diario AS, 24-05-2017 [Consulta: 29 juny 2017]. Arxivat 21 de juny 2017 a Wayback Machine.
* ↑ «El Alavés pierde a uno de sus clásicos hasta Navidades» (en castellà). Mundo Deportivo, 24-06-2017 [Consulta: 29 juny 2017].
* ↑ ITA – ESP 1:2 (0:0) Arxivat 2012-02-15 a Wayback Machine.; Pescara 2009, 4 juliol 2009

## Enllaços externs

* Víctor Laguardia Cisneros a BDFutbol
* Víctor Laguardia Cisneros, Fitxa a Soccerway
# Llista de ciutats d'Albània

La següent és una llista de les 30 ciutats més poblades d'Albània, segons els càlculs de 2012.
En negreta estan marcades les capitals de districte.
| Rànquing | Ciutat | Comtat (qark) | Població (2012) |
| 1 | Tirana | Tirana | 587.135 |
| 2 | Durrës | Durrës | 168.254 |
| 3 | Vlorë | Vlorë | 124.415 |
| 4 | Elbasan | Elbasan | 100.362 |
| 5 | Shkodër | Shkodër | 86.677 |
| 6 | Korçë | Korçë | 62.601 |
| 7 | Fier | Fier | 56.623 |
| 8 | Berat | Berat | 43.633 |
| 9 | Kavajë | Tirana | 39.749 |
| 10 | Lushnjë | Fier | 37.765 |
| 11 | Pogradec | Korçë | 28.027 |
| 12 | Gjirokastër | Gjirokastër | 24.168 |
| 13 | Sarandë | Vlorë | 23.584 |
| 14 | Laç | Lezhë | 23.196 |
| 15 | Lezhë | Lezhë | 22.739 |
| 16 | Krujë | Durrës | 20.930 |
| 17 | Patos | Fier | 20.706 |
| 18 | Kuçovë | Berat | 16.787 |
| 19 | Cërrik | Elbasan | 14.739 |
| 20 | Shijak | Durrës | 14.118 |
| 21 | Peshkopi | Dibër | 12.433 |
| 22 | Kamzë | Tirana | 12.405 |
| 23 | Burrel | Dibër | 11.370 |
| 24 | Fushë-Krujë | Durrës | 11.065 |
| 25 | Librazhd | Elbasan | 11.027 |
| 26 | Kukës | Kukës | 10.630 |
| 27 | Poliçan | Berat | 10.349 |
| 28 | Përmet | Gjirokastër | 9.630 |
| 29 | Çorovodë | Berat | 9.452 |
| 30 | Tepelenë | Gjirokastër | 9.407 |

## Referències

* ↑ «World Gazetteer: Albania - largest cities (per geographical entity) (anglès)». Arxivat de l'original el 2012-12-05. [Consulta: 5 desembre 2012].
# Mustang (desambiguació)

«Mustang» té aquests significats:
* El mustang, raça de cavall
* Ford Mustang, cotxe fabricat per Ford Motor Company des de 1964
* Regne de Mustang, estat feudatari del rei del Nepal
* North American P-51 Mustang, un caça militar estatunidenc que efectuà el seu primer vol el 1940
* Mustang, és una pel·lícula de 2015 dirigida per la directora turca Deniz Gamze Ergüven
* Mustang (microcotxe), microcotxe construït a Barcelona el 1959
# El Maader El Kabir

El Maader El Kabir (en àrab المعدر الكبير, al-Maʿdar al-Kabīr; en amazic ⵍⵎⵄⴷⵕ ⵍⴽⴱⵉⵔ) és una comuna rural de la província de Tiznit, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.885 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tuliokita

La tuliokita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom del riu Tuliok, a Rússia, molt a prop del lloc on va ser descoberta.

## Característiques

La tuliokita és un carbonat de fórmula química Na₆BaTh(CO₃)₆·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1988. Cristal·litza en el sistema trigonal. Es troba en forma de cristalls prismàtics o romboèdrics, de fins a 4 mil·límetres, dominats per {1010} i {1011}. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tuliokita pertany a «05.CB - Carbonats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans (carbonats alcalins i alcalinoterris)» juntament amb els següents minerals: termonatrita, natró, trona, monohidrocalcita, ikaïta, pirssonita, gaylussita, calconatronita i baylissita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1988 a la mina d'apatita de Kirovskii, al mont Kukisvumchorr, al Massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia), l'únic indret on se n'ha trobat. Es troba als filons hidrotermals en pegmatites de sienita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: sidorenkita, vinogradovita, vil·liaumita, microclina, pirssonita, shortita, trona, termonatrita, natró, natrolita i aegirina.

## Referències

* ↑ «Tuliokite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 maig 2016].
* 1 2 «Tuliokite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 23 maig 2016].
# Awadhi

L'awadhi (अवधी), també conegut com a abadhi, abadi, abohi, ambodhi o avadhi, és una llengua del grup indoiraní, de la família indoeuropea, parlada al nord de l'Índia, i també a Bihar, Madhya Pradesh, Delhi, Nepal i Maurici. Parlada per aproximadament 38 milions de persones, principalment a la regió Awadh (अवध) d'Uttar Pradesh, està estretament relacionat amb l'hindi i és considerat per molts com un dialecte oriental de l'hindi.
Awadhi sol escriure's amb l'alfabet Devanagari, o amb l'alfabet Kaithi, o amb una barreja de tots dos. Va aparèixer per primera vegada en forma escrita, durant el segle xii, a l'obra de Damodara Pandita. Malik Mohammad Jayasi i Goswami Tulsidas van escriure Padmavat i Ramcharitmanas, respectivament.

## Referències

* ↑ Junyent, M. Carme. «Awadhi». A: La diversitat lingüística: didàctica i recorregut de les llengües del món. Barcelona: Projecte GELA, 1999, pàg. 100. ISBN 84-8063-374-3.
* 1 2 «Awadhi (अवधी)». Omniglot. [Consulta: 26 desembre 2020].
* ↑ Saksena, Baburam. «Name of the Language». A: Evolution of Awadhi (a Branch of Hindi). Motilal Banarsidass Publ., 1971, pàgs. 1-2. ISBN 978-81-208-0855-3 [Consulta: 26 desembre 2020].
* ↑ Singh, Isha Priya. «About Awadhi Language». eSamskriti, 15-06-2020. [Consulta: 26 desembre 2020].
# Sent Legèr de Garait

Sent Legèr (en francès Saint-Léger-li-Guérétois, en creixent San Légi, pronunciat sanlédzi) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 425 habitants. Està integrada a la Communauté de communes de Guéret-Saint-Vaury.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 353 | 342 | 385 | 446 | 425 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Fernand Valteaut | |
| 2008- | Patrick Rougeot | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Walden (Vermont)

Walden és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 782 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Walden tenia 782 habitants, 301 habitatges, i 219 famílies. La densitat de població era de 7,8 habitants per km².
Dels 301 habitatges en un 39,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 22,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.500 $ i la renda mediana per família de 40.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.625 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 17.253 $. Entorn del 5,4% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Walden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Walden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nabesita

La nabesita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les zeolites. Rep el nom per la composició química: sodi (Na), beril·li i silici.

## Característiques

La nabesita és un silicat de fórmula química Na₂BeSi₄O$_{10}$·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva estructura cristal·lina està relacionada amb la de la weinebeneïta. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nabesita pertany a «09.EA: Fil·losilicats, amb xarxes senzilles de tetraedres amb 4-, 5-, (6-), i 8-enllaços» juntament amb els següents minerals: cuprorivaïta, gil·lespita, effenbergerita, wesselsita, ekanita, apofil·lita-(KF), apofil·lita-(KOH), apofil·lita-(NaF), magadiïta, dalyita, davanita, sazhinita-(Ce), sazhinita-(La), okenita, nekoïta, cavansita, pentagonita, penkvilksita, tumchaïta, ajoïta, zeravshanita, bussyita-(Ce) i plumbofil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les albitites amb tugtupita de l'altiplà de Kuannersuit, dins el complex d'Ilímaussaq, a Narsaq (Kujalleq, Groenlàndia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Nabesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 novembre 2019].