OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ottavio Bottecchia

Ottavio Bottecchia (San Martino di Colle Umberto, Vèneto, 1 d'agost de 1894 - Gemona del Friuli, Friül – Venècia Júlia, 14 de juny de 1927) era un ciclista italià i el primer campió italià del Tour de França.

## Biografia

Bottecchia naixia en el si d'una família nombrosa a San Martino di Colle Umberto. De jove treballà de paleta. Durant la Primera Guerra Mundial formà part de l'exèrcit italià i cap a la part final de la guerra es convertí en pres de guerra, però aconseguí escapar-se.
Després de la guerra es va convertir en ciclista professional. El seu primer èxit arribaria el 1923, quan acabà cinquè al Giro d'Itàlia. Aquell mateix any guanyava una etapa del Tour de França i acabava segon a la classificació general. Un any més tard signava per a l'equip francès Automoto, en el qual guanyava un sou força superior al que hagués cobrat a Itàlia. El 1924 era un dels favorits per al Tour de França, havent establert una reputació com a escalador. No va defraudar. Va guanyar la primera etapa i ja no deixà el mallot groc fins al final de la prova. El 1925 tornava a guanyar el Tour de França, amb l'ajuda de Lucien Buysse, el primer gregari de la cursa. El 1926 Bottecchia hagué d'abandonar.
Encara que era un dels més reeixits ciclistes italians dels anys vint, mai no fou un ciclista popular a Itàlia, ja que els seus èxits tingueren lloc a França. A Itàlia es veia eclipsat per Alfredo Binda i Costante Girardengo.
El 14 de juny de 1927 fou trobat en un voral d'una carretera, ple de blaus i amb una important fractura de crani. La seva bicicleta es trobava intacta, recolzada en un arbre pròxim. Tot i ser portat ràpidament a l'hospital morí poc després. Una investigació oficial dictaminà que es tractà d'una mort accidental, però molts sospiten que fou assassinat pel creixent moviment feixista italià.

## Palmarès

* 1922
** 2n de la Copa Abazia
** 2n del Giro d'Irpinio i Sannio
* 1923
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1924
** 1r al Tour de França i vencedor de quatre etapes
** 1r al Giro de la província de Milà, amb Costante Girardengo
* 1925
** 1r del Tour de França i vencedor de quatre etapes
** 1r al Giro de la província de Milà, amb Costante Girardengo
** 1r de les Sis hores de Buenos Aires
** 1r a San Giovanni a Teduccio
* 1926
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Euskadi

### Resultats al Tour de França

* 1923. 2n de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1924. 1r de la classificació general. Vencedor de 4 etapes
* 1925. 1r de la classificació general. Vencedor de 4 etapes
* 1926. Abandona (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1923. 5è de la classificació general

## Referències

* 1 2 3 4 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ottavio BOTTECCHIA» (en italià). [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ «Palmarès d'Ottavio Bottecchia (Ita)». [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ ruomalg, Dice ser. «Quién fue… Ottavio Bottecchia: un ganador del Tour y su misteriosa muerte» (en castellà). [Consulta: 15 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Ottavio Bottecchia
# Harpactes orrhophaeus

Harpactes orrhophaeus és una espècie d'ocell de la família dels trogònids (Trogonidae) que habita zones boscoses de la Península Malaia, Sumatra i nord-oest de Borneo.
En diverses llengües rep el nom de "trogon canyella" (Espanyol: Trogón canela. Francès: Trogon cannelle).
# Pindenissos

Pindenissos (en llatí Pindenissus) era una ciutat de Cilícia situada en una alçada dominant de les muntanyes d'Amanos, que Ciceró va conquerir quan era procònsol d'aquella regió després d'un setge de cinquanta-set dies.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Pindenissus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 març 2021].
# Mox

Mox és un grup de música valencià, nascut a Puçol el 1995. Fan música rock, amb forta influència de la tradicional valenciana, fent fusió de la música guitarrera amb seguidilles, jotes, albaes, fandangos, malaguenyes o les riberenques. Segons Josep Vicent Frechina, són el principal exponent del pop-rock amb influència valenciana, per l'arrelament de la seua proposta en la tradició valenciana. La proposta no nasqué premeditada, sinó que va sorgir de manera natural a Palifonies, i l'aprofundiren al seu següent treball.
El seu primer treball fou Te la carregues xato, del 2003. Aquell treball era un disc amb estil pop-rock, i quedaria un segon disc inèdit. Fins ben entrada la dècada del 2010 no apareix Palifonies, on canvia la concepció musical de Mox i que posteriorment seria considerat per molta gent com el primer treball de la formació.
El 2014 guanyen el VII Concurs Sons de la Mediterrània, a la Fira Mediterrània de Manresa. A l'edició 2015 dels Premis Ovidi guanyaren el premi a millor disc de rock per Tuactes i rebomboris.

## Referències

* ↑ «Rock a la valenciana amb Mox». Territori Sonor, À Punt FM, 30-05-2018. [Consulta: 11 novembre 2021]. «min. 14.45-37.30»
* ↑ «Mox, un pop-rock estrictament valencià». El Diario CV, 14-05-2017. [Consulta: 11 novembre 2021].
* 1 2 3 4 5 6 «Gener i Mox triomfen en la gala dels Premis Ovidi al Palau de la Música de València». Vilaweb, 22-11-2015. [Consulta: 11 novembre 2021].
* ↑ «Sona9 : Mox guanya el VII Concurs Sons». Sona9, 10-10-2014. [Consulta: 11 novembre 2021].
# Castell de Relleu

El Castell de Relleu és al municipi de Relleu (a la Marina Baixa, País Valencià). Es troba sobre un tossal de 440 metres d'altura, a prop del nucli urbà. Té planta poligonal irregular i una superfície d'uns 600 metres quadrats. El contorn ve delimitat per llenços de diverses tipologies constructives, com tapials de gran duresa, sobre murs de maçoneria. A l'interior es troben restes d'edificacions i un aljub. Al llenç d'un tram del mur extern es pot trobar el llindar del buit de pas. Els aspectes ornamentals són inexistents. Si hi va haver algun detall, en l'actualitat és desaparegut o, al contrari, podria ésser ocult a les capes del rebliment, el qual és considerable.

## Enllaços externs

* Fitxa BIC de la Direcció General del Patrimoni Cultural Valencià
* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
# Môlča

Môlča és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1424.
# Parc infantil a l'aire lliure

Un parc infantil a l'aire lliure és una estructura exterior perquè els nens puguin jugar-hi i esplaiar-se al voltant.

## Components

Components típics parc infantil a l'aire lliure:
* Torres. En un parc, una torre és una estructura vertical amb una o més plataformes, essencialment una superfície de joc horitzontal.
* Ponts. Les torres poden ser connectades l'una amb l'altra per estructures de pas com ara una cadena o ponts fixos de fusta o de cordes perquè els nens hi caminin a través.
* Escales. Les escales de corda i escales fixes són accessoris comuns dels parcs de joc.
* Sorreres. Una sorrera sovint acompanya un parc exterior.
* Tobogans. Els tobogans poden ser coberts o no.
* Gronxadors. Els gronxadors normalment van muntats per parells o més.
* Barres de simi. Les torres poden ser connectades per barres de simi així com ponts.

## Seguretat

El juliol de 2001, la Consumer Product Safety Commission (Comissió de seguretat pels productes dels consumidors) dels EUA (CPSC) va informar que cada any més de 200,000 nens entren a les urgències de l'hospital a causa de lesions produïdes en parcs infantils. La majoria de les lesions ocorren per caigudes del nen a la superfície del parc.

### Superfície de joc

Per tal d'amortir els xocs de les caigudes a terra, es disposa al voltant d'un joc infantil sorra, graveta, estelles de fusta, goma triturada, i asfalt. El perímetre de l'espai de joc sovint és fet de ciment o de fusta. El gruix de material amortidor entorn de la zona de joc s'ha de basar en les recomanacions del CPSC pel que fa al tipus de materials de superfície i a l'altura màxima de caiguda possible:
Altura de la caiguda, en peus, amb la qual no s'hauria de produir cap lesió al cap que amenaci la vida :
| Tipus de Material | 6'' de gruix | 9'' de gruix | 12'' de gruix |
| Jaç protector de triturat doble | 6 | 10 | 11 |
| Estelles de fusta | 6 | 7 | 12 |
| Sorra fina | 5 | 5 | 9 |
| Graveta | 6 | 7 | 10 |

## Caseta de joc

Un altre tipus d'equipament de pati exterior és la caseta de joc. És una rèplica de cases—semblant a una cabanya en un arbre però a terra. Poden promoure la imaginació i la creativitat d'un nen. Una caseta de joc pot ser tan simple feta amb cartons, o tan complexa com una estructura exterior permanent amb electricitat i aigua corrent. Hi ha diverses empreses especialitzades en la creació de casetes de joc elaborades i distintives que es poden utilitzar tant per a fins comercials com privades.

## Vegeu també

* Barres de simi
* Pati
* Tobogan
* Gronxador

## Referències

* ↑ U.S. Consumer Product Safety Commission. «Home Playground Equipment-Related Deaths and Injuries»
# Hassi Berkane

Hassi Berkane (en àrab حاسي بركان, Ḥāsī Barkān; en amazic ⵃⴰⵙⵉ ⴱⵔⴽⴰⵏ) és una comuna rural de la província de Nador, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.788 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Plaça Clavé (Cardedeu)

La Plaça Clavé és una plaça pública de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça de caràcter rectangular, encara que de forma irregular, forma part del centre de la vila. En ella hi van a parar els carrers de Sant Antoni, la Diagonal Fivaller, el carrer Teresa Oller, el carrer Vilaseca i el de Baix; per la part nord encaixa amb la pl. de l'Església. Els edificis que l'envolten són de diverses èpoques: des de la finestra del forn del 1550 fins a modernes edificacions de diverses plantes d'alçada. Al centre de la plaça hi ha un monument als cors Clavé i un pas pels transeünts. La plaça té una densa circulació, i exerceix la funció de distribució de tot el trànsit del centre de la vila.

## Història

Aquesta plaça es va inaugurar l'any 1932, després d'enderrocar diverses cases i edificis i pudent ajuntar l'antiga pl. Llovins i la pl. Vella. L'existència de la pl. Vella data des dels orígens de la Vila; hi havia un porxo que fou enderrocada a l'any 1877 per facilitar el pas dels carros. La plaça dels Llovins es construí l'any 1899, enderrocant velles edificacions a la cantonada del c/ de Sant Antoni, junt al dels Srs. Granès-Espinach. A L'any 1930 els veïns aportaren 20.250 pts. per la construcció de la nova plaça. Des de llavors a la pl. Clavé s'ha vingut fent el mercat. En els darrers temps la plaça s'ha transformat per complet: a la banda de llevant, després de l'enderroc d'un ampli edifici del segle xviii, s'hi aixecà un bloc de pisos, mentre a la banda de ponent s'enderrocà una casa de pisos de principis del segle xix, per bastir-hi en el seu lloc un edifici de quatre planta.

## Referències

* 1 2 «Plaça Clavé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Babette Gundy

Babette Gundy (Nuremberg, 1824 - 8 de desembre de 1868) va ser un cantant d'òpera (soprano) alemanya.
Gundy, filla d'un primer violinista de l'orquestra del Nürnberg Bühne, que més tard es va convertir en membre de l'orquestra de la cort de Karlsruhe, va debutar el 1841 com a "Gabriele" al campament nocturn de Nuremberg i va rebre classes de cant de Sabine Heinefetter. Abans de complir una sol·licitud a Frankfurt el 1844, va completar la seva formació artística amb Giovanni Gentiluomo a Viena. El 1845 es va casar amb el cantant d'òpera Georg Gundy. Des de Frankfurt va arribar al Hoftheater de Mannheim el 1846, on va ser l'artista principal fins al 1849. Després va fer aparicions a París i Londres amb èxit sense precedents, així com el 1855 i el 1856 sota la direcció de Witteschen a Pest i més tard als teatres de la cort de Múnic i Viena.

## Bibliografia

* Constantin von Wurzbach: Gundy, Betty. A: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 6a part. Imperial i Royal Court and State Printing Office, Viena 1860, pàg. 33 (versió digitalitzada).
* Ludwig Eisenberg: Gran lèxic biogràfic de l'etapa alemanya al XIX. Segle. Verlag von Paul List, Leipzig 1903, pàgines 368-369 (Textarchiv - Internet Archive).

## Aclariment

* Aquest article està basat en un text públic del Gran Lèxic Biogràfic de Ludwig Eisenberg de l'Escenari Alemany al segle xix, edició de 1903.

## Enllaços externs

* Al Lèxic en línia dels músics bavaresos
* A Operissimo sobre la base del Gran Diccionari de Cantants
# Casa Enraní

La Casa Enraní és un edifici del municipi d'Agramunt (Urgell) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un exemple d'edifici civil típic del barroc català. És un casal que és com de planta baixa, primer pis i golfes. En la planta baixa s'ha de destacar la galeria porxada que hi ha a l'entrada formada per quatre grans arcades de mig punt suportades per cinc robusts pilars quadrangulars. En aquest pis, a la part central, s'hi pot observar la data de construcció de la façana el 1804.
La primera planta segueix la mateixa composició que l'anterior, amb la diferència que aquí les arcades són suportades per columnes sobre basament quadrat. En l'arcada de l'extrem esquerre hi ha la presència d'un tancament vidrat. La façana està coronada per les golfes que es componen d'un fris format per tres obertures ovoïdals.

## Història

Aquestes dues cases inicialment era una sola pertanyents de la família Anyé, hisendats a la vila d'Agramunt, tal com ho indica en una inscripció circular de la façana AÑE, juntament amb la data de construcció de la mateixa 1804, en el pis inferior. Actualment són dues cases diferents ocupades per dues famílies distintes.

## Referències

* 1 2 «Casa Enraní». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2015].
# Móstoles Club de Fútbol

* No s'ha de confondre amb Club Deportivo Móstoles o Club Deportivo Móstoles URJC.
El Móstoles Club de Fútbol, abans Unión Deportivo Móstoles, és un club de futbol amb seu a Móstoles, a la comunitat autònoma de Madrid. Fundat l'any 2006, juga a la Preferent de Madrid – Grup 2, celebrant els partits a casa a l'Estadi El Soto, que té una capacitat per a 14.000 seients.

## Història

Fundat l'any 2006 amb el nom d'Unión Deportivo Móstoles, el club va passar a denominar-se Móstoles Club de Fútbol l'any 2013 després de la dissolució d'un club de la ciutat, el CD Móstoles. El club va assolir per primera vegada la Preferent (cinquè nivell) l'any 2019, aconseguint el seu segon ascens després del canvi de nom.
La temporada 2019-20, el Móstoles va guanyar el seu grup de Preferent, aconseguint l'ascens a Tercera Divisió i guanyant una plaça a la Copa del Rei 2020-21.

## Temporada a temporada
### UD Móstoles

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 2006–07 | 8 | 3ª Aut. | 15è |
| 2007–08 | 8 | 3ª Aut. | 15è |
| 2008–09 | 8 | 3ª Aut. | 6è |
| 2009–10 | 8 | 3ª Aut. | 10è |
| 2010–11 | 8 | 3ª Aut. | 4t |
| 2011–12 | 8 | 3ª Aut. | 1r |
| 2012–13 | 7 | 2a Aut. | 15è |

### Móstoles CF

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc | Copa del Rei |
| 2013–14 | 7 | 2a Aut. | 1r | |
| 2014–15 | 6 | 1a Aut. | 7è | |
| 2015–16 | 6 | 1a Aut. | 6è | |
| 2016–17 | 6 | 1a Aut. | 10è | |
| 2017–18 | 6 | 1a Aut. | 1r | |
| 2018–19 | 5 | Pref. Aut. | 4t | |
| 2019-20 | 5 | Pref. Aut. | 1r | |
| 2020-21 | 4 | 3a | 11è / 8è | Preliminar |
| 2021–22 | 6 | Pref. Aut. | | |
* 1 temporada a Tercera Divisió

## Referències

* ↑ «Móstoles Club de Fútbol» (en castellà). Futbol Regional. [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ «Historia» (en castellà). Móstoles CF, 29-12-2020. [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ «El Móstoles C.F. competirá en Tercera División la temporada 2020/21» (en castellà). FutMadrid, 18-05-2020. [Consulta: 10 gener 2021].

## Enllaços externs

* Móstoles Club de Fútbol - Lloc web oficial (castellà)
* Soccerway team profile
# Henryk Kasperczak

Henryk Wojciech Kasperczak és un exfutbolista polonès de la dècada de 1970.
Fou 61 cops internacional amb la selecció polonesa amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 i a la Copa del Món de Futbol de 1974 i Copa del Món de Futbol de 1978.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Stal Mielec i FC Metz.
Destacà com a entrenador dirigint diverses seleccions com Tunísia, Costa d'Ivori, Mali, Senegal i el Marroc.

## Referències

* ↑ Henryk Kasperczak - International Matches a rsssf.com
* ↑ Henryk Kasperczak a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Senegal coach Kasperczak resigns, BBC Sport, 28 gener 2008
* ↑ Henryk Kasperczak trenerem Górnika! Arxivat 20 September 2008$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., Official website of Górnik Zabrze, 16 setembre 2008
* ↑ «Henryk Kasperczak trenerem Wisły». wisla.krakow.pl. Arxivat de l'original el 2013-07-29. [Consulta: 15 març 2010].
# Plaça Clavé (Sant Joan de les Abadesses)

La Plaça d'Anselm Clavé i la Font monumental del Comte Arnau és una obra noucentista de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La plaça Anselm Clavé, situada darrere l'absis de Sant Pol, va ser projectada amb l'objectiu de realçar la capçalera romànica del temple amb un entorn adequat al monument. La plaça, de format trapezoidal però conceptualment clàssic, compta amb dobles fileres de castanyers als extrems que delimiten els parterres enjardinats que, al seu torn, estan disposats simètricament respecte a l'eix marcat per l'absis i reforçat per la font monumental, situada al centre dels jardins.
La font monumental del comte Arnau, d'influències de l'Art Déco, està constituïda per una plataforma de formigó i una bassa octogonal, amb boles ornamentals a cada vèrtex. La columna està situada al centre de la font. La part inferior del fust té estries a doble alçada, mentre que la resta, cilíndrica, compta amb quatre brolladors en forma de carotes esculpides. El capitell, amb motius vegetals, té al seu cim una escultura eqüestre en bronze del comte Arnau.

## Història

La urbanització de la plaça va ser obra de l'arquitecte Jeroni Martorell i Terrats, que ja el 1925 havia traçat un plànol de noves alineacions de les edificacions dels voltants de l'església de Sant Pol. El mateix any va rebre l'adjudicació d'un projecte -elaborat per Josep Puig i Cadafalch- d'una font monumental dedicada al Dr. Torras i Bages i que s'hauria de situar a la plaça. No obstant això, l'any 1927 Martorell decidí que la font estaria dedicada al comte Arnau. Durant aquest mateix període, l'arquitecte realitzà el projecte d'Escoles Municipals i un projecte d'eixample per a Sant Joan.
L'encarregat de dissenyar els jardins de la plaça va ser el jardiner i dibuixant Joan Mirambell i Ferran, autor de la restauració dels jardins de l'Oreneta de Barcelona, així com dels jardins de la terrassa de la casa Cambó de la mateixa ciutat comtal.
L'obra de carreuat de pedra procedia de la pedrera de la Rovira de Dalt (Centelles), tot i que Martorell havia pensat inicialment en la pedrera Baumadrena (Tavèrnoles). El constructor adjudicatari de l'obra va ser Lluís Font, i el picapedrer, Antoni Nogué Peyró. L'escultor de l'estàtua fou Josep Maria Camps Arnau, i el taller que es va encarregar d'executar la fosa, Gabriel Bechini.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Plaça Clavé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Troy (Carolina del Sud)

Troy és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 105 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Troy tenia 105 habitants, 43 habitatges i 32 famílies. La densitat de població era de 50,7 habitants/km².
Dels 43 habitatges en un 23,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,2% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 23,3% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,1% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 23,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 35.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 15.502 $. Cap de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Troy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Troy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Casa Suriol

Casa Suriol és un edifici del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local. La casa està situada sobre la trama d'eixample vuitcentista que després va enllaçar amb el Poble Nou. Es tracta de l'antic edifici de Correus.
És un edifici aïllat que ocupa un extrem sencer d'illa. Està situat entre els carrers General Cortijo, Parlament i Ateneu. Presenta façanes als carrers General Cortijo i Parlament, i té un gran jardí a la part posterior. La casa consta de planta baixa i dos pisos, amb terrat i torratxa. Hi ha un porxo posterior amb galeries de vidrieres que s'obren al jardí. El conjunt respon al llenguatge de l'eclecticisme.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Suriol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Móstetxnia

Móstetxnia (en rus: Мостечня) és un poble de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2013 tenia 8 habitants. Pertany al districte de Komàritxi.

## Referències

* ↑ «Izbichnya». GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-09-27. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Комаричского района Брянской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).