OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ray-Ban

Ray-Ban és una companyia Nord-americana manufacturera fabricadora d'ulleres de sol, fundada l'any 1937 per Bausch & Lomb, utilitzades per primera vegada pel Cos Aeri de l'Exèrcit dels Estats Units. En 1999 Bausch & Lomb va vendre la marca a la companyia italiana Luxottica.
El nom propi Ray-Ban significa «barrera contra els rajos» (ray banner), que en estar reduït a dues paraules curtes i cridaneres van establir tot un paradigma al voltant de la marca amb al llarg dels anys. Va ser escollit com a resultat més atractiu que Anti-Glare (‘anti-lluentor’).
Ray-Ban és considerat com el primer fabricant modern d'ulleres de sol i és responsable de la creació de dues de les ulleres de sol més imitades del món: Ray-Ban Aviator (ulleres d'aviador) i Ray-Ban Wayfarer. L'estil Aviator va ser creat el 1936; desenvolupat sobretot pels pilots, però també l'utilitzaven tots els militars. L'any 1937 ja van estar disponibles pel públic. Les Wayfarer han estat disponibles des de 1953 i s'han convertit en l'estil més venut de la història. Gràcies al cinema, les ulleres de sol com a accessori es van tornar àmpliament populars en la cultura occidental, principalment en la dècada dels seixanta.
Actualment, la companyia produeix una àmplia varietat de models amb diversos estils, que la converteixen en una de les marques més avantguardistes pel que fa a la vigència dels seus dissenys, i al mateix temps, li permet innovar en formes contemporànies que la mantenen al capdavant en un mercat cada vegada més exigent. Actualment és el patrocinador oficial de l'equip de Scuderia Ferrari de Fórmula 1.

## Referències

* ↑ «Company News: Bausch & Lomb Selling Sunglass Business to Luxottica». NY Times, 29-04-1999.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Ray-Ban
# Ferrer cama-roig

El ferrer cama-roig (Ceriagrion tenellum) és un petit odonat zigòpter europeu de la família Coenagrionidae. Viu en pantans i rierols. És present a Catalunya.

## Identificació

Aquest zigòpter mesura entre 25 i 35 mil·límetres de llargada. És molt més curt que el ferrer camanegre (Pyrrhosoma nymphula) amb qui de vegades es confon. Una bona manera de diferenciar-los és mirar el color de les seves potes; el ferrer cama-roig les té vermelles o groguenques i el ferrer camanegre les té negres.
En ambdós sexes el tòrax és fosc en la part superior.
El mascle té l'abdomen enterament vermell.
La femella té l'abdomen fosc al principi i la resta de color vermell. La forma melanogastrum té un abdomen gairebé completament fosc marcat amb divisions dels segment pàl·lides, els dos últims dels quals són de color vermellós. Una forma molt rara, erythrogastrum, s'assembla a la masculina.

## Comportament

Els adults volen baix i feblement, rarament van lluny de la zona on fan la posta. Igual que el donzell mercurial (Coenagrion mercuriale), a qui de vegades acompanya, volen des d'abril-maig fins a finals d'agost. Poden, però, ser sorprenentment discrets, fins i tot els mascles.
Els mascles són agressius amb els altres mascles, però no són territorials. La posta la fan en tàndem.

## Ous i larves

La femella pon ous dins les plantes submergides i emergents que posteriorment es desclouen al cap d'aproximadament un mes. Les larves són molt petites, al voltant de 16 a 17 mil·límetres, i es troben en torberes àcides, rierols i estanys amb molta vegetació. Viuen en el fons i es desenvolupen després de dos anys.

## Galeria

* Ceriagrion tenellum mascle
* Ceriagrion tenellum
* Ceriagrion tenellum còpula
* Ceriagrion tenellum tàndem
* Ceriagrion tenellum tàndem

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 23 novembre 2021].
* Dijkstra, Klaas-Douwe B. Field Guide to the Dragonflies of Britain and Europe, 2006, p. 66–67. ISBN 0-9531399-4-8. Dijkstra, Klaas-Douwe B. Field Guide to the Dragonflies of Britain and Europe, 2006, p. 66–67. ISBN 0-9531399-4-8.
* «Small Red Damselfly». British Dragonfly Society. [Consulta: 11 agost 2010].Va «Small Red Damselfly». British Dragonfly Society. [Consulta: 11 agost 2010]. «Small Red Damselfly». British Dragonfly Society. [Consulta: 11 agost 2010]. «Small Red Damselfly». British Dragonfly Society. [Consulta: 11 agost 2010].

## Enllaços externs

* Oxygastra. Grup d'estudi dels odonats de Catalunya. http://www.oxygastra.org/fotos1esp.php?especie=Ceriagrion%20tenellum&localitzacio=Catalunya&familia=Coenagrionidae
* Biodiversidad Virtual. http://www.biodiversidadvirtual.org/insectarium/Ceriagrion-tenellum-%28de-Villers-1789%29-cat4371.html
# Economia del Kazakhstan

El Kazakhstan, la més gran en extensió de les ex-repúbliques soviètiques, excloent Rússia, posseeix grans reserves de combustible fòssil i grans jaciments d'altres minerals i metalls, sent el país més productor del món. També té un important sector agrícola on hi destaquen la producció de gra i la cria de bestiar. El sector industrial del país és principalment centrat en l'extracció i processament dels recursos naturals.

## Història

El Kazakhstan va gaudir d'un creixement de dos dígits els anys 2000 i 2001, i del 8% o més per any entre 2002 i 2007 - gràcies en gran part al seu creixent sector d'energia, però també a la reforma econòmica, a les bones collites, i al creixement de la inversió estrangera -. El 2008 el creixement del PIB va caure al 2,4%, i va ser negatiu el 2009, a causa de les caigudes de preus del petroli i dels metalls, i a problemes en el sector bancari que van seguir a la crisi financera global.
El 2013 la visita de Xi Jinping, el president de la República Popular de la Xina, amb motiu de la Iniciativa del Cinturó i Ruta de la Seda, generant des d'aleshores expectatives al Kazakhstan.
El 2014 l'economia es va ressentir per la caiguda dels preus del petroli del 2014.

## Agricultura

Quasi la mitat de les dones del país treballa en activitats agrícoles.
Un estudi fet el 2017 trobà que l'arròs cultivat a la Província de Khizilordà no presenta concentracions de cadmi, mercuri i plom perilloses en relació a l'escàs consum d'aquest al país. El mateix estudi demostrà que no hi ha presència d'urani a l'arròs, sent analitzat el cultivat en zones pròximes a les mines d'urani.

## Referències

* ↑ «Special Report: Areva and Niger's uranium fight» (en anglès). Reuters, 05-02-2014. [Consulta: 19 març 2016].
* 1 2 https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/kz.html Arxivat 2018-12-26 a Wayback Machine.
* ↑ AFP «Kazakh port in decline bids for slice of China trade». Straits Times, 26-08-2018 [Consulta: 24 novembre 2018].
* ↑ «Country profile: Kazakhstan». Global Abortion Policies Database. OMS, 07-05-2017. Arxivat de l'original el 5 d’abril 2018. [Consulta: 5 abril 2018].
* ↑ Tattibayeva, 2017, p. 123.
* ↑ Tattibayeva, 2017, p. 114.
* ↑ Tattibayeva, 2017, p. 118.

## Bibliografia

* Tattibayeva, Damira. Presencia de elementos tóxicos y micotoxinas en cereales de Kazajistán (Tesi), 2017.
# Llum Ashen

La llum Ashen, en anglès: Ashen light, derivat d'ash: 'cendra', que literalment significa llum cendrosa o pàl·lida, és un fenomen que s'ha observat per part d'astrònoms des de la Terra que consisteix en una brillantor groguenca emesa des del planeta Venus
Va ser observat per primera vegada per Giovanni Riccioli el 9 de gener de 1643. Molts astrònoms posen en dubte l'existència real del fenomen alguns el consideren només una il·lusió òptica i d'altres creuen que es tracta d'evidències de tempestes elèctriques en l'atmosfera de Venus.
L'equip soviètic rus que des de 1971 es va dedicar a analitzar les dades proporcionades per la sonda Venera 7 i les següents, hi van detectar una activitat elèctrica extrema en les capes baixes de l'atmosfera de Venus. Dades similars s'obtingueren de la sonda Galileu el febrer de 1990. També les dades de la sonda Venus Express, publicades a la revista Nature el 29 de novembre de 2007 incloïen la presència de llampecs elèctrics en el núvols d'àcid sulfúric de Venus.
En l'actualitat, tanmateix, es posa en dubte la relació efectiva entre el fenomen de l'activitat elèctrica atmosférica de venus i les observacions amb telescopis des de la Terra, per tant, les anomenades "llums Ashen" romanen com un possible efecte òptic.

## Referències

* Baum, R. M. (2000) - The enigmatic ashen light of Venus: an overview, Journal of the British Astronomical Association, 110 325
* C. T. Russell y J. L. Phillips (1990) - The Ashen Light. Advances in Space Research, Vol. 10, No. 5, pp. (5)137-(5)141.
* M. Gingrich y E. Myers (2001) - The Paradoxical Ashen Light of Venus Arxivat 2008-07-05 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* The Ashen Light, C. T. Russell and J. L. Phillips Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine., en inglés.
* Encyclopedia of Astrobiology, Astronomy & Spaceflight; Venus, ashen light Arxivat 2007-08-06 a Wayback Machine., en inglés.
* S'afebleix el Cas de les "Llums Ashen" Arxivat 2007-12-17 a Wayback Machine.
# Tyspanodes

Tyspanodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per William Warren el 1891.

## Taxonomia

* Tyspanodes albidalis Hampson, 1912
* Tyspanodes cardinalis Hampson, 1896
* Tyspanodes celebensis Munroe, 1960
* Tyspanodes creaghi Hampson, 1898
* Tyspanodes exathesalis (Walker, 1859)
* Tyspanodes fascialis (Moore, 1867)
* Tyspanodes flaviventer Warren, 1891
* Tyspanodes flavolimbalis (Snellen, 1895)
* Tyspanodes gracilis Inoue, 1982
* Tyspanodes hemileucalis (Hampson, 1897)
* Tyspanodes hillalis (Schaus, 1927)
* Tyspanodes hypsalis Warren, 1891
* Tyspanodes linealis Moore, 1867
* Tyspanodes metachrysialis Lower, 1903
* Tyspanodes nigrolinealis Moore, 1867
* Tyspanodes obscuralis Caradja, 1925
* Tyspanodes piuralis Schaus, 1920
* Tyspanodes radiata (Kenrick, 1907)
* Tyspanodes striata (Butler, 1879)
* Tyspanodes suasalis Druce, 1899

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 13 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Tyspanodes Warren, 1891» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Els Obagots (la Torre d'Eroles)

Els Obagots, és un indret del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Estan situats a l'antiga caseria de la Torre d'Eroles, al nord-est de la vila d'Abella de la Conca. És al nord-est de la Torre d'Eroles, prop i també al nord-est de la desapareguda Casa Birrillo, a ponent de la Costa de les Basses i de Cal Joquer, a l'esquerra del barranc de la Torre.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu, on el corònim indica que es tracta d'un obac per antonomàsia, sense que calgui cap complement del nom accessori. Tanmateix, es presenta en forma de derivat d'obaga, que indica una obaga petita i closa.
# Senat de l'Argentina

El Senat de l'Argentina (oficialment i en castellà Senado de la Nación Argentina) és una de les dues cambres del Congrés de la Nació Argentina. És el principal òrgan federal del país i la seva composició i les competències es defineixen a la Constitució de l'Argentina. És presidit pel vicepresident del país (que només té vot quan cal desfer empats), i cada senador hi representa els interessos de la seva província o ciutat autònoma. Es compon de 72 membres, tres per cada província i tres per cada ciutat autònoma, escollits via vot directe per períodes de sis anys, renovats a terços cada dos anys i amb possibilitat de reelecció indefinida.
# Rawxaniyya

Rawxaniyya fou una secta musulmana mística i gnòstica fundada a la moderna Província de la Frontera del Nord-oest entre els paixtus amb centres principals a Kaniguram i Tirah al Waziristan. El fundador fou Bayazid ibn Abd Allah Ansari de Kaniguram (vers 1525-1573). Es va proclamar hadi (guia). És considerada una expressió del nacionalisme afganès. Fou aniquilada pels mongols poc abans de la meitat del segle xvii.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VIII. 484
# Economia del Líban

L'economia del Líban, bé així la seva qualitat de vida, ja va ser de les més pròsperes de tot l'Orient Mitjà. No obstant això amb la Guerra Civil Libanesa entre 1975 i 1990, tota l'economia del país va ser afectada, la producció nacional va ser tallada per la meitat i el país va deixar de figurar com a centre financer regional.
Amb el terme del conflicte intern i la recuperació de l'estabilitat política, el país es va mobilitzar en la reconstrucció. Per realitzar-la, Líban va rebre fons de l'Aràbia Saudita, la Unió Europea i altres països del Golf Pèrsic. Amb la infraestructura reconstruïda, l'economia va tornar a créixer amb una de les més altes taxes del món, fent-se un pol de creixement a la regió. La capital, Beirut (anomenada el "París de l'Orient") va tornar a guanyar destaqui en l'escenari regional, acollint diversos esdeveniments.
El país va tornar a ser anomenat la "Suïssa d'Orient" a causa de les activitats financeres allí realitzades. La reconstrucció de monuments i infraestructura ha atret el turisme que creix cada any.
La seva economia està basada en el lliure mercat i no hi ha restriccions del govern a les inversions estrangeres. No obstant això, el clima de les inversions sofreix amb suborns, corrupció, decisions arbitràries de concessions de llicències, alts impostos i taxes, legislació ultrapassada i poca protecció als drets de propietat intel·lectual. Els serveis, principalment els bancs i el turisme, són importants fonts de riquesa.

## Referències

* 1 2 3 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2017-09-10. [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ Joseph S. Mayton. «Saudi Arabia Key Contributor To Lebanon's Reconstruction». Cyprus News, 28-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 17 gener 2013].
* ↑ «Donors pledge more than $940 million for Lebanon». Reliefweb.int, 31-08-2006. [Consulta: 17 gener 2013].
* ↑ «The Custodian of the Two Holy Mosques Reviews with the Jordanian King the Situation in Lebanon...». Ain-Al-Yaqeen. Arxivat de l'original el 2006-10-20. [Consulta: 17 gener 2013].
# Centrache

Centrache és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 358 habitants, sent així el municipi menys poblado de la província.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 391 | 397 | 342 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# Triplophysa yasinensis

Triplophysa yasinensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pakistan, l'Índia i la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K. 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Alcock, A. W. 1898. Report on the natural history results of the Pamir Boundary Commission. Calcutta. Rept. Pamir Comm.: 1-45, 5 pls.
# Els Obacs (Guàrdia de Noguera)

Els Obacs és una obaga del terme municipal de Castell de Mur, a l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà. Es troba en territori de la vila de Guàrdia de Noguera.
Estan situats al vessant nord-oriental de la serra que allotja l'antiga església de Sant Feliu de Guàrdia i les restes del Castell de Guàrdia, al nord de l'extrem oriental de l'extens Obac del Castell. Hi discorre el Camí de l'Obac.
# Santa Agnès

«Santa Agnès» té aquests significats:
* Biografies:
** Santa Agnès d'Assís, clarissa, germana de Clara d'Assís, celebrada el 16 de novembre
** Santa Agnès de Bagno di Romagna, monja camaldulesa del segle XI-XII, celebrada el 4 de setembre
** Santa Agnès de Baviera (s. XVI), celebrada l'11 de novembre
** Santa Agnès de Bohèmia (segle xiii), princesa i monja clarissa bohèmia del, celebrada el 2 de març
** Santa Agnès de Montepulciano, dominica italiana del segle xiii-XIV, celebrada el 20 d'abril
** Santa Agnès de Poitiers, (s. VI), abadessa, celebrada el 13 de maig
** Santa Agnès de Roma, màrtir romana del segle iii, celebrada el 21 de gener
** Santa Agnès de Verona, monja benedictina del segle xii, celebrada l'1 de setembre
** Santa Agnès Cao Kuiying, màrtir a la Xina en 1856, celebrada l'1 de març
** Santes Agnès De i Agnès Le Thi Thanh, màrtirs al Vietnam en 1841), celebrades el 12 de juliol
** Josepa de Santa Agnès (Benigànim, 1625 - 1696), monja de les agustines descalces al convent de Benigànim
* Toponímia:
** Santa Agnès de Corona, nucli de població i parròquia pertanyent al municipi de Sant Antoni de Portmany (illa d'Eivissa)
** Santa Agnès de Malanyanes, entitat de població de La Roca del Vallès (Vallès Oriental)
** Cova de Santa Agnès gruta prop de sa Talaia de Sant Antoni (Eivissa)
** Sainte-Agnès (Alps Marítims), municipi francès al departament dels Alps Marítims, regió de Provença – Alps – Costa Blava.
# Recinte fortificat de Foixà

El recinte fortificat de Foixà que envolta la vila de Foixà s'estén al vessant occidental del turó, des del sector oest de les muralles del castell fins a tocar a la riera d'en Llisquet. Es conserven vestigis de les muralles del recinte jussà. Les restes de muralla es troben entre les cases del barri de la Vila, al vessant de ponent del puig coronat pel castell de Foixà. Al sector meridional hi han llenços espitllerats a la base d'algunes façanes, en especialment a can Planiol, casal del segle xvi. El basament d'una pallissa propera pertany a la torre rectangular de l'angle sud-oest del recinte murat. En aquest segment hi destaca el portal adovellat d'arc de mig punt. A la dovella central hi ha un baix relleu que representa una creu amb una flor de lis al damunt, emblema de la senyoria de Foixà. Del llenç occidental en resten fragments de murs, paral·lels a la riera i rastres de la torre angular del nord-oest, també de planta rectangular o quadrada. Són gairebé imperceptibles les restes del sector septentrional. A llevant els murs s'unien a la fortificació de l'entorn del castell, al cim del turó. L'aparell de la muralla és de pedres grans, bastament esquadrades, que tendeixen a afilerar-se. La construcció del recinte fortificat de Foixà es pot datar entre els segles xiii i xiv.
El lloc de Foixà és documentat des de la primera meitat del segle xi, el primer esment és del 1019. El 1192 se cita per primera vegada a un senyor del castell, Arnau de Foixà. Del castell de Foixà no se'n coneixen, però, dades anteriors a la segona meitat del segle xiii. Foixà pertanyia al Comtat d'Empúries, vora el seu límit amb el de Girona. La jurisdicció del castell i lloc per part dels comtes emporitans fou sovint motiu de litigis i fins de fets bèl·lics. L'any 1285 Arnau de Foixà protagonitzà greus enfrontaments amb el comte Ponç V, el seu senyor natural, al qual acusava d'haver violat treves acordades. L'any 1303, una de les acusacions que feia el rei Jaume II a Ponç V era haver pres a la força les jurisdiccions de Foixà i d'haver aixecat forques "Ja sia quels veguers de Gerona les hi han alcunes vegades derrocades e cremades". El 1359 posseïa el castell Bernat Alemany d'Orriols, cosí de la reina Sibil·la de Fortià, qui entrà en discòrdia amb el comte Joan I d'Empúries. Es desfermà una guerra oberta i el castell fou assetjat pel comte. La intervenció de Pere el Cerimoniós, en favor del parent de la reina, acabà amb la signatura d'una treva humiliant per part del comte.

## Referències

* 1 2 «Recinte fortificat de Foixà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Roza (Txeliàbinsk)

* Per a altres significats, vegeu «Roza».
Roza - Роза (rus) és un possiólok de l'óblast de Txeliàbinsk, a Rússia. Roza és a 5 km al nord-est de Korkino, a 27 km al sud de Txeliàbinsk i a 1.505 km a l'est de Moscou. La vila es fundà el 1931 amb el nom de Roza, en honor de Rosa Luxemburg, la militant socialista i teòrica marxista alemanya. La vila es desenvolupà amb les explotacions de carbó. El 1981 obtingué l'estatus de possiólok (poble), i absorbí la vila propera de Xapàievo.
# Christen Press

Christen Annemarie Press (Los Angeles, 29 de desembre de 1988) es una davantera de futbol internacional pels Estats Units. Ha jugat al seu país i a Suècia, on va ser subcampiona de la Lliga de Campions amb el Tyresö, i amb la selecció ha estat campiona del món.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Títols | Selecció (fases finals) |
| 2003 - 2007 | Chadwick Dolphins |
| 2007 - 2010 | Stanford Cardinal |
| 2009 - 2010 | Pali Blues | 1 Lliga (W-League) |
| 2011 | magicJack |
| 2012 | Kopparbergs Göteborg | 1 Copa |
| 2013 - 2014 | Tyresö FF |
| 2014 - act. | Chicago Red Stars | | Mundial 2015 (campió) |

## Referències

* ↑ Marca
* ↑ US Soccer
# Lladonosa

Lladonosa és el nom dels següents personatges:
* Josep Lladonosa i Pujol, historiador de les terres de Lleida.
* Manuel Lladonosa i Vall-llebrera, fill de l'anterior i també historiador.
* Josep Lladonosa i Giró, xef lleidatà, autor de diversos llibres sobre gastronomia.
# Tucanoichthys tucano

Tucanoichthys tucano és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Uaupés a la conca del riu Negro.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.