OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fernando Martínez Rubio

Fernando Martínez Rubio (nascut el 10 de juny de 1990), conegut simplement com a Fernando, és un futbolista professional espanyol que juga a la UD Almeria com a porter.

## Carrera de club

Nascut a Múrcia, Fernando va acabar la seva formació en l'equip juvenil del València CF. Va debutar com a sènior amb el Sangonera Atlético CF, fent una temporada a Segona Divisió B.
Fernando es va incorporar al Reial Múrcia l'estiu del 2010, jugant dos anys amb el filial a Tercera Divisió. L'agost de 2012 va ser cedit al veí UCAM Murcia CF de tercera divisió.
Fernando va debutar oficialment amb el Múrcia l'11 de setembre de 2013, en una derrota per 2-0 a casa contra l'Hèrcules CF a la segona volta de la Copa del Rei. El seu primer partit de Segona Divisió va tenir lloc el 24 de novembre, quan va substituir el jugador de camp Daniel Toribio després que Casto fos expulsat al minut 70, i va mantenir la porteria en blanc en l'empat 0-0 a l'AD Alcorcón.
El 5 de juliol de 2016, Fernando va tornar a l'UCAM Múrcia, recentment ascendit a la segona categoria. Suplent de Biel Ribas, va participar en 12 partits de lliga mentre el seu equip va patir el descens, i va signar un contracte de dos anys amb el seu company de lliga UD Almeria el 5 de juliol de 2017.
Com a substitut de René, Fernando va renovar el seu contracte amb els rojiblancos per dues temporades més el 22 de maig de 2019. Es va convertir en titular habitual amb el nou entrenador Guti, i va acceptar una nova pròrroga fins al 2022 el 27 d'abril de 2020.

## Referències

* ↑ Fernando jugará cedido en el UCAM Murcia (Fernando will play for UCAM Murcia on loan) Arxivat 15 octubre 2013 at Archive.is; Info Deporte Murcia, 14 agost 2012 (en castellà)
* ↑ El Hércules supera con comodidad al Murcia (Hércules easily overcome Murcia); Marca, 11 setembre 2013 (en castellà)
* ↑ 0–0: Alcorcón y Murcia empatan en un duelo marcado por cinco expulsiones (0–0: Alcorcón and Murcia draw in game marked by five ejections); Mundo Deportivo, 25 novembre 2013 (en castellà)
* ↑ Fernando, nuevo jugador del UCAM Murcia CF (Fernando, new player of UCAM Murcia CF) Arxivat 2016-07-08 a Wayback Machine.; UCAM Murcia, 5 juliol 2016 (en castellà)
* ↑ El Almería ficha a René (Girona) y Fernando (UCAM) para blindar su portería (Almería sign René (Girona) and Fernando (UCAM) to shield their goal); UD Almería, 5 juliol 2017 (en castellà)
* ↑ «René y Fernando renuevan por dos temporadas» (en castellà). UD Almería, 22-05-2019. [Consulta: 22 maig 2019].
* ↑ «Fernando, amplía su contrato con el Almería hasta junio de 2022» (en castellà). UD Almería, 27-04-2020. [Consulta: 20 juny 2020].

## Enllaços externs

* Fernando a BDFutbol
* Fernando, Fitxa a Soccerway
# Ferran Bono Ara

Ferran Bono Ara (València, 11 de desembre de 1969) és un periodista i polític valencià. Va ésser diputat al Congrés dels Diputats en la IX Legislatura (2008-2011).

## Biografia

Fill del polític i empresari Emèrit Bono i Martínez, és llicenciat en filologia hispànica i va obtenir el màster en periodisme que ofereix el periòdic El País amb la Universitat Autònoma de Madrid (UAM). Finalitzats els estudis s'incorpora com a redactor al mateix periòdic.
El 2008 s'incorpora com a independent a les llistes del PSPV-PSOE -partit on milita el seu pare- per a les eleccions generals espanyoles de 2008, candidatura que encapçala per València l'aleshores ministra María Teresa Fernández de la Vega. Bono aconsegueix l'acta de diputat al Congrés espanyol i treballa a la Comissió de Cultura com a vicepresident d'aquesta. Participà en el debat de la llei que permetia veure TV3 al País Valencià i juntament amb Joan Ridao (ERC), va acusar Francisco Camps de "persecució" dels repetidors que permetien veure TV3.

## Referències

* ↑ «Ferran Bono se estrena en un acto público» (en castellà), 14-01-2008. [Consulta: 19 juliol 2024].
* ↑ El Congrés aprova la tramitació d'una llei que permeti veure TV3 al País Valencià a TV3, 14 de setembre de 2011

## Enllaços externs

* Ferran Bono al Congrés dels Diputats
* Articles de Ferran Bono a El País
# Ferran Burguillos i Martínez

Ferran Burguillos Martínez (Barcelona, 1976) és un bibliotecari català. Llicenciat en documentació per la Facultat de Biblioteconomia i Documentació de la Universitat de Barcelona, va dirigir la Biblioteca de l'Ateneu Barcelonès entre 2006 i 2009, i des de l'any 2009, ha estat director de la Xarxa de Biblioteques Municipals de Sabadell així com cap de zona de les biblioteques del Vallès Occidental de la Gerència de Serveis de Biblioteques de la Diputació de Barcelona. En aquest àmbit, ha dirigit l'estratègia i l'avaluació del servei de biblioteca pública a Sabadell, impulsant el Pla director de 2020-25.
Com a docent, va ser professor en les titulacions d'Informació i Documentació a la Universitat de Barcelona, Universitat de Vic i Universitat Oberta de Catalunya. És autor, editor i traductor de diverses publicacions professionals i ha coordinat el Consell Editorial de la revista Ítem: revista de biblioteconomia i documentació. Va ser membre de la junta de govern del COBDC i va participar en l'activitat de la Secció de Biblioteques Públiques de l'IFLA. El desembre de 2019 va ser nomenat nou gerent del Consorci de Biblioteques de Barcelona.

## Referències

* ↑ Gaillard, Valèria. «Les biblioteques trenquen la tendència a la baixa i guanyen un 2,35% visitants». Ara.cat, 19-12-2019. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Ferran Burguillos, nou gerent del Consorci de Biblioteques de Barcelona». Diari de Sabadell, 19-12-2019. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Ferran Burguillos, nou gerent del Consorci de Biblioteques de Barcelona». Biblioteques de Barcelona. Arxivat de l'original el 2019-12-23. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Ferran Burguillos, nou gerent del Consorci de Biblioteques de Barcelona». Document: Butlletí del Col·legi de Bibliotecaris-Documentalistes de Catalunya, 20-12-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-23. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Ferran Burguillos, nuevo gerente del Consorcio de Bibliotecas de Barcelona» (en castellà). La Vanguardia, 19-12-2019. [Consulta: 23 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Ferran Burguillos Martínez - Directorio EXIT
# Fanni Kaplan

Fanni Efímovna Kaplan (rus: Фа́нни Ефи́мовна Капла́н), nascuda Feiga Khaimovna Roitblat (o Rojtman) (rus: Фейга Хаимовна Ройтблат), (Novitxi, Ucraïna, 10 de febrer de 1880 - Moscou, 3 de setembre de 1918) fou una activista política jueva ucraïnesa, militant del Partit Socialrevolucionari rus, executada després de l'intent d'assassinat a Lenin.

## Temptativa d'assassinat de Lenin

En el context de la Guerra Civil Russa, els socialistes revolucionaris organitzen una temptativa d'assassinat de Lenin, el 30 d'agost de 1918.
Lenin visitava aquell dia la fàbrica de Mikhelson (rus: завод Михельсона) de Moscou. Quan va abandonar l'edifici per anar a buscar el seu vehicle, Fanni Kaplan el va interpel·lar. Quan Lenin es va girar cap a ella, li va disparar tres trets. Una de les bales va passar a través de l'abric de Lenin; les altres dues li van tocar l'espatlla esquerra i el pulmó. Lenin tornà a les seves habitacions del Kremlin. Com que temia un altre atemptat contra ell, es negà a deixar la seguretat del Kremlin per fer-se guarir. Els metges arribats per tenir-ne cura van ser incapaços de retirar les bales fora d'un hospital. Tanmateix, va sobreviure.
Kaplan va ser arrestada i va ser interrogada per la Txekà. Va declarar:
| « | Em dic Fanni Kaplan. He disparat a Lenin avui. Ho he fet voluntàriament. No diré d'on prové el revòlver. Estava resolta a matar Lenin des de fa molt de temps. El considero com un traïdor a la Revolució. He estat exiliada a Akatui per haver participat en la temptativa d'assassinat del tsar a Kíev. He passat allà set anys de treball dur. He estat alliberada després de la Revolució. Estava a favor de l'assemblea constituent i ho estic sempre. | » |
Va ser Borís Sàvinkov qui li va proporcionar l'arma.
Va ser executada sense judici el 3 de setembre de 1918. Alguns dies més tard, Grigori Petrovski, comissari del poble a l'interior, fomentà les execucions i declarà: «Ja és hora de posar fi a tota aquesta tovor i a aquest sentimentalisme». El 5 de setembre, el Consell dels comissaris del poble publica el decret que oficialitza el Terror Roig.

## Referències

* ↑ Thomas Masaryk, Alain Soubigou, Fayard, 2002, pàg. 234.
* ↑ Història-Geografia al web: el terror roig
# Foolad Khuzestan FC

El Foolad Khuzestan Football Club (en persa باشگاه فوتبال فولاد خوزستان) és un club de futbol iranià de la ciutat d'Ahvaz, Khuzestan. El nom Foolad és perquè fou fundat per l'empresa del mateix nom.

## Història

El club va ser fundat el 1986 però en els seus primers anys tingué poca rellevància. Guanyà el campionat de la ciutat d'Ahvaz el 1991 i fou campió provincial de Khuzestan el 1995. L'any 1996 es dissolgué un altre club de la ciutat, el Jonoub Ahvaz FC i el Foolad agafà la seva plaça a la segona divisió iraniana. El mateix anys assolí l'ascens a primera divisió. La temporada 2004-05 es proclamà campió de l'Iran.

## Palmarès

* Lliga iraniana de futbol:
** 2004-05, 2013–14
* Copa Hazfi:
** 2020–21

## Entrenadors

| Nom | Període |
| Homayoun Shahrokhinejad | 1996-1997 |
| Lefteh Sebaradaran | 1997-1998 |
| Majid Bagherinia | 1998-1999 |
| Vinko Begović | 1999-2003 |
| Luka Bonačić | 2003-2004 |
| Mladen Frančić | 2004-2006 |
| Nenad Nikolić | 2006 |
| Mohammad Mayeli Kohan | 2006 |
| Abdollah Veisi | 2007 |
| Nenad Nikolić (interí) | 2007 |
| Augusto Inácio | 2007-2008 |
| Guilherme Farinha | 2008 |
| Majid Jalali | 2008-2009 |
| Luka Bonačić | 2009-present |

## Futbolistes destacats

| Omid Sharifinasab Mohammad Alavi Ali Badavi Sohrab Bakhtiarizadeh Yahya Golmohammadi Hossein Kaebi Iman Mobali Jalal Kameli Mofrad Adel Kolahkaj Mojahed Khaziravi Ebrahim Mirzapour | Naeem Saadavi Ahmad Momenzadeh Behnam Seraj Pejman Montazeri Meisam Soleimani Emad Mohammed Ridha Erfan Olerum Fábio Januário Fábio Hempel Armando Sá Rashad Sadygov |

## Referències

* ↑ «Iran - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Iran - List of Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Web oficial
* (persa) Associació de Futbol de Khuzestan
# Llista d'espècies de mecicobòtrids

Aquesta és la llista d'espècies de mecicobòtrids amb la informació actualitzada fins al 28 d'octubre de 2006. Els mecicobòtrids o Mecicobothriidae són una família d'aranyes migalomorfes americanes descrita per primera vegada per E. L. Holmberg l'any 1882. Es caracteritzen per ser de mida petita tenint en compte que es tracta d'un tipus de taràntula. És una família amb poc representants, ja que està formada per 4 gèneres i 8 espècies.

## Gèneres i espècies
### Hexura

Hexura Simon, 1884
* Hexura picea Simon, 1884 (EUA)
* Hexura rothi Gertsch & Platnick, 1979 (EUA)

### Hexurella

Hexurella Gertsch & Platnick, 1979
* Hexurella apachea Gertsch & Platnick, 1979 (EUA)
* Hexurella encina Gertsch & Platnick, 1979 (Mèxic)
* Hexurella pinea Gertsch & Platnick, 1979 (EUA)
* Hexurella rupicola Gertsch & Platnick, 1979 (EUA)

### Mecicobothrium

Mecicobothrium Holmberg, 1882
* Mecicobothrium baccai Lucas i cols., 2006 (Brasil)
* Mecicobothrium thorelli Holmberg, 1882 (Argentina, Uruguai)

### Megahexura

Megahexura Kaston, 1972
* Megahexura fulva Chamberlin, 1919 (EUA)

## Enllaços externs

* ↑ The World Spider Catalog, V7.5
* ↑ Holmberg, E. L. (1882). Observations à propos du sous-ordre des araignées territélaires (Territelariae), spécialement du genre nordaméricain Catadysas Hentz et de la sous-famille Mecicobothrioidae, Holmberg. Boletin de la Academia Nacional de Ciencias en Córdoba 4: 153-174.

## Vegeu també

* Classificació de les aranyes
# Torneig de Stuttgart 2019

«Torneig de Stuttgart 2019» té aquests significats:
* Torneig de tennis masculí: MercedesCup 2019
* Torneig de tennis femení: Porsche Tennis Grand Prix 2019
# Sailaufita

La sailaufita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de Sailauf, a Alemanya, on es troba la localitat tipus.

## Característiques

La sailaufita és un arsenat de fórmula química (Ca,Na,◻)₂Mn$^{3+}$₃(AsO₄)₂(CO₃)O₂·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2000, sent publicada per primera vegada el 2003. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sailaufita pertany a «08.DH: Fosfats amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ < 1:1» juntament amb els següents minerals: minyulita, leucofosfita, esfeniscidita, tinsleyita, jahnsita-(CaMnFe), jahnsita-(CaMnMg), jahnsita-(CaMnMn), keckita, rittmannita, whiteïta-(CaFeMg), whiteïta-(CaMnMg), whiteïta-(MnFeMg), jahnsita-(MnMnMn), kaluginita, jahnsita-(CaFeFe), jahnsita-(NaFeMg), jahnsita-(NaMnMg), jahnsita-(CaMgMg), manganosegelerita, overita, segelerita, wilhelmvierlingita, juonniïta, calcioferrita, kingsmountita, montgomeryita, zodacita, arseniosiderita, kolfanita, mitridatita, pararobertsita, robertsita, mantienneïta, paulkerrita, benyacarita, xantoxenita, mahnertita, andyrobertsita, calcioandyrobertsita, englishita i bouazzerita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Institut für mineralogie und kristallographie de la Universitat de Viena, Àustria.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Alemanya, concretament a la pedrera Fuchs, situada a Sailauf, dins el districte d'Aschaffenburg (Baixa Francònia, Baviera). També ha estat descrita a Suïssa, Grècia, Mèxic i l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Sailaufite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2022].
# Frutiger Stones i Frutiger Symbols

El nom Frutiger comprèn una sèrie de famílies tipogràfiques, ideades pel tipògraf suís Adrian Frutiger. Encara que la primera Frutiger de la sèrie (1968) és una lletra de pal sec, més tard es va anar ampliant i actualment consta també d'una Frutiger Serif i models ornamentals de Frutiger, com la Frutiger Stones i Frutiger Symbols. Frutiger, doncs, es podria considerar un clan tipogràfic que reuneix famílies corresponents a diferents classes tipogràfiques però que tenen unes característiques comuns pel que fa a disseny i proporcions.

## Frutiger Stones (1998)

(Linotype Originals)
Dissenyada per Adrian Frutiger el 1998. Amb aquesta lletra tipogràfica, el dissenyador explota la seva creativitat inspirant-se en les formes rodones de les pedres dels rius. És original i té un aire rupestre. Es podria incloure, per tant, dins d'una categoria de tipografies de fantasia.
Es presenta en versió positiva i negativa i es complementa amb la Frutiger Symbols.
Famílies tipogràfiques:
    Frutiger Stones Regular
    Frutiger Stones Positiv
    Frutiger Stones Negativ

## Frutiger Symbols (1998)

(Linotype Originals)
Dissenyada per Adrian Frutiger en 1998.
Formes simbòliques encaixades dins cercles arrodonits que complementen la Frutiger Stones. Representen éssers de la natura (animals i plantes), símbols religiosos i mitològics.
Famílies tipogràfiques:
    Frutiger Symbols Regular
    Frutiger Symbols Positiv
    Frutiger Symbols Negativ

## Vegeu també

* Frutiger Serif
* Frutiger Capitalis
* Frutiger Arabic
* Adrian Frutiger
* Llista de tipografies d'Adrian Frutiger

## Referències

* 1 2 Linotype (pàgina oficial)
# Philippe Richert

Philippe Richert (Ingwiller, 1953) és un polític francès. Fou professor de ciències naturals al col·legi de La Wantzenau. Posteriorment ha estat senador pel Baix Rin de 1992 a 2005 pel Centre dels Demòcrates Socials questor del Senat de França i vicepresident del Consell Nacional de l'Aire (CNA). De 1998 a 2008 fou president del Consell General del Baix Rin per la Unió pel Moviment Popular i candidat a l'alcaldia d'Estrasburg el 1995 però no fou escollit. També ha estat membre del Consell Regional d'Alsàcia de 1985 a 1992, regidor d'Estrasburg el 1995-1998 i vicepresident del Senat el 2004-2008. Fou president del Consell Regional d'Alsàcia de 2010 a 2015 i del Conseil Regional del Gran Est de 2016 a 2017.

## Enllaços externs

* Fitxa del Senat
| Precedit per: Daniel Hoeffel | President del Consell General del Baix Rin 1998 - 2008 | Succeït per: Guy-Dominique Kennel |
# Hospital Clínic Universitari

* Aquest article tracta sobre l'Hospital Clínic de València. Si cerqueu el de Barcelona, vegeu «Hospital Clínic de Barcelona».
L'Hospital Clínic Universitari, o comunament, el Clínic, és un hospital públic pertanyent a la Conselleria de Sanitat i situat al barri de Ciutat Universitària, a la ciutat de València. El Clínic es troba entre l'avinguda de Vicent Blasco Ibáñez i l'avinguda de Menéndez Pelayo. L'hospital està envoltat per diverses facultats i serveis de la Universitat de València, entre ells el Rectorat i la Facultat de Medicina.
L'accés a urgències es fa des de la cruïlla dels carrers de Menéndez Pelayo i del Doctor Gómez Ferrer.

## Transport

Disposa d'una estació de metro, l'estació de Facultats-Manuel Broseta, situada a l'aviguda de Blasco Ibáñez, i que és servida per la línia 3. L'EMT València serveix l'hospital amb les línies 9, 12, 29, 30, 31, 71, 81, 89 i la del nitbús N2.

## Vegeu també

* Hospital Universitari de la Fe

## Enllaços externs

* Plana oficial de la Clínica Arxivat 2009-02-20 a Wayback Machine.
# Vida extraterrestre en la ficció

En la cultura popular, els "extraterrestres" són formes de vida — especialment formes de vida intel·ligent— que tenen un origen extraterrestre (no provinent de la Terra) i són referits col·lectivament com vida extraterrestre. Aquest ús és antropocèntric, el terme s'utilitza per fer referència a hipotètiques civilitzacions no humanes existents o no en altres planetes, fins i tot en el context del seu hàbitat natiu. Això pot ser vist com un retorn al sentit clàssic d'estranger que es refereix a un altre.
L'aparició de la vida extraterrestre en la ficció es va produir força abans del segle xxi. La protagonista de la literatura japonesa del segle x, “el conte del tallador de bambú”, era una hime (princesa) de la Lluna que és enviada a la Terra per seguretat durant una guerra celestial, i és trobada i criada per un tallador de bambú al Japó. Més tard és retornada a la Lluna per la seva família extraterrestre real. Una il·lustració del manuscrit mostra una màquina voladora similar a un plat volador.
Per la mateixa època, a la rondalla medieval àrab "Les Aventures de Bulukiya", pertanyent a Les mil i una nits, es representa un cosmos consistent de mons diferents, uns més grans que la Terra i cada un amb els seus propis habitants.
El poeta didàctic Henry More examinà el tema clàssic del Pluralisme còsmic del grec Demòcrit en "Democritus Platonissans, o un assaig sobre la infinitat dels mons" (1647). Amb el nou punt de vista relatiu que entén "Sol del nostre món / es converteix en una estrela en altre lloc", més fent un salt especulatiu a planetes extrasolars,
    les esferes glacials que sobre elles orbita;
    les quals són ben mortes i estèrils,
    Però pel càlid despertar d'amables dies,
    I en les nits dolça rosades, en tal circumstància creixen
    Llargues formes ocultes i vida, per lloar al seu gran Creador.

## Referències

* ↑ Richardson, Matthew. The Halstead Treasury of Ancient Science Fiction. Rushcutters Bay, New South Wales: Halstead Press, 2001. ISBN 1875684646. (cf. «Once Upon a Time». Emerald City, 85, 01-09-2002 [Consulta: 17 setembre 2008].)
* ↑ Irwin, Robert. The Arabian Nights: A Companion. Tauris Parke Paperbacks, 2003, p. 204 & 209. ISBN 1860649831.
* ↑ Democritus. Democritus Platonissans, or an Essay Upon the Infinity of Worlds, 1647.

## Enllaços externs

* Ocupants d'OVNI - fotografies d'aliens grisos i rèptils Arxivat 2011-01-24 a Wayback Machine. (anglès)
* ufologie.net - El Filiberto Caponi trobada propera del tipus tercer, 1993 Arxivat 2010-04-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Vida i mort en un magatzem

Vida i mort en un magatzem (títol original en anglès, Life and Death in the Warehouse) és un telefilm dramàtic britànic del 2022, inspirat en històries reals dels treballadors de magatzems de la Gran Bretanya i les males condicions en què treballen. Està escrit per Helen Black, i és protagonitzat per Poppy Lee Friar i Aimee-Ffion Edwards. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

La treballadora de pis Alys (Fiar) treballa en un centre de distribució, amb una setmana exigent de seixanta hores, a més d'estar embarassada. Quan la seva vella amiga Megan (Edwards) s'uneix a l'equip com a gestora en pràctiques, l'Alys espera que la seva història compartida la beneficiï. Però, desesperada per mantenir la seva nova feina, la Megan aviat empeny la feina d'Alys (la seva "taxa de selecció") fins a un punt perillós.

## Repartiment

* Poppy Lee Friar com a Alys
* Aimee-Ffion Edwards com a Megan
* Aled ap Steffan com a Devon
* Natalia Kostrzewa com a Nadia
* Maja Laskowska com a Karina
* Leon Charles com a Craig
* Darren Evans com a Ricky

## Producció

Black havia conegut Aysha Rafaele i Marco Crivellari a BBC Studios, al principi desenvolupant una sèrie de drama legal. Posteriorment, se li va demanar que treballés en un drama real amb el director Joe Bullman, basant-se en la seva investigació sobre els empleats de magatzem.

## Premis i reconeixements

La pel·lícula ha estat nominada als premis BAFTA Cymru de 2022 al drama televisiu.

## Referències

* ↑ Hastings, Christobel. «Life And Death In The Warehouse miscarriage scene is a true story». Stylist, 08-03-2022. [Consulta: 4 December 2022].
* ↑ «Life and Death in the Warehouse review – the terrible true cost of online shopping». the Guardian, 07-03-2022. [Consulta: 4 December 2022].
* ↑ «Life and Death in the Warehouse should strike guilt into all next-day delivery junkies». , 07-03-2022.
* ↑ «Vida i mort en un magatzem». Goita què fan, ara!. [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ «Writing 'Life and Death in the Warehouse'». BBC, 03-03-2022. [Consulta: 4 December 2022].
* ↑ «BAFTA Cymru Awards: Nominations 2022». www.bafta.org, 07-09-2022. [Consulta: 4 December 2022].