OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Moral de Calatrava

Moral de Calatrava és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Moral de Calatrava Arxivat 2018-03-19 a Wayback Machine.
* Blog sobre Moral de Calatrava
# Morais

Morais és el nom dels següents personatges:
* Baltazar Maria de Morais Júnior (Goiânia, 1959), futbolista brasiler que ocupava la posició d'atacant
* Clodomir Santos de Morais
* Francisco Botelho de Morais e Vasconcelos (Torre de Moncorvo, Portugal, 1670 - Salamanca, Espanya, 1747), humanista
* Lui Morais professor i filòsof brasiler, autor de llibres sobre filosofia, alquímia, literatura, xamanisme
* Prudente José de Morais e Barros (Itu, 1841 — Piracicaba, 1902), polític brasiler
# Pont de Francis Scott Key (Baltimore)

El pont de Francis Scott Key, conegut d'inici com a Outer Harbor Crossing i rebatejat el 1976, encara en construcció, com a pont Key o pont Beltway, fou un pont estatunidenc.
Es tractava d'una infraestructura feta a partir d'un arc d'acer continu a través d'un pont d'encavallada que creuava el riu Patapsco fins a arribar al Port de Baltimore, que duu la ruta 695 de Maryland a Baltimore. El seu tram entre pilons del tram principal (la longitud més llarga de calçada sense suport) de 336 metres de la longitud havia estat el tercer tram més llarg del món. També havia estat el pont més llarg de l'àrea metropolitana de Baltimore. Tanmateix, el 26 de març del 2024, a les 01:27 EDT (UTC–4), el pont es va esfondrar parcialment després que el vaixell portacontenidors de bandera singapuresa Dali xoqués contra un dels seus pilars de suport.
El pont feia 2.632 metres de llarg i transportava uns 11,5 milions de vehicles anuals. Era una ruta designada per a camions de materials perillosos, puix que aquests productes estan prohibits als túnels del port de Baltimore i Fort McHenry.

## Esfondrament

El 26 de març de 2024, cap a les 01:28 hores EDT (05:28 UTC), la part del pont es va esfondrar després que el vaixell portacontenidors de Singapur Dali xoqués amb un dels pilars de suport. L'esfondrament va provocar sis víctimes mortals. Un nombre desconegut de vehicles i de treballadors de la construcció es trobava al pont en el moment de la col·lisió i el posterior col·lapse.

## Referències

* ↑ Durkee, Jackson, World's Longest Bridge Spans Arxivat 2011-10-03 a Wayback Machine., National Steel Bridge Alliance, May 24, 1999.
* ↑ Baltimore’s Key Bridge collapses after being struck by ship Arxivat 2024-03-26 a Wayback Machine. Washington Post
* ↑ Ship strikes Baltimore's Francis Scott Key Bridge causing partial collapse, Maryland officials say Arxivat 2024-03-26 a Wayback Machine. ABC News
* ↑ Ship strikes Baltimore's Francis Scott Key Bridge causing partial collapse, Maryland officials say Arxivat 2024-03-26 a Wayback Machine. ABC News
* ↑ 324cat. «Es desploma un pont pel xoc d'un vaixell a Baltimore i busquen fins a 20 persones a l'aigua», 26-03-2024. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ 324cat. «Donen per mortes les sis persones desaparegudes per la caiguda del pont de Baltimore», 27-03-2024. [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ «Key Bridge in Baltimore collapses after large boat collision» (en anglès). WTOP News, 26-03-2024. Arxivat de l'original el 2024-03-26. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ (en anglès) , 26-03-2024. Arxivat 2024-03-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Maryland Transportation Authority, lloc web de Francis Scott Key Bridge
* DCroads.net de Steve Anderson: Francis Scott Key Bridge (I-695)
# Missa negra

La missa negra és un acte que suposadament se celebra durant l'aquelarre, com a paròdia sacrílega de la missa catòlica. Inicialment fou una forma d'hostilitat contra l'església i progressivament va anar evolucionar i adoptant la forma de culte satànic. Durant el segle xix la missa negra va ser popularitzada per la literatura francesa, en llibres com La Sorcière, de Jules Michelet, i Là-bas, de Joris-Karl Huysmans.

## Referències

* ↑ Rhodes, H.T.F. The Satanic Mass, 1954.
* ↑ Ottens, Allen J.; Myer, Rick. Satanism: Rumor, Reality, and Controversy (en anglès). The Rosen Publishing Group, 1997, p. 52. ISBN 0823927113.

## Enllaços externs

* Black Mass - article a The Mystica
* Black Mass Gallery, il·lustracions històriques de la missa negra
# Prabis

Prabis és una vila i un sector de Guinea Bissau, situat a la regió de Biombo. Té una superfície 213 kilòmetres quadrats. En 2008 comptava amb una població de 32.016 habitants.

## Referències

* ↑ Repartition geographique des communautés
* ↑ «Dada de statoids.com».
* ↑ geohive
# Minneapolis (Kansas)

Minneapolis és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 2.046 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Minneapolis tenia 2.046 habitants, 810 habitatges, i 512 famílies. La densitat de població era de 454 habitants/km².
Dels 810 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 23,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.792 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.028 $ mentre que les dones 21.174 $. La renda per capita de la població era de 17.628 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Minneapolis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Minneapolis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Primera volada

«Primera volada» té aquests significats:
* Primera volada, llibre de Josep Pla publicat el 1966 com a tercer volum de la seva Obra Completa. Agrupa tres obres: Girona, un llibre de records, Barcelona, una discussió entranyable i Madrid, 1921. Un dietari.
* Primera volada, pel·lícula estatunidenca de Peter Yates estrenada el 1979.
# Platja El Oso

La Platja El Oso, situada al concejo de Ribadedeva, en la localidad de La Franca del Principat d'Astúries (Espanya), és una platja considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental, per la seua vegetació i pel seu paisatge kàrstic entre altres raons. Per aquest motiu està integrada en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries, igual que els contraforts orientals de la serra de Cuera, a poca distància i que confereixen al paisatge de la platja un atractiu més. És important esmenar la presència a la zona d'aus incloses entre el Catàleg d'Espècies Amenaçades, i a l'hivern abunden aus típiques de muntanya, que utilitzen sovint els penya-segats de la costa Llanisca.
La costa del municipi de Ribadedeva s'estén al llarg de nou quilòmetres que en la seva majoria són penya-segats (com el Santiuste), i es despleguen entre la pròpia platja i la ria de Tina Major, en la desembocadura del riu Deva.
El seu accés és difícil, ja que només es pot accedir a ella durant la baixamar des de la platja de La Franca o des d'una escarpada sendera que baixa des de Pimiango, localitat de Colombres.

## Descripció

Podria descriure's com una petita cala comunicada durant la marea baixa amb les platges de La Franca i Regorgueru, que comparteix els serveis públics de la platja de La Franca. Es caracteritza a més per les profundes cavitats que s'observen a la base del seu penya-segat i per un impressionant entorn natural, que justifica la seva consideració d'espai protegit.

## Referències

* ↑ www.area25.es, Area25 IT -. «Playa El Oso». [Consulta: 21 octubre 2018].
* ↑ «desdeasturias.com - Playa de la Franca» (en espanyol europeu). [Consulta: 21 octubre 2018].
* ↑ «paisaje protegido playas de asturias,paisaje protegido playas del cantabrico,y el cantabrico turismo rural y alojamientos en las playas de asturias,casas rurales,alojamientos cerca de playas,casas rurales mar» (en castellà). Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 21 octubre 2018].
* 1 2 SL, EuroWeb Media, «Playa de El Oso | Playas Ribadedeva | Turismo Asturias» (en castellà). Turismo Asturias, 29-10-2017.
* ↑ «playa el oso, el oso la franca ribadedeva, playas de asturias,playa asturias,playas del cantabrico, y el cantabrico turismo rural y alojamientos en las playas de asturias, casas rurales, alojamientos cerca de playas, casas rurales junto al mar» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-10-21. [Consulta: 21 octubre 2018].
* ↑ Consulting, Nicenova. «Playa El Oso en Ribadedeva Asturias» (en castellà). [Consulta: 21 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Ministeri de Medi ambient-platges de Ribadedeva Arxivat 2011-04-25 a Wayback Machine.
# Platja Fonda (Alcanar)

La platja Fonda és una petita platja natural del municipi d'Alcanar (Montsià), situada entre la platja del Bou, al sud, i la platja del Maricel, al nord. Té una longitud de 135 metres i una amplada mitjana de 7 metres, formada per grava i còdols. Força aïllada i d'accés difícil, disposa d'aparcament i zona de pic-nic.

## Referències

* 1 2 «Platja Fonda». Diputació de Tarragona.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# Platja España

La platja de España és un petit sorral de sorra fina, grava i cants del centre del litoral asturià a Espanya, pertanyent al concejo de Villaviciosa i emmarcada en una zona de prats i grans penya-segats en els quals es troben restes fòssils. La vegetació autòctona (roures, grèvols, hagis, castanyers, etc.) ha estat totalment absorbida pels boscos d'eucaliptus. Rep un potent onatge, gràcies al qual durant tot l'any és una de les zones preferides per nombrosos joves surfistes per practicar el seu esport favorit. En els seus voltants hi ha un càmping que atreu nombrosos estiuejants. Mesura uns 175 metres i en ella desemboca el riu del mateix nom. És accessible amb cotxe i disposa de serveis de socorrisme. Està catalogada com a LIC i forma part de la Costa oriental d'Astúries.
El seu nom prové del verb asturià españar, que significa explotar, i fa referència al soroll que fan les ones en trencar contra les roques, fenomen molt habitual en aquesta platja a causa de la presència de cingles rocosos.

## Serveis

* Equip de Salvament.
* Dutxes
* Telèfon
* Papereres
* Servei de neteja

## Referències

* ↑ «http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.». Arxivat de l'original el 2015-01-28. [Consulta: 24 març 2015].
* 1 2 «Playa España en Villaviciosa, playas de Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 8 octubre 2018].
* 1 2 SL, EuroWeb Media, «Playa España | Villaviciosa | Playas de Asturias» (en castellà). Playas de Asturias, 04-12-2017.
* ↑ «españar - Diccionario General de la Lengua Asturiana (DGLA)» (en castellà). [Consulta: 8 octubre 2018].
# Miquel d'Orís

Miquel d'Orís i de Bellvís? (* s. XIV - + s. XV). Cavaller errant, habitant de la ciutat de València, que el 1400 es trobava a París, per participar en combat amb algun cavaller anglès. Per vot cavalleresc, portava un tros de gambera clavat a la cuixa fins al combat. Per això, va enviar el moro Alí, el seu herald, a Calais. El cavaller John Prendergast, de la cort de John Beaufort el vell (castell de Beaufort, comtat d'Anjou, c. 1371-73 - + Londres 16.III.1410), primer comte de Somerset (1.II.1397) -fill de Joan de Gant, comte de Richmond (1343) i primer duc de Lancaster, i de Caterina de Roet-Swynford; net patern del rei Eduard III d'Anglaterra- va oferir-se a lluitar-hi en contra, encara que des de la lletra de requesta va continuar mantenint-hi correspondència fins al 1404. Apareix a l'inici de la Chronique d'Enguerrand de Monstrelet (Picardia c. 1400 - + 20.VII.1453), en francès.
Podria tractar-se d'un descendent del llinatge Orís osonenc, barons d'Orís, o bé d'una branca valenciana originada en el cavaller Ximèn Peres d'Orís, primer senyor d'Alfafara (1250) i d'Agres, de Bocairent, de Bicorb i de Sella, i amb una alqueria a Cocentaina, un dels participants de la conquesta del sud del regne de València des de la quarta dècada del s. XIII i potser fill o parent de Ximèn d'Orís, qui tingué cases, segons apuntament de 22 d'agost de 1368 a la ciutat de València, del Llibre del Repartiment de València. Podria ser fill de Martí Sanxis d'Orís, senyor d'Alfafara (fins al 9 de desembre de 1392) i de Lionor de Bellvís Zapata de Calatayud, Boïl de Aragón i della Scala, filla de Guillem de Bellvís i de Francisca Sánchez Zapata de Calatayud Boïl de Aragón.
Si la seva mare fou del llinatge Bellvís, té a veure amb el castell de Bellvís de l'Hospitalet de Llobregat, conegut actualment com la Torrassa, i amb el castell palau dels Bellvís de Benissuera.

## Referències

* ↑ CABANES PECOURT, M-ª de los Desamparados (intr., transcrip. i índexs). Avecindados en la ciudad de Valencia en la época medieval. Avehinaments (1308-1478) (en castellà i català). 1.ª. València: Ajuntament de València, Delegación de Cultura. Servicio de Publicaciones, p. 525 (Arxiu Municipal 2). ISBN 978-84-8484-262-0. «Entrada "227": "22-VIII-1368. Jacob Iter, nadiu e natural de Doenyas [Dueñas, prov. Palència], del realme de Castella; en les cases que foren d'en Ximen d'Oriç: 8 anys. Ferm.[ança]: Samuel Turi, soririus eiusdem. A[rxiu] M[unicipal de] V[alència]. "Libres de Avehinament", b3-2, f. 10r." (. 34)»
* ↑ Lletres de batalla. A cura de Martí de Riquer. Ed. Barcino (col. Els Nostres Clàssics)
# Princess

Princess és una pel·lícula d'animació danesa dirigida per Anders Morgenthaler. Tracta els temes de la pornografia, la venjança i la protecció de la innocència, contenint una crítica negativa de la indústria de la pornografia. Causà polèmica. Es fa fer amb poc de pressupost (8,6 milions de corones daneses). Fou la guanyadora del premi del Festival de Sitges del 2006 per Millor pel·lícula europea i candidata al Meliès d'Or.

## Referències

* 1 2 «Princess». Det Danske Filminstitut. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ «Princess». AllMovie. [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ Marín, Maribel «La polémica 'Princess' abre un fin de semana de cine de animación». El Pais, 07-12-2008 [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ Ziir, Martin. «Keeping your animation below budget». Dvoted, 2006. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2008. [Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ Costa, Jordi «La realidad vence a la fantasía». El Pais, 15-10-2006 [Consulta: 20 febrer 2016].
# Cementiri Imperial Musashi

El cementiri imperial de Musashi (武蔵陵墓地, Musashi ryōbochi en japonès) és un conjunt de mausoleus imperials situat a Hachiōji, a la prefectura de Tòquio. Conté les tombes dels emperadors Taishō (Yoshihito) i Shōwa (Hirohito) i de les emperadrius Teimei i Kōjun. Els quatre mausoleus que hi ha s'anomenen respectivament Tama no Misasagi (多 摩 陵), Tama no Higashi no Misasagi (多 摩 東陵), Musashino no Misasagi (武 藏 野 陵) i Musashino no Higashi no Misasagi (武 藏)東陵).

## Història

Taishō va ser el primer emperador del Japó a ser enterrat a Tòquio. Se l'ha anomenat sovint el primer "emperador de Tòquio", perquè va ser el primer a viure tota la seva vida en aquesta ciutat o prop d'ella. El seu pare, l'emperador Meiji, va néixer i es va criar a Kyoto, i tot i que més tard va viure i, fins i tot, va morir Tòquio, el seu mausoleu es troba als afores de Kyoto, prop de les tombes dels seus avantpassats imperials.
Està sota l'administració del Departament d'Arxius i de Mausoleus.

## Disseny

El cementiri imperial d'Hachiōji està dissenyat com un espai de plantació semi-natural. A part dels mausoleus imperials, amb la part superior de pedra, també conté monuments més petits i estructures religioses, com Toriis.

## Tombes

| Nom | Any de defunció | Nom del mausoleu | Coordenates |
| Emperador Taishō (Yoshihito) | 1926 | Tama no Misasagi (多摩陵) | 35° 39′ 1.5″ N, 139° 16′ 48″ E﻿ / ﻿35.650417°N,139.28000°E﻿ / 35.650417; 139.28000 |
| EmperadriuTeimei | 1951 | Tama no Higashi no Misasagi (多摩東陵) | 35° 39′ 00.5″ N, 139° 16′ 50.82″ E﻿ / ﻿35.650139°N,139.2807833°E﻿ / 35.650139; 139.2807833 |
| Emperador Shōwa (Hirohito) | 1989 | Musashino no Misasagi (武藏野陵) | 35° 39′ 4.71″ N, 139° 16′ 53.28″ E﻿ / ﻿35.6513083°N,139.2814667°E﻿ / 35.6513083; 139.2814667 |
| Emperadriu Kōjun | 2000 | Musashino no Higashi no Misasagi (武藏野東陵) | 35° 39′ 2.93″ N, 139° 16′ 57″ E﻿ / ﻿35.6508139°N,139.28250°E﻿ / 35.6508139; 139.28250 |

## Referències

* 1 2 3 «武蔵陵墓地» (en japonès). Hachiōji. Arxivat de l'original el 26/3/2019. [Consulta: 26 març 2019].
* ↑ «大正天皇多摩陵» (en japonès). Agència de la Casa Imperial. [Consulta: 26 març 2019].
* ↑ «昭和天皇武藏野陵» (en japonès). Agència de la Casa Imperial. [Consulta: 26 març 2019].
* ↑ «Emperor Showa and Empress Kojun» (en anglès). Agència de la Casa Imperial. [Consulta: 26 març 2019].
* ↑ Chira, Susan «With pomp and on a global stage, Japanese bury Emperor Hirohito». The New York Times, 24-02-1989 [Consulta: 26 març 2019].
* ↑ «Mourners attend Empress Dowager's funeral». The Japan Times, 26-07-2000 [Consulta: 9 febrer 2012].
# L'assassinat d'Andreas Baader

L'assassinat d'Andreas Baader (en noruec: Mordet på Andreas Baader) és un quadre de 1978 de l'artista noruec Odd Nerdrum. Representa l'assassinat especulat d'Andreas Baader, un dels líders de l'organització armada Fracció de l'Exèrcit Roig (RAF), a la presó de Stammheim el 1977. El quadre es troba a la col·lecció del Museu d'Art Modern Astrup Fearnley d'Oslo.

## Descripció

Andreas Baader està parcialment nu a la seva cel·la de la presó de Stammheim. Dos homes el sostenen mentre un tercer es troba colpejat a terra davant d'ell. Un quart home amb gabardina executa Baader amb un tret a la part posterior del coll. Els homes es posicionen en forma de sautor. La composició i el clarobscur estan inspirats en l'art barroc, amb associacions al quadre Crucifixió de Sant Pere de Caravaggio.

## Creació

Baader va morir el 18 d'octubre de 1977 a la coneguda «Nit de la Mort» de Stammheim, en la qual també van morir Gudrun Ensslin i Jan-Carl Raspe. A la versió oficial es van suïcidar, però els rumors i les teories que havien estat assassinats per agents secrets es van estendre ràpidament. Nerdrum era anarquista en el moment que va fer el quadre, més tard, va descriure la seva atracció pe l'organització armada fundada per Baader: «El que més em va fascinar va ser l'expressió de l'home lliure que hi veia. En cas contrari, tenia simpatia per Baader en la mesura que era un dels molts que estaven disposats a morir per la seva causa. Per a mi, era un idealista tràgic i intransigent».

## Recepció

L'any 1978 l'obra es va presentar a la Høstutstillingen d'Oslo. Immediatament després va provocar fortes reaccions a Noruega i a Alemanya per la seva manera de representar, el que per uns era un terrorista com a màrtir religiós, així com per suposar que fos assassinat. El quadre va situar a Nerdrum com a veu política en el discurs públic noruec.

## Referències

* ↑ «Mordet på Andreas Baader» (en noruec). AFMuseet.no. [Consulta: 17 octubre 2021].
* 1 2 Vetland, Barbara. Den tidløse omsorgen – mor og barn motivet i Odd Nerdrums bilder (pdf) (en noruec). Universitat d'Oslo, 2010, p. 26–28. «Det som særlig fascinerte var det uttrykk for det frie mennesket som jeg så i dem. Ellers hadde jeg sympati for Baader for så vidt som han var en av de mange som var villig for å dø for sin sak. For meg var han den kompromissløse, tragiske idealisten.»
* ↑ Steen, Thea. «Dette nye Odd Nerdrum-maleriet kommer du til å bli advart mot» (en noruec). Dagbladet.no, 07-09-2012. [Consulta: 17 octubre 2021].

## Bibliografia

* Ingjaldsdotter Kjerland, Emmi. Maleriet som myte- og sannhetsskaper : En resepsjonsanalytisk tolkning av Odd Nerdrums 1970-talls malerier med utgangspunkt i ”Mordet på Andreas Baader” (en noruec). Universitat d'Oslo, 2011.
# Ancistrus jelskii

Ancistrus jelskii és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ Kner, R. 1854. Die Hypostomiden. Zweite Hauptgruppe der Familie der Panzerfische. (Loricata vel Goniodontes). Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 7: 251-286 [separate 1-36], Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Ancistrus jelskii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Steindachner, F. 1877. Ichthyologische Beiträge. IV. [With subtitles i-iv.]. Anz. Akad. Wiss. Wien v. 72 (1. Abth.): 551-616, Pl. 1-13.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.