OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mercat Central d'Alacant

El Mercat Central d'Alacant, anomenat també Mercat d'Abastos, és un edifici d'estil eclèctic amb ornaments modernistes situat en l'avinguda d'Alfons X el Savi de la dita ciutat. Va ser projectat per l'arquitecte Enrique Sánchez Sedeño i construït el 1921.

## Edifici

L'edifici és de planta bàsicament rectangular, encara que, per absorbir la irregularitat de l'illa, es projecta una rotonda en el cantó sud-oest i un trencall al carrer del Capità Segarra, aprofitat per a situar estratègicament un dels accessos. La rotonda s'emfasitza com un volum diferent del principal i té coberta semiesfèrica. La façana més emblemàtica és la que recau sobre l'avinguda i l'accés es realitza en aquesta a través d'una gran escalinata.
L'edificació consta d'una planta semisoterrani i una altra superior on se situen les parades de venda. El sistema estructural porxat organitza l'espai interior amb tres naus de tipus basilical, on s'agrupen les parades formant illes allargades en el sentit de l'eix longitudinal.
Estructuralment, la construcció es resol amb les noves possibilitats que la tècnica ofereix, i en aquest cas, per aconseguir una major diafanitat de l'espai es recorre a un sistema de pilars i encavallades d'acer laminat. Les cobertes inclinades cap als laterals i fraccionades a una certa alçada permeten una adequada il·luminació zenital.
L'envolupant, que no té funció resistent, es resol amb materials lleugers i envidrats en els laterals, i amb rajola en les façanes principals. Ací els buits s'esquincen verticalment, intercalant-se les bandes de massís i buit que recorren de dalt a baix la planta principal.
El llenguatge utilitzat és eclèctic, amb una variada barreja d'elements ornamentals modernistes (l'arc carpanell de l'entrada, el joc de textures en els materials, les rajoles...), amb uns altres d'ascendència purista (pinacles herrerians i volutes jòniques).

## El bombardeig de 25 de maig de 1938

Durant la Guerra Civil, el 25 de maig de 1938 la zona del Mercat Central d'Alacant va ser bombardejada per l'aviació italiana procedent de Mallorca, causant 300 morts i més de 1.000 ferits. En record d'aquell fet, conegut com el bombardeig del Mercat, el 2010 la plaça de darrere del Mercat va rebre el nom de plaça del Vint-i-cinc de Maig.

## Referències

* DD.AA. (María Dolores Martínez Soto) Registre d'Arquitectura del Segle XX a la Comunitat Valenciana ISBN 84-87233-38-4.

## Vegeu també

* Mercat (Alacant), barri on se situa el mercat.
* Estació de Mercat del TRAM d'Alacant.
* Plaça del Vint-i-cinc de Maig.

## Enllaços externs

* Informació sobre el Mercat Arxivat 2010-06-23 a Wayback Machine..
# Mercat (desambiguació)

«Mercat» té aquests significats:
* Toponímia:
** El Mercat, barri del districte de Ciutat Vella de València
** Sant Joan del Mercat, Plaça del Mercat de València
** Mercat (Alacant), barri de la ciutat d'Alacant
* Economia:
** Mercat, mecanisme que comunica l'oferta amb la demanda d'un bé o servei
*** Mercat d'intercanvi, mercat basat en l'intercanvi de béns que han perdut la seva utilitat per als seus propietaris
*** Mercat captiu, mercats amb barreres que impedeixen l'entrada de nous proveïdors limitant la competència
*** Mercat de ròdols, modalitat de negociació borsària
*** Mercat de primeres matèries, mercat en què es gestionen els intercanvis de béns productius bàsics
*** Mercat comú, unió duanera que estableix polítiques comunes sobre la regulació dels productes i la lliure circulació dels factors de producció
**** Mercat Comú Europeu, unificació econòmica europea iniciat el 1957 per la Comunitat Econòmica Europea (CEE)
*** Mercat financer, espai en el que es realitzen els intercanvis d'instruments financers i es defineixen els seus preus
** Mercat (comerç), lloc on es produeix l'intercanvi material de mercaderies a nivell de minorista o majorista
** Mercat de carrer o mercat temporal, congregació de mercaders que exposen béns i mercaderies durant un període limitat
* Arts: Mercat de les Flors, centre d'investigació, producció, creació i difusió de la dansa i les arts de moviment ubicat a Barcelona
* Transport: Estació de Mercat Nou, estació de la L1 del Metro de Barcelona situada al districte de Sants-Montjuïc de Barcelona
# Picaflors senzill

El picaflors senzill (Dicaeum minullum) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, vegetació secundària i terres de conreu de les terres baixes del nord-est de l'Índia, centre del Nepal cap al sud fins Bangladesh, Manipur i Nagaland, cap a l'est fins al sud-est de la Xina i Taiwan i cap al sud, a Myanmar (excepte el sud), Tailàndia (excepte el centre), Laos, nord i centre del Vietnam, Malaia, Sumatra, Borneo, Java i Bali.

## Taxonomia

Considerat coespecífic de Dicaeum concolor, ha estat separat en una espècie de ple dret arran els treballs de Rasmussen et Anderton 2005.

## Referències

* ↑ «Picaflors senzill». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ PC Rasmussen PC i JC Anderton. 2005. Birds of South Asia: the Ripley Guide. Lynx Edicions, Barcelona.
# Picaflors pitnegre

El picaflors pitnegre (Dicaeum haematostictum) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les illes Filipines, a Panay i Negros.

## Referències

* ↑ «Picaflors pitnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Metralladora Fittipaldi

La Fittipaldi era una metralladora accionada per retroces, que va ser dissenyada per Rafael Fittipaldi i patentada en la Oficina de Patents i Marques de Estats Units amb el número 1.099.245 el 9 de juny de 1914.

## Descripció

Utilitza el canó del fusell Mauser Model 1889 i el seu forrellat va ser adaptat al moviment rectilini. La Fittipaldi era alimentada mitjançant una cinta reutilitzable d'eslabons metàl·lics i anava montada sobre un tripode. Una camisa d'aigua de refrigeració rodejava el canó, per què el canó no es sobreescalfés.

## Història

La metralladora Fittipaldi no va ser adoptada per l'exèrcit de l'Argentina. Se sap molt poc d'aquesta metralladora, ni la seva història ni perquè no va ser adoptada per l'exèrcit argentí. El prototip, de 1912, està exposat en el "Cuarto XVI" conegut com a "Camino a la Libertad" del Palau de la Pau en Buenos Aires.

## Referències

* ↑ http://www.google.cat/patents/US1099245
* 1 2 3 Armas Argentinas: Ametralladora Fittipaldi (Argentina), Blog de las Fuerzas de Defensa de la República Argentina, consultado el 3 de agosto de 2013.
# Metralladora Gatling

La metralladora Gatling va ser la primera arma de foc de repetició que va tenir èxit en combinar la fiabilitat amb una alta cadència de trets i la facilitat de recarregar en un sol dispositiu. La va dissenyar l'inventor nord-americà Richard J. Gatling el 1861 i la va patentar el 9 de maig del 1862. Actualment, el terme sistema Gatling es refereix sovint a les armes amb un sistema de canons rotatius similar.
Segons la definició del terme, la Gatling es pot considerar la primera metralladora. Les metralladores disparen de forma totalment automàtica gràcies a l'aprofitament de part de l'impuls dels projectils disparats. Al principi, quan tot just s'havia desenvolupat aquesta tecnologia, la Gatling necessitava un impuls exterior, com una maneta manual o un motor hidràulic o elèctric.

## Funcionament

Antigament la Gatling era accionada amb una maneta i tenia sis canons que giraven al voltant d'un eix central, com l'arma de Pückler, que permet la recàrrega dels altres canons mentre mentre un dispara. Els primers models eren capaços de disparar aproximadament 600 bales per minut, i comptaven amb una estora fibrosa que es podia mullar amb aigua per refrigerar els canons, això últim va ser eliminat en models posteriors en demostrar-se ineficaç. La munició, que inicialment era un cilindre d'acer carregat amb pólvora negra i acarnissat amb un fulminant (els cartutxos autònoms de llautó encara no havien estat inventats), era alimentada per gravetat a través d'una tremuja o un carregador inserit sobre l'arma. Cada canó tenia el seu propi mecanisme de tret. Després del 1861, els cartutxos de llautó, similars als cartutxos moderns, van substituir el cartutx de paper, però les gatling no els van incorporar fins més tard.
El model de 1881 va ser dissenyat per a utilitzar el sistema d'alimentació de Bruce, que acceptaria dues files de cartutxos del calibre 45/70. Mentre una fila era disparada, l'altra podria ser recarregada, i així permetre el foc sostingut. L'arma final requeria quatre operadors, dels quals un s'encarregava de disparar, dos més de recarregar i un altre de la cambra de refrigerar l'arma, normalment amb aigua. El 1876, la metralladora gatling podia disparar fins a 1200 bales per minut, encara que 400 eren més raonables.
Des dels seus orígens, el 1860, fins a l'actualitat, la gatling s'ha vist obligada a conviure enmig d'un sentiment contradictori. La seva increïble cadència de foc provoca autèntic pànic entre els que són blanc dels seus múltiples trets.

## Bibliografia

* Catton, Bruce. The Civil War. ISBN 0-618-00187-5.

## Referències

* ↑ Tom, Harrys. How machine guns work - (anglès) . How stuffworks, 2006 [Consulta: 15 febrer 2006].
* ↑ Gatling Guns - (anglès) . beedjerky.com, - [Consulta: 15 febrer 2006]. Arxivat 22 de maig 2012 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* The gatling gun (anglès)
* Historia de la Minigun Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine. (anglès)
* La Minigun de Dillon Aero Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Metralladora MG 08

La metralladora MG 08, de l'alemany Maschinengewehr 08, o MG 08, va ser la metralladora estàndard de l'Imperi Alemany durant la Primera Guerra Mundial.
Es tractava d'una modificació de la metralladora Maxim de 1884. Va ser utilitzada en múltiples versions, incloent-hi versions per armar la majoria dels avions de guerra alemanys. La MG 08 va continuar en servei durant la Segona Guerra Mundial, com a metralladora pesant per la infanteria i posteriorment en defenses i posicions secundàries.
El nom de Maschinengewehr 08, o MG 08, prové de l'any d'entrada en servei: 1908. Utilitzava el calibre 7,92 x 57 mm Màuser, capaç de disparar fins a 400 trets per minut utilitzant cintes tèxtils de 250 cartutxos.

## Bibliografia

* Bruce, Robert. Machine Guns of World War I. Windrow and Greene Ltd, 1997. ISBN 1-85915-078-0.
* Goldsmith, Dolf L.. The Devil's Paintbrush: Sir Hiram Maxim's Gun. Collector Grade Publications, 1989. ISBN 0-88935-282-8.
* Woodman, Harry. Spandau Guns, Windsock Mini-Datafile No.10. Albatros Publications Ltd, 1997. ISBN 0-948414-90-1.

## Vegeu també

* DShK
* MG34
* Mg 18

## Enllaços externs

* 13 mm TuF variant
# Platja de Las Acías

La platja de Las Acías està situada la localitat de Figueras a Astúries. És una platja de formació lineal amb una longitud de 400 m de longitud i una amplària mitjana de 30 m. Té un fàcil accés tant per a vianants com a vehicles, d'una longitud alguna cosa inferior als 500 m. El seu entorn és del tipus rural, la vegetació i arbrat molt proper a la sorra i la perillositat és baixa, la sorra és fina i de color lleugerament torrat. El grau d'urbanització així com la seva ocupació són baixos. Els terrenys que l'envolten no són crespats sinó esteses cap a la mar. No té serveis típics de platges.
La coneixen també com la platja de Los Cobos i està molt propera a la localitat de A Linera que té un grup d'habitatges amb una bella situació a la vora del mar. També està a prop una altra localitat anomenada Donlebún. Està declarada «Reserva Natural Parcial» per estar situada a la riba del riu Eo. Cal destacar l'alt interès paisatgístic, mediambiental i arquitectònic de la vora costanera.
Molt proper a la platja, cap a l'est, estan les restes del Molín d'As Acías que era un curiós molí de marees, ja que se servien de la pleamar i baixamar mitjançant un enginyós i senzill sistema per moure els mecanismes del molí.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 2 y 3. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Piedrahita de Castro

Piedrahita de Castro és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 177 | 169 | 148 | 138 |
# Paccià

* No s'ha de confondre amb Pacià.
Paccià és el nom dels següents personatges:
* Paccià (militar), militar romà
* Gai Paccià, militar romà
# Foodwatch

Foodwatch és una organització alemanya centrada en la protecció dels drets del consumidor i la qualitat dels aliments. Va ser fundada l'octubre de 2002 en Berlín per l'exdirector executiu de Greenpeace Thilo Bode.
El 2008 van denunciar que l'aigua de l'aixeta a Alemanya contenia uns índexs d'urani per a sobre del permes.
Cada any Foodwatch lliura el Goldener Windbeutel (Premi a la mentida publicitària més insolent), que el 2009 ha recaigut en Actimel.

## Referències

* ↑ A German Battle over Food Labeling 18/04/2008 Business Week Magazine (anglès)
* ↑ Foodwatch: ¡ojo al bife! 18/10/2002 Deutsche Welle (castellà)
* ↑ Greenpeace. Cambio de rumbo El Mundo (castellà)
* ↑ El escándalo del nitrofeno vuelve a surgir en Alemania Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine. 06/11/2002 Consumer (castellà)
* ↑ Denuncian que el agua del grifo en Alemania contiene más uranio de lo permitido 05/08/2008 El Mundo (castellà)
* ↑ Actimel, premi dels consumidors alemanyes a la mentida publicitària més insolent 30/03/2009 Jornal
* ↑ Actimel: Premio a la mentira publicitaria más insolente 29/03/2009 Cantabria Liberal (castellà)

## Enllaços externs

* (alemany) Pàgina web oficial
# Tordoia

Tordoia és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la comarca d'Ordes.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.707 | 4.459 | 6.220 | 6.220 | 4.713 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Andoio (San Mamed)
* Anxeriz (Santa María)
* Bardaos (Santa María)
* Cabaleiros (San Xián)
* Castenda da Torre (Santa María)
* Gorgullos (Santa Eulalía)
* Leobalde (San Cristoval)
* Numide (Santiago)
* Tordoia (San Juan)
* A Vila de Abade (San Ciprián)
# Vyšná Kamenica

Vyšná Kamenica és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1427.
# Plantae Wilsonianae

Plantae Wilsonianae, (abreujat Pl. Wilson.), és un llibre anb descripcions botàniques, escrit per Charles Sprague Sargent i editat en l'any 1911-1913, amb el nom de Plantae Wilsonianae: An Enumeration of the Woody Plants Collected in Western China (Biosystematics, Floristic and Phylogeny Series)

## Referències

* ↑ a Tropicos
* ↑ Portada del llibre

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Jordan (Nova York)

Jordan és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.314 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jordan tenia 1.314 habitants, 499 habitatges, i 336 famílies. La densitat de població era de 437,4 habitants/km².
Dels 499 habitatges en un 41,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.728 $ i la renda mediana per família de 40.234 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.583 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 15.844 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jordan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jordan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Regina Pinkert

Regina Pinkert (1869 - 1931) fou una soprano polonesa.
Va cridar l'atenció als Estats Units quan va aparèixer al Metropolitan Opera House la temporada 1906-1907. Va actuar diverses temporades al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ (February 1907). Regina Pinkert - The Polish Patti, The Theatre, Vol. 7, No. 72
* ↑ (15 January 1908). Greatest Operatic Artists of the World, Talking Machine World, p. 35
* ↑ (May 1907). Our Portraits, Burr McIntosh Monthly
* ↑ Poriss, Hilary Changing the Score: Arias, Prima Donnas, and the Authority of Performance, p. 138 (Oxford University Press 2009) (reference to 1894 performance)
* ↑ Lahee, Henry Charles. The Grand Opera Singers of To-day, pp. 141-42 (1912)
# Reckibachita

La reckibachita és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La reckibachita és una sulfosal de fórmula química Ag₂Pb₁₂As₁₄Sb₄S₄₀. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de gener de l'any 2024, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del departament mineralògic-petrogràfic del Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), amb el número de catàleg: NHMW-MIN-O1786.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Reckibach, dins la comuna de Binn, al districte de Goms (Valais, Suïssa). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Reckibachite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 77». European Journal of Mineralogy, 36, 1, 06-02-2024, pàg. 165–172. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-165-2024 [Consulta: 18 febrer 2024].
# Quíscal de Brewer

El quíscal de Brewer (Euphagus cyanocephalus) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de matolls, boscos de ribera, terres de conreu, marjals i ciutats, sovint a prop de water. D'hàbits migratoris, cria al sud i sud-oest del Canadà i l'oest dels Estats Units, arribant en hivern fins al sud de Mèxic.

## Referències

* ↑ «Quíscal de Brewer». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Ratpenat de dits llargs gros

El ratpenat de dits llargs gros (Miniopterus inflatus) és una espècie de ratpenat africà de la família dels minioptèrids. Viu al Camerun, la República Centreafricana, la República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, Etiòpia, el Gabon, Guinea, Kenya, Libèria, Moçambic, Namíbia, Tanzània, Uganda i Zimbàbue. Un article publicat el 2020 suggerí que M. inflatus podia ser un tàxon parafilètic compost de dues espècies diferents, però els autors no arribaren a descriure la hipotètica segona espècie.

## Referències

* ↑ Monadjem, Ara; Shapiro, Julie T.; Richards, Leigh R.; Karabulut, Hatice; Crawley, Wing; Nielsen, Ida Broman; Hansen, Anders; Bohmann, Kristine; Mourier, Tobias «Systematics of West African Miniopterus with the Description of a New Species» (en anglès). Acta Chiropterologica, 21, 2, 2020, pàg. 237. DOI: 10.3161/15081109ACC2019.21.2.001. ISSN: 1508-1109.

## Bibliografia

* Fordham et al. (2006). Miniopterus inflatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 9 desembre 2007 (en anglès).
# Regne d'Allada

El regne d'Allada fou un antic regne natiu de Benín, conegut també com a Ardrah (Ardra) o Ardres, o com Allada o Alada. El regne era d'origen fon i el van formar emigrants de Tado al segle xvi. Els seus sobirans portaven el títol d' Ajahutonon (Alada hosu) equivalent a rei.
| Perópde | Monarca | Notes |
| Dinastia dels agasuvis (Alada-tadonu) |||
| vers 1550 | Fundació | Fundació |
| vers 1440 | Aholuho Adja, Ajahutonon | |
| vers 1445 | De Nufion, Ajahutonon | |
| vers 1458 a ???? | Dassu, Ajahutonon | |
| vers 1470 | Dassa-Zoumé, Ajahutonon | |
| vers 1475 | Adjakpa, Ajahutonon | |
| vers 1490 | Yessu, Ajahutonon | |
| vers 1495 | Azoton, Ajahutonon | |
| vers 1498 | Yessu, Ajahutonon | |
| vers 1510 | Akonde, Ajahutonon | |
| vers 1520 | Amamu, Ajahutonon | |
| vers 1530 | Agagnon, Ajahutonon | |
| vers 1540 | Agbangba, Ajahutonon | |
| vers 1550 | Hueze, Ajahutonon | |
| vers 1560 | Agbande, Ajahutonon | |
| vers 1580 | Kin-Ha, Ajahutonon | |
| vers 1585 | Mindji, Ajahutonon | |
| vers 1587 to c.1590 | Akoli, Ajahutonon | |
| vers 1590 to 1610 | Kopon, Ajahutonon | primer rei històric (els anteriors venen de tradició oral) |
| 1610 a ???? | Hunungungu, Ajahutonon | |
| ???? a vers 1660 | Lamadje Pokonu, Ajahutonon | |
| vers 1660 a ???? | Tezifon, Ajahutonon | |
| ???? to ???? | Bagwe, Ajahutonon | |
| ???? a març 1724 | De Adjara, Ajahutonon | |
| Març 1724 | Conquesta pel Regne de Dahomey | Conquesta pel Regne de Dahomey |
| Març 1724 a 1742 | govern directe del rei de Dahomey | govern directe del rei de Dahomey |
| 1734 | regne subordinat a Dahomey | regne subordinat a Dahomey |
| 1742 a ???? | Mijo, Ajahutonon | |
| 1792? a 1842? | Ganhwa, Ajahutonon | |
| ???? a 1845 | desconegut, Ajahutonon | |
| 1845 a ???? | Deka, Ajahutonon | |
| ???? a ???? | Ganhwa, Ajahutonon | (segon regnat) |
| 1842 a 1879/1885 | Ganji Sindje "Ajahutonon-Kpevi", Ajahutonon | |
| 1879 a 4 de febrer de 1894 | Gi-gla No-Don Gbé-non Mau, Ajahutonon | |
| 1894 | Restabliment del regne per França | Restabliment del regne per França |
| 4 de febrer de 1894 a vers 1898 | Gi-gla Gunhu-Hugnon, Ajahutonon | |
| vers 1898 a 1909 | Djihento, Ajahutonon | |
| 1909 | annexió a França | annexió a França |
| 1909 a 15 de desembre de 1923 | Djihento, cap superior | |
| 1923 a 1954 | Kanfon, Cap superior | |
| 1954 a 19?? | Gi-gla II, Cap superior | |
| Kpodégbé Djigla, rei | |

## Fonts

* http://www.rulers.org/benitrad.html
* African States and Rulers, John Stewart, McFarland
# Sèrgia (germana de Catilina)

Sèrgia (en llatí Sergia) va ser una dama romana, germana de Catilina, que va viure al segle i aC. Formava part de la gens Sèrgia, una antiga gens romana d'origen patrici.
Es va casar amb Quint Cecili, un cavaller romà, a qui el seu cunyat Catilina va fer matar en temps de la proscripció de Sul·la, segurament l'any 81 aC. Sèrgia, igual que el seu germà, tenia molt mal caràcter segons Ciceró.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/795?rgn=full+text;view=image;q1=SergiaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 787. ]
# Sèrgia (tribu)

La tribu Sèrgia va ser una de les 35 tribus romanes amb dret de vot a l'Assemblea Tribal Romana. El seu nom derivava de la família patrícia dels Sergii. Entre els cognoms que van usar els Sergii hi havia els de Catilina, Esquilinus, Fidenas, Orata, Paullus, Plancus i Silus.

## Referències

* ↑ Volkmann, H. "Tribus". A: Der kleine Pauly Bd. 5. Schaf - Zythos, Nachträge. Múnic: Deutscher Taschenbuch-Verlag 1979, col. 950. ISBN 9783423059633
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/795?rgn=full+text;view=image;q1=SergiaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum+III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 787. ]