OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Massacre de Killough

La massacre de Killough va ser una batalla considerada com el darrer atac i el més destacat realitzat per amerindis contra colons blancs a la part oriental de Texas.
Aquesta massacre va tenir lloc el 5 d'octubre de 1838 prop de Larissa (al nord de Jacksonville), a la part nord-oest del comtat de Cherokee. Hi va haver 18 víctimes, entre els que es trobaven Isaac Killough pare, així com la seva extensa família (les famílies de quatre fills i dues filles). Els Killough havien arribat a la República de Texas provinents del comtat de Talladega el 1837, assentant-se allí el 24 de desembre d'aquell any.

## Referències

* ↑ Killough Massacre - TSHA Online |
* ↑ Killough Massacre: 7 miles northwest of Jacksonville on US 69, north to FM 855 then southeast on CR 3405 to monument site on CR 3411: Texas marker #6975 |
# Tom Thill

Tom Thill (Ciutat de Luxemburg, 31 de març de 1990) és un ciclista luxemburguès professional des del 2009 i actualment a l'equip Differdange-Losch.

## Palmarès

* 2007
** Campió de Luxemburg júnior en contrarellotge
* 2007
** Campió de Luxemburg júnior en contrarellotge
* 2010
** Campió de Luxemburg sub-23 en contrarellotge
* 2015
** 1r a la Volta a Hongria

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a cyclebase.nl
# Casa del T.B.O.

La Casa del T.B.O. és un edifici del municipi de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici residencial de planta baixa i pis, coronat amb un torricó de planta rectangular i coberta a quatre vessants. L'edifici s'acaba amb una balustrada d'inspiració clàssica tancant la coberta plana i serpentejant al llarg de la planta trencada. El 1920 consta com la data de construcció segons el Cadastre. En el 1932 es realitza un projecte per a Tomàs Marco.

## Referències

* 1 2 «Casa del T.B.O.». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Nucli històric de La Figuera

El nucli històric de La Figuera és un conjunt protegit com a bé cultural d'interès local. El nucli de la Figuera se situa a 575 metres d'altitud, dalt de la Roca de la Figuera, contrafort occidental del Montsant. El nucli històric està ubicat a la part nord-est del municipi. Tot indica que a la part més enlairada hi havia hagut un castell, i s'endevina encara alguna evidència de restes d'un antic recinte emmurallat. El nucli, que no ha estat excessivament ben conservat, es compon bàsicament d'habitatges unifamiliars de planta baixa, pis i golfes, de forma general, bastits amb paredat i arrebossats. Els carrers, costeruts, s'adapten a l'orografia del turó, i el punt més àlgid del conjunt el constitueix l'església de Sant Martí. Sembla que l'indret ja existia en època de la dominació àrab, i era conegut amb el nom de Gibolhoder. Fou conquerit el 1148 per Ramon Berenguer IV i hauria format part de la Baronia de Cabassers, que compartiren els bisbes de Tortosa i els ducs de Cardona. Rebé carta de població el 1182. Al punt més alt hi hauria hagut un castell.
D’aquest passat n’han quedat vestigis a la toponímia. Per una part, la llegenda diu que antigament hi havia una gran figuera que servia per aixoplugar ramats, arbre que es conservà quan es construí el castell segles més tard. És sobre aquest castell on s’hi edificà al segle xviii l'església de Sant Martí.
Així doncs, alguns dels noms dels carrers de La Figuera recorden l'estructura emmurallada del municipi: el carrer de la Muralla, el carrer del Portalet, el Portal (la plaça de l'estrella), el del mur (actual carrer Priorat), el castell (carrer de l'església)… A dia d’avui no es poden identificar restes d’aquests elements, però algunes cases conserven pedres que en formaven part.
En els parlars dels avis i àvies encara hom pot escoltar la paraula "castell" per referir-se a la part més alta del poble, que ara ocupa l'església. Igualment, hom fa referència al "portal" o "portalet" en determinats llocs del poble, tot denotant que en aquest punt antigament hi havia hagut un portal per accedir a la zona emmurallada del poble. D'aquesta muralla ja no en queda actualment res, tan sols la toponímia del carrer de "La Muralla".

## Notes

* ↑ «La Figuera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2015].
* ↑ «La Figuera», 26-06-2017. [Consulta: 1r abril 2022].

## Enllaços externs

* «La Figuera». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# David Latasa Lasa

David Latasa (Pamplona, Navarra, 14 de febrer de 1974) és un ciclista navarrès que fou professional entre 1998 i el 2006. Destacà com a gregari, la qual cosa el va fer participar en les diferents grans grans voltes
El 2006 es va veure implicat en l'Operació Port, sent identificat per la Guàrdia Civil com a client de la xarxa de dopatge liderada per Eufemiano Fuentes amb el nom en clau Latasa. El corredor no fou sancionat per la Justícia espanyola en no ser el dopatge un delicte a Espanya en aquell moment, i tampoc va rebre cap sanció en negar-se el jutge instructor del cas a facilitar als organismes esportius internacionals (AMA, UCI) les proves que demostrarien la seva implicació com a client de la xarxa de dopatge.

## Palmarès

* 1997
** 1r a la Santikutz Klasika
* 1999
** Vencedor d'una etapa del Tour del Porvenir

### Resultats al Tour de França

* 2003. 73è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2001. 35è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2002. 84è de la classificació general
* 2003. 46è de la classificació general
* 2004. 50è de la classificació general
* 2005. 71è de la classificació general.

## Referències

* ↑ «Informe de la Guardia Civil (Capítulo III)». Cadena SER, 12-07-2006. Arxivat de l'original el 2009-07-23. [Consulta: 12 març].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a urtekaria.com Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine.
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Can Pla (Valls)

Can Pla és una masia neoclàssica de Valls (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Forma part del conjunt de les Masies dels Boscos.

## Descripció

Abans d'arribar a l'ermita de Sant Llorenç s'observa aquest gran casalot, on destaquen els arcs que corresponen al pòrtic de la planta baixa.
A la façana sud hi ha set arcs; sis dels quals són de mig punt i un tipus carpanell, que està centrat amb l'eix d'una escala que hi ha per accedir a la planta de l'edifici. A la façana oest tenim vuit pilars quadrats, que amb dos laterals i un entremig de seccions rectangulars, ens determinen deu arcs de mig punt, Pilars i arcs són d'obra vista en general, encara que hi ha unes zones arrebossades.
Per damunt del porxo i reculat, sobresurt l'habitatge que, a més dels baixos, té dues plantes, coberta a dues vessants. En el costat de ponent hi ha un altre cos adossat que és una ampliació a la construcció original i que està a mig realitzar

## Història

No es tenen notícies.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Publi Licini Cras

Publi Licini Cras és el nom dels següents personatges:
* Publi Licini Cras (cònsol del 171 aC), pretor l'any 176 aC i cònsol el 171 aC dirigint les forces contra el rei Perseu de Macedònia
* Publi Licini Cras (pretor), magistrat romà que formava part de la gens Licínia i portava el cognomen de Crassí. Va
* Publi Licini Cras Dives (cònsol 205 aC)
* Publi Licini Cras Dives (cònsol 97 aC)
* Publi Licini Cras Dives (polític)
* Publi Licini Cras Dives Decoctor
* Publi Licini Cras Dives Mucià (180 - 130 aC), cònsol romà i Pontífex Màxim
# Tom Starke

Tom Starke (Freital, Saxònia, 18 de març de 1981) és un exfutbolista alemany que actualment entrena porters a les categories inferiors del Bayern de Múnic.

## Carrera esportiva

Starke, que va debutar com a futbolista a l'Stahl Freital, juga actualment pel FC Bayern de Múnic, club amb el qual va debutar el 31 d'octubre de 2012 en un partit contra l'1. FC Kaiserslautern i en el qual no va rebre cap gol. El seu debut a la Bundesliga amb el Bayern va arribar en una victòria per 1–0 contra el seu anterior equip, el TSG 1899 Hoffenheim el 3 de març de 2013. La seva segona aparició a la Bundesliga amb el Bayern fou contra l'1. FC Nuremberg el 13 d'abril de 2013, un partit en què parà un penal a Timmy Simons amb la cara.

## Palmarès
### Campionats internacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Lliga de Campions de la UEFA | Bayern de Múnic | Londres | 2012-13 |
| Supercopa d'Europa | Bayern de Múnic | República Txeca | 2013 |

## Referències

* ↑ «Three-year deal for back-up keeper Starke». www.fcbayern.telekom.de. [Consulta: 17 maig 2012].
* ↑ «Starke, Tom» (en (alemany)). kicker.de. [Consulta: 29 agost 2010].
* ↑ «Bayern Munich goalkeeper saves penalty using his FACE». inside World Soccer, 14-04-2013. [Consulta: 14 abril 2013].
* ↑ «El Bayern guanya el Chelsea en l'últim penal per emportar-se una Supercopa explosiva». 324.cat, 30-08-2013. [Consulta: 5 setembre 2013].
* ↑ «Philipp Lahm eyes Super Cup win» (en anglès). ESPN, 29-08-2013. [Consulta: 30 agost 2013].
| Precedit per: Björn Schlicke | Capità del Duisburg 2010 | Succeït per: Srđan Baljak |
# Cavia fulgida

Cavia fulgida és una espècie de mamífer rosegador de la família dels càvids. És endèmic de les zones costaneres del sud-est del Brasil. El seu hàbitat natural és la Mata Atlàntica, on viu preferentment a la vora dels boscos, però també ha sigut introduït als herbassars. Es creu que no hi ha cap amenaça per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que se la caça com a aliment.

## Referències

* ↑ Amori, G.; Koprowski, J.; Roth, L. Cavia fulgida. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 gener 2015.
# Papir 126

El Papir 126 (amb la numeració Gregory-Aland), és una còpia del Nou Testament en grec. És un manuscrit de papir de l'Epístola als hebreus.

## Descripció

Només ha sobreviscut un fragment d'una fulla. Els textos sobrevivents dels hebreus són els versets 13: 12-13.19-20, es troben en un estat fragmentari. El manuscrit paleogràficament ha estat assignat al segle IV (INTF).
El text està escrit en una columna per pàgina, 20 línies per pàgina (originalment). La mida del fragment és de 3,7 per 9,1 cm (la mida original era de 30x16 cm).

## Història

El manuscrit va ser revelat per l'Institut Papirològic de Florència el 2003. El text del còdex es va publicar el 2008. El 2009, Claire Clivaz el va mostrar a l'Institut d'Investigació Textual del Nou Testament (INTF) i el manuscrit va ser catalogat a la llista INTF dels manuscrits del Nou Testament.
El manuscrit es troba a l'Institut Papirologico "G. Vitelli" a Florència amb el número de prestatgeria PSI inv. 1479.

## Referències

* 1 2 3 «Liste Handschriften». Institute for New Testament Textual Research. [Consulta: 31 gener 2014].
* ↑ Pubblicazioni della Società Italiana: Papiri Greci e Latini, Firenze: Le Monnier: Istituto papirologico "G. Vitelli", vol. 15, 2008.
* ↑ Papyrus 126: A New Fragment of Hebrews at the Evangelical Textual Criticism
* ↑ Matthew Burgess, A Newly Discovered NT Papyrus!

## Bibliografia complementària

* Pubblicazioni della Società Italiana: Papiri Greci e Latini, Firenze: Le Monnier: Istitut papirologico "G. Vitelli", vol. 15, 2008.
* Claire Clivaz, http://my.unil.ch/serval/document/BIB_A243BA001857.pdf "A New NT Papyrus: P126 (PSI 1497)", cristianisme primerenc 1 (2010).

## Enllaços externs

* Institut de Recerca Textual del Nou Testament, "continuació de la llista de manuscrits", Universitat de Münster. Recuperat el 8 de setembre de 2009
* «Liste Handschriften». Institute for New Testament Textual Research. [Consulta: 31 gener 2014].
# Quasquara

Quasquara (en cors Quasquara) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 50 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 51 | 71 | 67 | 56 | 46 | 50 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jocelyne Pompeani | | |
# Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 - Rifle militar, bocaterrosa

Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 :
| Pistola ràpida, 25 metres | homes |
| Pistola militar | homes |
| Fossa olímpica | homes |
| Rifle militar, dempeus | homes |
| Rifle militar, de genolls | homes |
| Rifle militar, bocaterrosa | homes |
| Rifle militar, tres posicions | homes |
| < 1896 1908> |||
La competició de rifle militar de bocaterrosa va ser una de les proves de Tir dels Jocs Olímpics de París de 1900. Es disputà entre el 3 i el 5 d'agost de 1900. Hi van prendre part 30 tiradors representants de 6 nacions, amb 5 tiradors per equip. Aquesta és una de les tres posicions que componen la prova de rifle militar, en què s'entreguen medalles per a cada posició de manera individual i fent la suma de les tres posicions per al millor individual i pel millor equip.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Achille Paroche | Anders Peter Nielsen | Ole Østmo |

## Resultats

Cada tirador dispara 40 trets, per a una puntuació màxima de 400 punts.
| Posició | Tirador | Puntuació |
| 1 | Achille Paroche | 332 |
| 2 | Anders Peter Nielsen | 330 |
| 3 | Ole Østmo | 329 |
| 4 | Léon Moreaux | 325 |
| 5 | Emil Kellenberger | 324 |
| 6 | Henrik Sillem | 317 |
| 7 | Auguste Cavadini | 316 |
| 8 | Paul van Asbroeck | 312 |
| 8 | Uilke Vuurman | 312 |
| 10 | Hellmer Hermandsen | 308 |
| 10 | Viggo Jensen | 308 |
Classificació final (12–30) :
| 12 | Louis Richardet | 307 |
| 13 | Edouard Myin | 304 |
| 14 | Marcus Ravenswaaij | 303 |
| 15 | Charles Paumier | 302 |
| 16 | Lars Jørgen Madsen | 301 |
| 16 | Tom Seeberg | 301 |
| 18 | Ole Sæther | 298 |
| 19 | René Thomas | 295 |
| 20 | Solko van den Bergh | 292 |
| 21 | Franz Böckli | 289 |
| 22 | Olaf Frydenlund | 287 |
| 23 | Alfred Grütter | 285 |
| 23 | Konrad Stäheli | 285 |
| 25 | Maurice Lecoq | 284 |
| 26 | Antonius Bouwens | 278 |
| 27 | Laurids Jensen-Kjær | 273 |
| 28 | Joseph Baras | 270 |
| 28 | Jules Bury | 270 |
| 30 | Axel Kristensen | 261 |

## Referències

* Base de dades del COI
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Shooting 1900". Accés 3 de març de 2006. Consultable digitalment a Herman's Full Olympians: "Shooting 1900" Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
* Mallon, Bill. The 1900 Olympic Games, Resultats de totes les proves amb comentaris. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers, 1998. ISBN 978-0-7864-0378-3.
# Cavilat

El cavilat, el cabilac o la cullereta (Cottus gobio) és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 18 cm de llargària màxima (normalment, en fa 10).
* Cos en forma de maça i sense escates.
* Cap ample i pla.
* Aleta caudal amb 13-14 radis.
* Nombre de vèrtebres: 31-34.
* Color gris olivaci marró, amb taques irregulars, més fosques al dors i als costats, amb les aletes dorsals, les pectorals i la cua amb taquetes blanques que alternen amb altres de fosques segons el fons en què viu, ja que és molt mimètic.

## Reproducció

Els ous, de color rosa o groc, es troben agrupats i adherits a la part inferior de pedres grosses.

## Alimentació

Menja petits invertebrats bentònics, sobretot insectes i crustacis.

## Depredadors

A la Gran Bretanya és depredat pel lluç de riu (Esox lucius), a Finlàndia per la lota (Lota lota), a Rússia per Coregonus peled i a Polònia per la llúdria comuna (Lutra lutra).

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical (1 °C-16 °C; 70°N-40°N, 6°W-60°E) que habita els rius de corrent ràpid i altres aigües dolces oxigenades.

## Distribució geogràfica

Es troba a Euràsia.

## Longevitat

La seua esperança de vida és de 10 anys.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ TERMCAT Arxivat 2010-09-18 a Wayback Machine. (català)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Muus, B.J. i P. Dahlström, 1968. Süßwasserfische. BLV Verlagsgesellschaft, Múnic. 224 p.
* ↑ «Cavilat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pinder, A.C., 2001. Keys to larval and juvenile stages of coarse fishes from fresh waters in the British Isles. Freshwater Biological Association. The Ferry House, Far Sawrey, Ambleside, Cúmbria, la Gran Bretanya. Scientific Publication Núm. 60. 136 p.
* ↑ Fox, P.J., 1978. Preliminary observations on different reproductive strategies in the bullhead (Cottus gobio L.) in northern and southern England. J. Fish Biol. 12:5-11.
* ↑ Andreasson, S., 1971. Feeding habits of a sculpin (Cottus gobio L. Pisces) population. Inst. Freshwater Res., Drottningholm, Suècia, Rep. Núm. 51
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Brzezinski, M, J. Romanowski, L. Kopczynski i E. Kurowicka, 2006. Habitat and seasonal variations in diet of otters, Lutra lutra in eastern Poland. Folia Zool. 55(4):337-348.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Adamicka, P., 1991. Schicksal einer durchschnittlichen Koppe (Cottus gobio L.) im Lunzer Seebach. Österreichs Fischerei 44: 162-164.
* ↑ Seppälä, T., J.C. Chubb, E. Niemelä i E.T. Valtonen, 2007. Introduced bullheads Cottus gobio and infection with plerocercoids of Schistocephalus cotti in the Utsjoki, an Arctic river in Finland. J. Fish. Biol. 70:1865-1876.

## Enllaços externs

* AQUATAB
Viccionari
# Peot

El peot (en hebreu פאות pronunciat /peˈʔot/, romanitzat: pēʾōt, en jiddisch payes pronunciat /'pejes/, "angles") designa els cabells laterals característics dels jueus, que compleixen aquest manament degut a l'ordenança de no arranar els costats del cap: «No et tallaràs la cabellera entorn del cap, ni tampoc et tallaràs les vores de la barba».

## Referències

* ↑ «peot». Cercaterm. TERMCAT. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ Levític 19:27
# Quint Fabi

Quint Fabi (en llatí Quintus Fabius Q. F. Q. N.), del que no se sap del cert si va portar el cognom Màxim, va ser probablement fill de Quint Fabi Màxim Gurges i pare de Quint Fabi Màxim Verrugòs. Va ser un magistrat romà que pertanyia a la gens Fàbia, i segurament a la branca dels Fabi Màxim.
Va ser elegit cònsol l'any 265 aC. Va ser empresonat per un qüestor a Apol·lònia d'Il·líria, però un cop jutjat va ser deixat lliure sense càrrec.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 993.
# Maykel Massó

Maykel Massó (Santiago de Cuba, 8 maig de 1999, 8 de maig de 1999) és un atleta cubà especialitzat en el salt de llargada. És medallista olímpic, amb el bronze aconseguit als Jocs Olímpics de Tòquio 2020.
El 2015 va aconseguir la medalla d'or en el Campionat del Món sub-18 de Cali, sent el primer esportista cubà en guanyar l'or en aquesta disciplina i competició i el 2016 també va aconseguir la medalla d'or en el Campionat del Món sub-20 de Bydgoszcz.
El juliol de 2023, va patir una greu lesió durant una prova als Jocs Centreamericans i del Carib a El Salvador, que li va impedir disputar el Campionat del Món de Budapest 2023.
El seu rècord personal el va aconseguir el 29 de maig de 2021 a l'Havana, amb un salt de 8.39m (+0,6 m/s).

## Historial de competició

| Any | Competició | Seu | Posició | Marca |
| 2015 | Campionat del Món Sub-18 | Cali, Colòmbia | 1r | 8.05m |
| 2015 | Campionat del Món | Beijing, Xina | 23è (q) | 7.70m |
| 2016 | Campionat del Món Sub-20 | Bydgoszcz, Polònia | 1r | 8.00m |
| 2016 | Jocs Olímpics | Rio de Janeiro, Brasil | 15è (q) | 7.88m |
| 2017 | Campionat del Món | Londres, Regne Unit | 5è | 8.26m |
| 2018 | Campionat del Món en pista coberta | Birmingham, Regne Unit | 13è | 7.71m |
| 2019 | Jocs Panamericans | Lima, Perú | 12è | 7.21m |
| 2021 | Jocs Olímpics | Tòquio, Japó | 3r | 8.21m |
| 2022 | Campionat del Món | Oregon, EUA | 4t | 8.15m |

## Referències

* ↑ «Perfil de l'atleta» (en anglès). World athletics. [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «Long Jump Results» (en anglès). olympic comittee.
* ↑ «Maykel Massó cumplió vaticinios de campeón» (en castellà). Jit. [Consulta: 17 juliol 2015].
* ↑ «Pese a grave lesión no está perdida esperanza olímpica de saltador cubano» (en castellà). Cuba Llama, 05-07-2023.
# Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 - Rifle militar, dempeus

Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 :
| Pistola ràpida, 25 metres | homes |
| Pistola militar | homes |
| Fossa olímpica | homes |
| Rifle militar, dempeus | homes |
| Rifle militar, de genolls | homes |
| Rifle militar, bocaterrosa | homes |
| Rifle militar, tres posicions | homes |
| < 1896 1908> |||
La competició de rifle militar dempeus va ser una de les proves de Tir dels Jocs Olímpics de París de 1900. Es disputà entre el 3 i el 5 d'agost de 1900. Hi van prendre part 30 tiradors representants de 6 nacions, amb 5 tiradors per equip. Aquesta és una de les tres posicions que componen la prova de rifle militar, en què s'entreguen medalles per a cada posició de manera individual i fent la suma de les tres posicions per al millor individual i pel millor equip.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Lars Jørgen Madsen | Ole Østmo | Charles Paumier |

## Resultats

Cada tirador dispara 40 trets, per a una puntuació màxima de 400 punts.
| Posició | Tirador | Puntuació |
| | Lars Jørgen Madsen | 305 |
| | Ole Østmo | 299 |
| | Charles Paumier | 298 |
| 4 | Paul van Asbroeck | 297 |
| 5 | Franz Böckli | 294 |
| 6 | Emil Kellenberger | 292 |
| 7 | Jules Bury | 282 |
| 7 | Alfred Grütter | 282 |
| 9 | Hellmer Hermandsen | 280 |
| 10 | Auguste Cavadini | 278 |
Classificació final (11–30) :
| 11 | Viggo Jensen | 277 |
| 11 | Anders Peter Nielsen | 277 |
| 13 | Tom Seeberg | 275 |
| 14 | Marcus Ravenswaaij | 272 |
| 14 | Konrad Stäheli | 272 |
| 16 | Olaf Frydenlund | 271 |
| 17 | Léon Moreaux | 269 |
| 17 | Louis Richardet | 269 |
| 19 | Maurice Lecoq | 268 |
| 19 | Achille Paroche | 268 |
| 21 | Edouard Myin | 265 |
| 22 | Axel Kristensen | 261 |
| 22 | Uilke Vuurman | 261 |
| 24 | René Thomas | 254 |
| 25 | Henrik Sillem | 249 |
| 26 | Ole Sæther | 239 |
| 26 | Solko van den Bergh | 239 |
| 28 | Laurids Jensen-Kjær | 238 |
| 28 | Antonius Bouwens | 238 |
| 30 | Joseph Baras | 233 |

## Referències

* Base de dades del COI
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Shooting 1900". Accés 3 de març de 2006. Consultable digitalment a Herman's Full Olympians: "Shooting 1900" Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
* Mallon, Bill. The 1900 Olympic Games, Resultats de totes les proves amb comentaris. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers, 1998. ISBN 978-0-7864-0378-3.
# Cavia tschudii

Cavia tschudii és una espècie de conill porquí originària del Perú.
Els porcs de guinea del Perú foren descrits per E. T. Bennett el 1835, amb el nom de Cavia cutleri. Johann Jakob von Tschudi, el 1845 va referir-se amb el terme de Cavia cutleri al que ara es consideren dues espècies separades - la primera el Cavia cutleri de Bennett que fou més tard (1917) identificada com a versió diferentment pigmentada de Cavia porcellus, i la segona un animal silvestre clarament diferent de l'animal descrit per Bennett. El 1867, Leopold Fitzinger donà al segon porc de guinea el nom de Cavia tschudii.

## Referències

* ↑ Fitzinger, Leopold (1867). "Versuch einer natürlichen Anordnung der Nagethiere (Rodentia)". Sitzungsberichte der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaft zu Wien (Mathematische-naturwissenschaftliche Classe) 55: 453-515; 56:57-168. Modern references commonly list this incorrectly as 1857.
* ↑ Weir, Barbara J. The Biology of Hystricomorph Rodents. Academic Press, 1974, pàg. 437–446. ISBN 0-12-613334-4. «Notes on the Origin of the Domestic Guinea-Pig»

## Enllaços externs

* Infonatura Arxivat 2009-06-24 a Wayback Machine.
* Globo Rural Arxivat 2007-08-12 at Archive.is (portuguès)