OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Natanita

La natanita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la schoenfliesita. Va ser anomenada en honor de Natan (Anatolii) Ilitx Guinzburg, mineralogista i geòleg rus que va investigar dipòsits d'estany oxidats.

## Característiques

La natanita és un hidròxid de ferro i estany fórmula química Fe$^{2+}$Sn$^{4+}$(OH)₆. Cristal·litza en el sistema isomètric. Els seus cristalls mesuren fins a 3 mm i s'agrupen en agregats irregulars; també apareix de forma massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pertany a «04.FC: Hidròxids (sense V o U), amb OH, sense H₂O; octaedres que comparetixen angles» juntament amb els següents minerals: bernalita, dzhalindita, söhngeïta, burtita, mushistonita, schoenfliesita, vismirnovita, wickmanita, jeanbandyita, mopungita, stottita, tetrawickmanita, ferronigerita-2N1S, magnesionigerita-6N6S, magnesionigerita-2N1S, ferronigerita-6N6S, zinconigerita-2N1S, zinconigerita-6N6S, magnesiotaaffeïta-6N'3S i magnesiotaaffeïa-2N'2S.

## Formació i jaciments

La natanita es forma per l'oxidació primerenca de sulfurs d'estany en dipòsits d'estany. Aquesta espècie va ser identificada gràcies a exemplars trobats a dos indrets diferents: el dipòsit d'estany de Trudovoe (Província d'Issik Kul, Kirguizstan) i el dipòsit Mushiston, a la vall Kaznok (Província de Sughd, Tadjikistan). Posteriorment també ha estat descrita a Austràlia, Bolívia, França, Mèxic, el Regne Unit i Rússia.

## Referències

* 1 2 «Natanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Natanite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 23 abril 2018].
# Mèmmia

Mèmmia és el nom dels següents personatges:
* Gens Mèmmia, gens plebea de l'antiga Roma
* Sulpícia Mèmmia, emperadriu romana
# Natrowalentaïta

La natrowalentaïta és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la walentaïta.

## Característiques

La natrowalentaïta és un fosfat de fórmula química [Fe$^{3+}$$_{0.5}$Na$_{0.5}$(H₂O)₆][NaAs$^{3+}$₂(Fe$^{3+}$$_{2.33}$W$^{6+}$$_{0.67}$)(PO₄)₂O₇]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És isostructural amb l'halilsarpita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 66703.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Griffins Find Gold, al comtat de Lake Grace (Austràlia Occidental, Austràlia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Natrowalentaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 març 2022].
# Lis

«Lis» té aquests significats:
* Botànica:
** Lis (planta), planta de la família de les amaril·lidàcies i flor única i vermella (Sprekelia formosissima)
** Lliri de Florència (Iris florentina)
** Lliri groc (Iris pseudacorus)
* Heràldica: Flor de lis.
# Labib Mahmoud

Labib Mahmoud (Egipte, 25 d'agost de 1907 - segle XX) fou un futbolista egipci de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1934.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Ahly S.C..

## Referències

* ↑ «Labib Mahmoud». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 5 agost 2019].
* ↑ Copa do Mundo da FIFA Itália 1934 Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine.
# Nicòstrat (estrateg)

Nicòstrat (en grec Νικόστρατος Nikóstratos) va ser estrateg de la Lliga Aquea l'any 197 aC.
Va estar present a la reunió que es va fer a Micenes, organitzada per Nabis d'Esparta i a la que també estaven presenta el cònsol Flaminí i Àtal I de Pèrgam. Com a representant de la Lliga Aquea va signar una treva amb Nabis per quatre mesos. Al mateix any era a Sició amb un cos de tropes, quan mercès a un estratagema va derrotar severament a les forces de Filip V de Macedònia estacionades a Corint sota la direcció d'Andròstenes, que s'havien dispersat per saquejar terres de Pel·lene, Sició i Flios.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXII,39,40; XXXIII,14,15
# Nicòstrat d'Argos

Nicòstrat d'Argos (en llatí Nicostratos, en grec antic Νικόστρατος "Nikóstratos") fou un argiu destacat per la seva força i coratge i distingit, també per la seva prudència i discreció tant en consell com en batalla.
A la batalla es vestia amb una pell de lleó i portava una clava o maça a imitació d'Hèracles. Va dirigir un cos de 3.000 argius que van ajudar a Artaxerxes III de Pèrsia Ocos (358 aC-338 aC) en la seva segona expedició a Egipte, i el mateix rei persa va demanar que aquestes tropes fossin dirigides per Nicòstrat. Va prendre part principal en les operacions militars, segons Diodor de Sicília. Plutarc explica que va rebutjar una proposta del rei espartà Arquidam III que li oferia una gran quantitat de diners i una dona espartana de la seva elecció, si li entregava una fortalesa de la que tenia el comandament.

## Referències

* ↑ Rollin, Charles. The Ancient History of the Egyptians, Carthaginians, Assyrians, Babylonians, Medes and Persians, Macedonians, and Grecians (en anglès). vol.10. J. Rivington and Sons, 1788, p. 400.
* ↑ 6.Nicostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1200
# Nicòstrat de Cilícia

Nicòstrat de Cilícia (en grec Νικόστρατος Nikóstratos) va ser un esportista nascut a Cilícia de família distingida. Quintilià diu que en la seva joventut el va conèixer i que aleshores ja era un home gran, als voltants de l'any 50.
Nicòstrat va ser capturat de jove pels pirates i portat a Eges on el van vendre. Va recuperar la llibertat i va participar en els jocs olímpics on va guanyar dos premis el mateix dia, un en lluita i un altre en pancration.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia V,21,11
* ↑ Tàcit. Dialogus de oratoribus 10
# Nikola Žižić (basquetbolista, nascut el 1994)

* No s'ha de confondre amb Nikola Žižić (basquetbolista, nascut el 2000).
Nikola Žižić (nascut el 17 de febrer de 1994) és un jugador de bàsquet professional montenegrí que juga al Benicarló de la LEB Plata.

## Carrera professional

Durant la temporada 2016-17, Žižić va jugar al FMP. El 17 de desembre de 2018, va fitxar per Dynamic VIP PAY.

## Referències

* ↑ «Nikola Žižić novi član FMP-a». superkosarka.com. [Consulta: 19 setembre 2016].
* ↑ «Nikola Žižić pens deal with Dynamic VIP PAY». druga.aba-liga.com. [Consulta: 23 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Perfil d'Eurobasket
* Perfil de RealGM
* Perfil aba-liga
# Nikola Žižić (basquetbolista, nascut el 2000)

* No s'ha de confondre amb Nikola Žižić (basquetbolista, nascut el 1994).
Nikola Žižić (Podgorica, Montenegro, 11 d'abril de 2000) és un jugador de bàsquet montenegrí. Juga de pivot i el seu equip actual és el FC Barcelona B de la lliga LEB Or d'Espanya.

## Cursa esportiva

Format al planter del FC Barcelona B, formaria part de l'equip júnior des del 2016 al 2018.
A la temporada 2018/19 forma part del filial del FC Barcelona B, que juga a LEB Or.

## Referències

* ↑ Fitxa a l'Euroleague
* ↑ Los 7 jugadores confirmados para el Barça B

## Enllaços externs

* Fitxa a realgm
# Očkov

Očkov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1321.
# Abd al-Malik ben Nuh

Abd al-Malik ben Nuh és el nom dels següents personatges:
Nom de dos emirs samànides:
* Abd al-Malik I ben Nuh
* Abd al-Malik II ben Nuh
# Soricomys musseri

Soricomys musseri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de les Filipines, on viu a altituds d'entre 1.500 i 1.650 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos montans molsosos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg estatunidenc Guy Graham Musser.

## Referències

* ↑ Balete, D.; Alviola, P.; Duya, M. Soricomys musseri. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 21 agost 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 286-287. ISBN 978-0801893049.
# Leamington

«Leamington» té aquests significats:
* Leamington (Canadà)
* Leamington (Illinois), Estats Units
* Leamington (Utah), Estats Units
* Royal Leamington Spa, Warwickshire, Anglaterra
* Leamington Hastings, Warwickshire, Anglaterra
# Echinodorus isthmicus

Echinodorus isthmicus és una espècie de planta aquàtica monocotiledònia de fulla ampla dins la família Alismataceae. És una planta nativa de Costa Rica i de Panamà (d'on prové l'epítet específic 'isthmicus' = de l'istme)
Es planta en aquaris d'aigua dolça. Les seves fulles són tendres i poden sucumbir a l'atac dels cargols d'aigua.

## Referències

* ↑ aquaportail.com
# Lápida a Ramón Pérez de Ayala

L'escultura urbana coneguda pel nom Lápida a Ramón Pérez de Ayala, ubicada al carrer Campomanes 14, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de pedra, és obra de Belarmino Cabal, i està datada 1980.
La placa es va col·locar com a part dels actes de la celebració del centenari del naixement de l'escriptor, que tenia lloc l'any 1980. És per això que l'Institut d'Estudis Asturians voler honrar al literat Oviedo col·locant una làpida commemorativa a la façana de l'edifici número 14 del Carrer Campomanes, el qual ocupava en aquell moment el solar on havia estat construïda la casa natal del novel·lista.

## Referències

* 1 2 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.esculturaurbana.com/paginas/oviedo.htm Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
* ↑ http://www.turismoviedo.es/
# Paolo Maspero

Paolo Maspero (Morosolo, 1811 - Milà, 2 de juliol de 1896) fou un metge i literat italià. Va participar en els Cinc dies de Milà, fugint després a França. Se'l recorda especialment per les seves traduccions d'obres gregues, entre elles la de l'Odissea (del 1845) i les de Racine i Boileau.
Des del 1841 fou el metge que atengué a Cristina Trivulzio de Belgiojoso, i va aconseguir de reduir la freqüència i la intensitat de les seves crisis epilèptiques. Hi mantingué una extensa correspondència epistolari li dedicà la seva traducció de l'Odissea. Personalitat il·luminada, Paolo Maspero fou el primer en tractar l'epilèpsia de forma científica i lliure de prejudicis, publicant en el 1858 el tractat De l'epilèpsia i del seu millor mode de guarir-la (Dell'epilessia e del suo miglior modo di curarla).

## Referències

* ↑ Brombert, B.A. «Cristina Belgiojoso». . Dall'Oglio [Milà], 1981.
* ↑ Holen, Rachel «An Examination of Dr. Paolo Maspero’s Dell' Epilessia (1859)» (en anglès). [Consulta: 19 febrer 2017].
# Lone Rock (Wisconsin)

Lone Rock és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 929 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lone Rock tenia 929 habitants, 393 habitatges, i 240 famílies. La densitat de població era de 304 habitants per km².
Dels 393 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,1% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 30,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.060 $ i la renda mediana per família de 37.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.844 $ mentre que les dones 21.023 $. La renda per capita de la població era de 15.985 $. Aproximadament el 4,1% de les famílies i el 5,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lone Rock» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lone Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rasbora myersi

Rasbora myersi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Tailàndia fins a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 18. 359-378.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Laos. Laos Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Laos PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# En veu alta

En veu alta (originalment en francès, À voix haute) és un documental francès dirigit per Stéphane de Freitas i Ladj Ly emès per primera vegada a France 2 el 2016 i després estrenat als cinemes en una versió més llarga el 2017. Ha estat subtitulat al català.
El documental segueix el desenvolupament del concurs Eloquentia que cada any se celebra a la Universitat París 8. Vincennes - Saint-Denis. L'objectiu d’aquesta acció és ajudar els joves dels suburbis a dominar l'art de l'oratòria i alhora a assolir la confiança necessària per tirar endavant els seus somnis. El concurs està obert a la participació de 100 joves de 18 a 30 anys del districte Sena Saint-Denis.
Durant unes setmanes, guiats per un professorat integrat per advocats, directors i cantants, els joves aprenen els subtils mecanismes de la retòrica i afirmen els seus talents, donant-se a conèixer als altres i, per damunt de tot, a si mateixos.

## Reconeixements
### Premis

* Festival 2 Valenciennes 2017 Premi Estudiants en la categoria de documental
* Festival de Cinema de Torí 2017: premi del públic

### Nominacions

* César 2018: Millor documental

## Referències

* 1 2 «El film 'En veu alta' s'estrena en versió original francesa subtitulat en català». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ Guillaume Perrodeau, « "À voix haute" sur France 2 : plongée dans un concours d'éloquence en Seine-Saint-Denis » sur le site d'Europe 1, 15 novembre 2016
# Els Merlets

Els Merlets és un urbanització que pertany al municipi de Golmés (Pla d'Urgell). L'any 2018 tenia 74 habitants

## Referències

* ↑ «Població Els Merlets». Padró continu de població. Institut d'Estadística de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2019].
# Els Mians

Els Mians és un indret del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme de Benés.
Està situat a llevant del poble de Buira, al vessant de ponent del Pui de Far.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Gelabert (Folgueroles)

El Gelabert és una masia de Folgueroles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil. La masia és de planta rectangular amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. El portal d'entrada és de grosses dovelles, hi ha un bonic rellotge de sol de pedra picada. Annexionat a la casa s'hi construí una edificació moderna que conserva una llinda datada al segle xvi. A la part dreta s'hi annexionà un cos amb galeries de cara a migdia. En aquesta part, a l'interior, conserva un oratori amb un petit retaule neoclàssic i un curiós reliquiari.
La casa està envoltada per un mur amb tres portals d'accés i a la part dreta hi ha una era amb grans lloses i molt ben conservada.
Els materials constructius bàsics són de pedra i fusta, la façana ha estat arrebossada recentment.

## Història

Antic mas amb elements arquitectònics del segle xvi. Les reformes més considerables són del segle xvii, a la part de migdia, i del XVIII a la de tramuntana.
El nom actual de Gelabert apareix a una llinda datada el 1772 com a "Gilabert". La família encara manté el cognom.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «El Gelabert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r març 2016].
# Reco-reco

El reco-reco (també anomenat raspador, caracaxá o querequexé) és un estri fet servir com a instrument de percussió idiòfon en la música popular del Brasil. El seu timbre i estil de toc són similars als del güiro, el guayo i la guacharaca, tots els quals són també raspadors llatinoamericans.
Tradicionalment, el reco-reco era fet d'un cos cilíndric tallat fet de bambú o fusta, i es toca amb un pal de fusta. L'instrument s'utilitza en molts estils de música brasilera, per exemple la samba i gèneres relacionats, i prové de la cultura musical afro-brasilera.
Durant algun temps, els reco-recos han estat fets d'un cilindre metàl·lic amb ressorts units i tocats amb un escuradents del metall, que dona lloc a un so molt més sorollós. En alguns models, la caixa de so té un forat en la part inferior, que es pot cobrir amb la mà per aconseguir diferents possibilitats de timbre. Avui dia, també s'han fet reco-recos de fibra de vidre.

## Referències

* ↑ ROCCA, Edgar Nunes "Bituca", Escola Brasileira de Música: Uma visão Brasileira no ensino dona música i seus instruments de percussão 1. Rio de Janeiro: Europa, EBM, 1986
# Rafael Font de Móra i Llorens

Rafael Font de Móra i Llorens (València, 1893 - 1978) va ser un enginyer agrònom valencià.
Després d'estudiar a Madrid, retorna al País Valencià, on exerceix de professor a l'Escola de Perits Agrícoles de Burjassot. Partidari del cooperativisme, pren part de diverses iniciatives per desenvolupar el camp valencià, com ara el Consorci Nacional Arrosser, actiu entre 1927 i 1932, o la Federació Sindical d'Agricultors Arrossers (1933).
El 1934 crea el Servei Oficial d'Inspecció, Vigilància i Regulació de les Exportacions (SOIVRE) del camp valencià. A més a més, fins eixe any va dirigir l'Estació Arrossera de Sueca. Després de la Guerra Civil va exercir de magistrat al Tribunal de Defensa de la Competència.

## Obres tècniques destacades

* El arroz (L'arròs) 1939
* El naranjo, su cultivo, explotación y comercio (El taronger, el seu cultiu, explotació i comerç) 1954

## Enllaços externs

* «Rafael Font de Móra i Llorens». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rafael Folch i Capdevila

Rafael Folch i Capdevila (Barcelona, 25 de novembre de 1881 — Barcelona, 15 d'octubre de 1961) fou un polític i escriptor català.

## Biografia

Rafael Folch va néixer al carrer Manso de Barcelona, fill de Rafael Folch i Parellada, natural de Barcelona, i de Concepció Capdevila i Boloix, natural de Sant Vicenç dels Horts.
Es llicencià en dret, pertangué a la Unió Socialista de Catalunya i col·laborà al setmanari Justícia Social - Octubre. Dirigí la revista Vida Nova (1902-03). Publicà poesia i també obres de lingüística catalana.
Es va casar amb Maria Pi i Ferrer. Foren pares del metge Albert Folch i Pi, del bioquímic Jordi Folch i Pi, de l'editora Núria Folch i Pi, i de l'enginyer Frederic Folch i Pi.

## Obra
### Poesia

* Visions meves (1910)
* Poemes de la Guerra Gran (1921)
Poemes presentats als Jocs Florals de Barcelona
* Al llarg del camí (1914), 1r accèssit a la Flor Natural
* El temple devastat (1916), premi de la Viola d'or i d'argent

### Lingüística

* Vocabulari jurídic català (1934), premiat pel Col·legi d'Advocats
* 34 regles per escriure correctament la llengua catalana (1931), opuscle sovint reeditat
* Tots els verbs catalans (1953)
* Gramàtica popular de la llengua catalana (1953)

## Referències

* ↑ Necrològica de Rafael Folch Capdevila a "La Vanguardia". Dimecres, 18 d'octubre de 1968
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1881, número de registre 6104.
* ↑ «Rafael Folch i Capdevila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals
* ↑ "La Vanguardia" dilluns, 4 maig 1914, pàgina 6
* ↑ "La Vanguardia" dilluns, 8 maig 1916, pàgina 2

## Enllaços externs

* Biografia de Rafael Folch i Capdevila al web de la Fundació Campalans. Biografies Socialistes
# Elatha

En la mitologia irlandesa, Elatha, Elotha, Elier o Elada (ortografia moderna: Ealadha) va ser un rei dels fomorians. Alguns textos el consideren espòs d'Ériu de la tribu Tuatha Dé Danann i pare de Bres, així com de Delbáeth, Ogma, Elloth (avi de Manannán mac Lir) i del Dagda. Les imatges que l'envolten suggereixen que alguna vegada podia haver estat un déu del sol o de la lluna.

## Història

No era un fomorià comú, sinó que era ros i bonic. Un dia, a la vora del mar, es va trobar amb Ériu, una deessa Tuatha Dé Danann, amb la qual va concebre un fill, Bres. Després d'això, Ériu va tornar amb els seus, però no va revelar a ningú la paternitat del nen.
Temps després, quan el seu fill va ser destituït com a rei, Bres al costat de la seva mare van anar a demanar-li ajuda, cosa que va provocar la segona batalla de Cath Maighe Tuireadh, en la qual els fomorians van ser derrotats i van haver d'abandonar Irlanda.

## Referències

* ↑ Williams, Mark. Ireland's Immortals: A History of the Gods of Irish Myth (en anglès). Princeton University Press, 4 de desembre de 2018. ISBN 978-0-691-18304-6.