OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# París-Roubaix 1898

La París-Roubaix 1898 fou la 3a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 10 d'abril de 1898 i fou guanyada per l'italià Maurice Garin, que s'imposà en solitari a la meta de Roubaix.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Maurice Garin | - | 8h 13' 15" |
| 2 | Auguste Stephane | - | + 28' 00" |
| 3 | Edouard Wattelier | - | + 33' 52" |
| 4 | Jean Bertin | - | + 46' 26" |
| 5 | Charles Meyer | - | + 1h 12' 59" |
| 6 | Rodolfo Muller | - | + 1h 31' 31" |
| 7 | Gaston Herrinck | - | + 2h 00' 35" |
| 8 | Jules Cordier | - | + 2h 08' 16" |
| 9 | Liegeois | - | + 2h 33' 01 |
| 10 | François Monachon | - | + 2h 39' 05" |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1898 a les-sports.info
# Comerç trans-saharià

El Comerç trans-saharià fa referència al trànsit de mercaderies que unia l'interior d'Àfrica amb la conca mediterrània a través del desert de Sàhara.
Els orígens d'aquest comerç entre l'oest i el centre d'Àfrica amb el Mediterrani es perden en la història. Els primers relats històrics daten de l'antiguitat i expliquen com els garamentes de Fezzan organitzaven el comerç entre Leptis Magna a la Tripolitana i el Txad. Aquest comerç va viure la primera època d'esplendor en el segle I aC i amb l'ascens de l'Imperi Romà. Sobretot es comerciava amb or, esclaus, ivori i animals exòtics per als jocs dels circs a Roma i altres ciutats, a canvi de béns de luxe romans. Una importància crucial la tenia l'ús del camell, sobretot a partir del segle i, al nord d'Àfrica.
A partir del segle v el comerç va ressorgir gràcies a la formació de l'Imperi de Ghana a l'oest del Sàhara. L'establiment d'una nova classe social superior a la zona del Níger-Senegal va fer augmentar la demanda de béns de luxe. A més, el comerç es va veure afavorit per la protecció estatal que oferia Ghana. Un factor addicional fou l'obertura de mines de sal a Taghaza i Idschil, a l'actual Algèria, ja que la sal era un bé molt preuat a la zona oest d'Àfrica. El punt final de la ruta comercial fins al segle xi era la ciutat de Sidschilmasa.
Amb l'establiment de l'Imperi Songhai a partir de 1400, Tombuctú, a la riba del riu Níger, es va convertir en el centre comercial més important de la zona del Sahel. La desintegració de l'imperi després d'una invasió marroquina va canviar substancialment el comerç amb el Sàhara central, ja que faltava el govern central que podia protegir les rutes i les caravanes. Per això, a partir del segle xvii la principal ruta del comerç trans-saharià es va traslladar al camí que unia el Llac Txad i Trípoli o Ruta del bornus
Aquest trasllat va donar peu a la puixança econòmica dels regnes de Hausa i de l'Imperi de Bornú a la zona del Txad. Ja que la importància del comerç d'or a través del Sàhara havia decaigut a causa de les rutes mercantils per mar establertes pels europeus, es va incrementar la importància del comerç d'esclaus amb el món islàmic, sobre la ruta entre el Txad i Trípoli.
Tot i que la ruta principal del comerç es va traslladar en diverses ocasions durant la història es va seguir usant i establint noves rutes secundàries. Només la colonització francesa del segle xix va provocar que el comerç es traslladés cap a les zones costaneres de l'Atlàntic.

## Vegeu també

* Carretera Transsahariana
# Tadao Onishi

Tadao Onishi (Kyoto, Japó, 18 d'abril de 1943 - 29 de juny de 2006), fou un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Tadao Onishi va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# FIFA 11

FIFA 11 és un videojoc basat en el futbol, la dinovena entrega de la saga FIFA. El seu desenvolupador és Electronic Arts (EA). El seu llançament a Europa es va produir el dia 1 d'octubre del 2010 i el 28 del mes anterior a Amèrica. FIFA 11 és el videojoc successor de FIFA 10.
Està disponible en les plataformes Microsoft Windows, iOS, Nintendo DS, PlayStation 2, PlayStation 3, PlayStation Portable, Wii, Xbox 360. La demo es pot baixar a Europa partir del 15 de setembre del 2010 per l'Xbox 360, PlayStation3, i PC. Aquesta última des de la mateixa pàgina oficial del joc. Els equips disponibles per jugar un partit d'exhibició són el Chelsea FC, el FC Barcelona, el Reial Madrid, la Juventus FC, el Bayer Leverkusen i l'Olímpic de Lió.

## Lligues

| Austràlia A-League Austria Austrian Football Bundesliga Bèlgica Belgian Pro League Brasil Campeonato Brasileiro Série A República Txeca Gambrinus liga Dinamarca Danish Superliga Anglaterra Premier League Football League Championship Football League One Football League Two França Ligue 1 Ligue 2 Alemanya Fußball-Bundesliga 2. Fußball-Bundesliga Rep. d'Irlanda Lliga of Ireland Premier Division Itàlia Serie A Serie B | Corea K-League Mèxic Primera División de México Netherlands Eredivisie Noruega Tippeligaen Polònia Ekstraklasa Portugal Portuguese Liga Rússia Russian Premier League Escòcia Scottish Premier League Espanya La Liga Segona Divisió Suècia Allsvenskan Suïssa Swiss Super League Turquia Süper Lig Estats Units Major League Soccer |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
# Walter Hendl

Walter Hendl (West New York, 12 de gener de 1917 - Harborcreek Township, 10 d'abril de 2007), fou un director d'orquestra, compositor i pianista estatunidenc.

## Biografia

Walter Hendl va néixer a West New York. Va estudiar direcció amb Fritz Reiner al Curtis Institute of Music de Filadèlfia. De 1939 a 1941, ensenya al Sarah Lawrence College a Nova York. L'any 1941 i 1942, és pianista i director d'orquestra al Berkshire Music Center sota la direcció de Serge Koussevitzky. L'any 1945, és cap associat de l'orquestra Filharmònica de Nova York. L'any 1949, és nomenat director musical de l'orquestra simfònica de Dallas, plaça ocupada fins a l'any 1958. L'any 1953, Walter Hendl és nomenat director de música de l'Orquestra simfònica Chautauqua. Resta amb Chautauqua fins que una malaltia temporal li imposa la seva dimissió l'any 1972. Ha dirigit igualment l'Orquestra simfònica de la NBC, sobretot en el moment d'una gira a l'Est asiàtic l'any 1955.
L'any 1958, Reiner nomena Hendl com a cap adjunt de l'Orquestra simfònica de Chicago, i resta en aquest lloc fins a l'any 1964. Paral·lelament, és el primer director artístic del festival de Ravinia, de 1959 a 1963. Abandona l'Orquestra simfònica de Chicago l'any 1964 per ser director de l'Escola de música Eastman a Rochester, Nova York de 1964 a 1972. Hendl ha estat igualment conseller musical de l'Orquestra Filharmònica de Rochester i un dels seus caps d'orquestra.
L'any 1976 Hendl és nomenat director musical de la Filharmònica d'Erie a Pennsilvània. L'any 1990, és professor de direcció a l'escola superior Mercyhurst College a Erie. Com a defensor de la música contemporània, dirigeix les creacions d'obres de Peter Mennin (Simfonia no 3) amb la Nova York Philharmonic l'any 1947, Bohuslav Martinů (Concerto per a piano no 3) amb Rudolf Firkušný i l'orquestra simfònica de Dallas l'any 1949, Villa-Lobos (Concerto per a violoncel no 2) amb Aldo Parisot i l'Orquestra Filharmònica de Nova York l'any 1954 i l'estrena americana del Rèquiem de Kabalevski, amb els estudiants del Eastman School l'any 1965. Ha compost igualment de la música d'escena per a diverses peces de teatre i realitzat diverses transcripcions orquestrals.
Va ser entronitzat com un patró nacional de Delta Omicron, una fraternitat musical professional internacional, l'1 de desembre 1960.
Els seus més grans enregistraments han estat realitzats per a RCA Victor, sobretot concerts per a violins amb Jascha Heifetz, Henryk Szeryng i Erick Friedman i concerts per a piano amb per a solistes Van Cliburn i Gary Graffman.
Hendl va morir a Harborcreek Township, a Pennsilvània, després d'haver sofert malalties cardíaques i pulmonars.

## Referències

* ↑ John von Rhein. «Walter Hendl: 1917-2007: Famed conductor helped lead CSO». Chicago Tribune, 13-04-2007.
* ↑ Schweitzer, Vivien. «Walter Hendl, Conductor at Dallas Symphony and Eastman School, Dies at 90» (en anglès), Thu Apr 12 04:23:00 EDT 2007. [Consulta: 17 març 2020].
* ↑ «Delta Omicron In Memoriam». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Cal Manseta

Cal Manseta és una casa de Guimerà (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa coneguda com a Cal Manseta està situada just a la vora de la Capella de Sant Esteve o també conegut com l'antic hospital. Aquesta casa era ja construïda en època medieval, però en la seva façana hi ha una renovació pertanyent als segles d'estil renaixentista. Aquesta façana de pedra es distribueix a partir de quatre grans finestres simètriques, però cada una té la seva pròpia decoració escultòrica. A la planta baixa s'hi localitza la porta principal i ja en el primer pis hi ha una porta que dona a un balcó acompanyada lateralment per un gran finestral. Aquesta porta es troba emmarcada per pilastres damunt de la qual hi ha un entaulament clàssic que sustenta un frontó triangular, a la seva dreta hi ha una finestra amb una llinda que com a única decoració té una venera inserida.
Les finestres superiors tenen unes llindes diferents però que combinen frontons rectangulars i semicirculars amb frontons semicirculars partits per una llança.

## Història

Possiblement al segle xiv aquesta casa havia tingut les funcions de ser la casa hospital de Guimerà.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Manseta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# París-Roubaix 1901

La París-Roubaix 1901 fou la 6a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 7 d'abril de 1901 i fou guanyada pel francès Lucien Lesna, que s'imposà que s'imposà en solitari a la meta de Roubaix.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Lucien Lesna | - | ?? |
| 2 | Ambroise Garin | - | + 26' 00" |
| 3 | Lucien Itsweire | - | |
| 4 | Alphonse Seys | - | |
| 5 | Louis Schiller | - | |
| 6 | Alexandre Foureaux | - | |
| 7 | Jean Fischer | - | |
| 8 | Edouard Wattelier | - | |
| 9 | Pierre Chevalier | - | |
| 10 | Georges Pasquier | - | |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1901 a les-sports.info
# Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra

El Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra o en francès: Conservatoire et Jardin botaniques de Genève, és un jardí botànic situat prop del llac Lemán, en Ginebra, Suïssa. Al costat d'un Arboretum, i diverses seccions de col·leccions de plantes, es duen a terme programes de recuperació d'espècies animals en reculada en el seu mitjà natural, o en perill d'extinció.

## Localització

Està situat en Chemin de l'Impératrice 1 1292 Chambésy, Ginebra. Des de la ciutat de Ginebra es pot arribar al jardí botànic amb les línies d'autobús urbà 1, 11, i 28. Obert de març a octubre de 9.30 a 17.00.

## Història

Va ser creat en 1817 pel botànic Augustin Pyrame de Candolle. Es va traslladar al seu emplaçament actual als afores de Ginebra, en 1904.

## Col·leccions

Compost de 28 hectàrees de plantes, arbres, flors, cursos d'aigua i cascades, amb milers de roses, tulipes, dalias i lliris, alberga una col·lecció de 16,000 espècies de plantes procedents de tot el món.
Les plantes es troben distribuïdes en diverses seccions:
* Arboretum
* Rocalla.
* Hivernacles, que contenen plantes procedents de tots els continents.
* Plantes protegides.
* Plantes medicinals i de valor econòmic.
* Plantes d'horticultura, amb un Jardí de fer olor i tocar, especialment dissenyat para persones invidents.
* Banc de germoplasma
* Parc de cérvols
* Aviarium
* Herbari amb 5,5 milions de plecs d'espècimens, la qual cosa ho situa com un dels cinc herbaris majors del món (Les visites prèvia reserva de dia i hora).
* Biblioteca de més de 220.000 volums

## Activitats

El Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra té un especial interès en les plantes medicinals de Paraguai, que amb unes 5 000 plantes conegudes gràcies al llegat de la cultura guaraní, conservat per les missions jesuíticas, és un dels patrimonis fitosanitaris més importants del món.
Fruit de la col·laboració amb el Jardí Botànic i Zoològic d'Asunción va sorgir a mitjan dècada de 1990 el Projecte Etnobotánica Paraguaiana, marc de col·laboració pel qual ha estat possible la millora del jardí botànic d'Asunción així com la creació d'un gran herbari de plantes medicinals paraguaianes i la creació del Centre de Conservació i Educació Ambiental (CCEAM), situat en el Jardí botànic d'Asunción, que desenvolupa nombroses activitats educatives que beneficien a les gents de Paraguai.

## Referències

* 1 2 «Conservatoire et Jardin botaniques de la Ville de Genève» (en francès). [Consulta: 23 gener 2016].
* ↑ «CJB - Agenda» (en francès). [Consulta: 23 gener 2016].
* ↑ «Les Conservatoire et Jardin Botaniques de la ville de Genève» (en francès). [Consulta: 23 gener 2016].
* ↑ «CJB - Herbarium» (en francès). [Consulta: 23 gener 2016].

## Enllaços externs

* Genève: Le Jardin botanique est 100% biologique - News Genève: Actu genevoise - tdg.ch
* Les conservatoire et jardin botaniques de la Ville de Genève (en francès i anglès)
* Le jardin apprivoisé. Passe-moi les jumelles
# Telmatobius halli

Telmatobius halli és una espècie de granota de la família dels telmatòbids. Viu a altituds d'entre 2.000 i 3.400 msnm a Ollagüe (extrem nord de Xile) i, possiblement, les parts adjacents de Bolívia. Habita les fonts termals. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. Fou anomenada en honor de Frank Gregory Hall, expert en els efectes de l'altitud sobre el cos humà.

## Referències

* ↑ Grup d'Especialistes en Amfibis de la CSE de la UICN. «Telmatobius halli» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2015. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2015-4.RLTS.T21582A79809691.en. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2013, Hall.

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Amphibians (en anglès). Pelagic Publishing, 2013. ISBN 9781907807428.
# Lodovico Antonio Luca Adorno

Lodovico Antonio Luca Adorno (Gènova, 1655 - Goa, 1699) fou un jesuïta missioner a la Xina durant el regnat de l'emperador Kangxi de la dinastia Qing.

## Biografia

Lodovico Antonio Luca Adorno va néixer el 28 d'agost de 1655 a Gènova (Itàlia). Va ingressar al noviciat dels jesuïtes de Gènova el 2 de desembre de 1680. Coetani del cardenal Giambattista Spinola (1646-1719) també nascut a Gènova. El 8 d'abril de 1690 va viatjar cap a la Xina, on va viure a Ganzhou i altres poblacions de la província de Jiangxi, al sud-est de la Xina i no consta que arribes a la Cort Imperial a Pequín. A Jianxi vba coincidier amb altres jesuïtes com el francès Adrien Greslon en l'època en què el jesuïta italià Prospero Intorcetta era el Viceprovincial dels jesuïtes a la Xina i el jesuïta espanyol Thyrsus González de Santalla era el General superior de la companyia de Jesús.
Va passar uns mesos malalt a Macau i després a Goa.
Va ser ordenat el 1690 i va professar el vots el 1697.
Va morir a Goa el 20 de desembre de 1699.

## Referències

* 1 2 3 Dehergne SJ, Joseph «Répertoire des jésuites de Chine de 1552 à 1800» (en francès). Bibliotheca Instituti Historici SJ [Roma], 1973 [Consulta: juliol 2018].
# Esteni Estatili

Esteni Estatili (en llatí: Stenius Statilius, segons Plini el Vell) o Estaci Estatili (Statius Statilius, segons Valeri Màxim) va ser el cap dels lucans que van atacar la ciutat de Turis el segle iii aC.
El tribú de la plebs Gai Eli va fer aprovar la llei Èlia d'Estatili a Roma contra aquest cap lucà. Eli va ser recompensat per la ciutat de Turis amb una corona d'or. Probablement era parent seu, Màrius Estatili, que va ser comandant de la cavalleria lucana en la campanya contra Hanníbal l'any 216 aC.

## Referències

* 1 2 Smith, William. «Statilius 1. Stenius Statilius 2. Marius Statilius». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Company, 1867, p. 901.
# Cal Manyé de l'Argilaga

Cal Manyé de l'Argilaga és una obra de la Secuita (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa que fa l'angle de la plaça de l'església i el carrer Nou. La cantonada és arrodonida i s'hi obre una porta. El sector dret, el que dona a la plaça, es trobava inacabat l'any 1982, sense arrebossar i amb obertures tapiades. El gener de 1989 fou restaurada i la façana es va pintar de color rosa pastell.
La façana està dividida en quatre registres horitzontals, més el terrat, separats per petites cornises. El primer té un alt sòcol, trencat per la porta de la cantonada i una altra existent a la façana de la plaça de l'església. Al segon, hi ha finestres quadrades a la planta baixa i finestres dobles, dividides amb columnes amb capitells amb petites baranes al pis. Al tercer registre hi veiem balcons amb barana de ferro forjat sobre mènsules, una motllura emmarca la part superior de les obertures; a la façana de l'església els balcons són inexistents. Al quart registre hi ha les golfes, amb petites obertures quadrangulars. L'edifici és coronat per una barana d'obra, que actua com un gran fris al llarg de la façana.

## Referències

* 1 2 «Cal Manyé de l'Argilaga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Telmatobius edaphonastes

Telmatobius edaphonastes és una espècie de granota que viu a Bolívia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Cortez, C., Reichle, S., De la Riva, I. & Köhler, J. 2004. Telmatobius edaphonastes. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.
# Lodi (Nova York)

Lodi és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 338 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lodi tenia 338 habitants, 119 habitatges, i 84 famílies. La densitat de població era de 229 habitants/km².
Dels 119 habitatges en un 40,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 20,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,5% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mediana per família de 34.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 20.938 $. La renda per capita de la població era de 13.709 $. Entorn del 18,1% de les famílies i el 30,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lodi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lodi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fabiana da Silva Simões

Fabiana da Silva Simõés, més coneguda com a Fabiana o Fabiana Baiana, nascuda el 4 d'agost de 1989 a Salvador de Bahia (Brasil), és una futbolista internacional brasilera que va jugar de lateral dret amb el FC Barcelona.

## Biografia

Fabiana juga la temporada 2007-2008 amb el club espanyol del Sporting de Huelva. En 2009 i 2010, juga als Estats Units amb els Boston Breakers.
Debuta amb la selecció del Brasil al novembre de 2006 i guanya la medalla de plata en els Jocs Olímpics de 2008 a Pequin. També va participar en la Copa del món de 2011 a Alemanya, en els Jocs Olímpics de 2012 i a la Copa del món de 2015 al Canadà.
El juliol de 2017, fitxa pel FC Barcelona on guanya dos títols en l'única temporada que hi juga.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Copa de la Reina | FC Barcelona | Espanya | 2018 |
| Copa Catalunya | FC Barcelona | Catalunya | 2017 |

## Referències

* ↑ «Fabiana». Soccerway. Perform Group. [Consulta: 10 juliol 2015].
* ↑ «L'adéu de Fabiana». FCBarcelona.cat, 02-07-2018. [Consulta: 2 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Fabiana da Silva Simões Arxivat 2017-08-03 a Wayback Machine. – FIFA World Cup profile
* Boston Breakers player profile
# Boeing X-20 Dyna-Soar

L‘X-20 Dyna-Soar («Dynamic Soarer» o vol dinàmic) va ser un programa de les Forces Aèries dels Estats Units (USAF) per desenvolupar un avió espacial que podria ser utilitzat per una varietat de missions militars, incloent-hi reconeixement, bombardeig, rescat espacial, manteniment i sabotatge de satèl·lits enemics. El programa es va desenvolupar entre 24 d'octubre de 1957 i 10 de desembre de 1963, al cost de 660 $ milions de dòlars, i va ser cancel·lat poc després que la construcció de la nau espacial hagués començat.
Altres naus espacials en desenvolupament a l'època, com Mercury o Vostok, es basaven en càpsules espacials que reentraven de forma balística. Dyna-Soar era molt més semblant al molt posterior transbordador espacial: no només podia ser impulsat i viatjar a objectius distants a la velocitat d'un míssil balístic intercontinental, però va ser dissenyat per aterrar com un avió sota el control del pilot. Podria aterrar en un aeròdrom, en comptes de caure a la terra i aterrar amb paracaigudes. Dyna-Soar també podria arribar a l'òrbita de la Terra, com Mercury o Gemini.
Aquestes característiques van fer el concepte Dyna-Soar molt més avançat que les altres missions espacials tripulades de l'època. Les dades recollides durant el programa X-20 resultarien útils en el disseny del transbordador espacial. La llançadora, molt més gran, també va ser posada en òrbita per coets grans al llançament, i el disseny final també va presentar ales delta per a aterratges controlats, però el transbordador (i el Buran soviètic) no volaria fins dècades després de la cancel·lació del X-20.

## Especificacions (com planejades)

* Tripulació: 1
* Llargada: 10,77 m
* Amplada: 6,34 m
* Altura: 2,59 m
* Superfície d'ala: 32 m²
* Pes en buit: 4.715 kg
* Pes màxim a l'enlairament: 5.165 kg
* Motor: «Martin Trans-stage» (motor de coet)
* Potència: 323 kN
* Velocitat màxima en altura: 28.165 km/h
* Autonomia: 40.700 km
* Altura màxima: 160 km

## Referències

* ↑ «X-20 Dyna-Soar» (en anglès). [Consulta: 28 agost 2010].
* 1 2 «Dynasoar» (en anglès). [Consulta: 28 agost 2010].

## Vegeu també

* Boeing X-37
* Bell X-22A

## Enllaços externs

* El X-20 Dyna-Soar (castellà)
* X-20A Dyna-Soar: un transbordador en 1957 Arxivat 2010-07-17 a Wayback Machine. (castellà)
# Bō (arma)

* Per a altres significats, vegeu «Bo».
Un bō (棒 «bastó») és una arma en forma de bastó allargat, generalment feta de fusta (com roure) o bambú. Existeixen d'una forma o altra en totes les cultures. Varien en el llarg, i en el pes, flexibilitat, o decoració (poden ser tan rústics com una branca d'arbre o tan decorat como una obra d'art).
L'ús primari del bo és el d'amplificar la força utilitzada per donar un per mitjà de l'ús de la palanca. El bo és utilitzat per arribar a objectius de mig abast.
L'art marcial japonès dedicat a l'ús del bo és conegut com a bojutsu, encara que l'escola Masakatsu Bo Jutsu, fundada per O Sensei Morihei Ueshiba sol practicar-se com a complement de l'Aikido.
Una versió més curta del bo anomenada jo és també usada com arma en algunes arts marcials com l'aikido i el jodo.
Viccionari