OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Setge de Xàtiva (1240)

El Setge de Xàtiva de 1239 fou un dels combats de la Conquesta del Regne de València.

## Antecedents

El 1238, un cop conquerida Balànsiya, únicament quedaven dos estats musulmans a la península: l'Emirat de Gharnata i l'Emirat de Mursiyya, que controlava Alzira i Dàniyya amb el suport de Tunis. Els exèrcits de la Corona d'Aragó van continuar avançant cap al sud, fixant posicions front de la Corona de Castella, que també buscava estendre els seus dominis. Es va establir una fortalesa a Sellent i des d'ella es van disposar a atacar Xàtiva. El 21 de maig de 1239 començà el primer setge sobre Xàtiva, que no va reixir.

## El setge

El 1240, uns cavallers cristians van entrar en territori de Xàtiva i foren capturats, i els musulmans demanaren un rescat però la resposta fou el setge i per alçar el setge, Abu Bakr ibn Isa, alcaid de Xàtiva, es va convertir en vassall de Jaume I el Conqueridor, lliurant els captius cristians que retenia i el castell de Castelló de Xàtiva, un punt estratègic que dominava el gual de Barragà, l'únic punt de creuament del Xúquer en el seu curs mitjà, i la promesa de lliurar el castell major en dos anys, a canvi de Montesa. Mentrestant, l'infant Alfons de Castella s'apropava a les terres de Xàtiva més del que el Tractat de Cazorla permetia.

## Conseqüències

El 1240, amb el Castell de Bairén va caure el sud del Xúquer.
L'infant Alfons de Castella també estava negociant amb els musulmans de Xàtiva i havia sotmès Enguera i Moixent, que corresponien a Jaume I el Conqueridor d'acord amb el Tractat de Cazorla, i apoderar-se d'Al-Yazirat Suquar. Aleshores Jaume I, que ja havia pres Saix i Cabdet acudí a les represàlies, i s'apoderà de Villena i d'algunes altres poblacions que corresponien a Castella. Davant d'això, l'infant sol·licità de Jaume I una entrevista, la qual va tenir lloc al Camp de Mirra on es va signar el tractat d'Almizra que delimitava de nou la frontera entre els dos estats.
La conquesta de la ciutat va necessitar un tercer setge.

## Referències

* ↑ (castellà) Miguel Gual Camarena, Notas históricas sobre Villanueva de Castellón Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
* ↑ O'Connor, Isabel A. A forgotten community: the Mudejar aljama of Xàtiva, 1240-1327 (en anglès). Koninklijke Brill NV Leiden, 2003, p.30. ISBN 90-04-12846-8.
* ↑ Ribes Iborra, Vicent. «El castellet de Castelló, tercer castell de Xàtiva». A: Castells, torres i fortificacions en la Ribera del Xúquer. Universitat de València, 2002, p.103. ISBN 84-370-5514-8.
* ↑ Tarradell, Miquel. Història del País Valencià. 2a edició. Edicions 62, 1975, p. 327. ISBN 8429711570.
* ↑ De los Angeles O'Connor, Isabel. A forgotten community: the Mudejar Aljama of Xàtiva, 1240-1327 (en anglès). 4a ed.. Leiden [u.a.] Brill, 2003, p.59. ISBN 9789004128460.
# Simbrànquids

Els simbrànquids (Synbranchidae) són una família de peixos teleostis de l'ordre dels Synbranchiformes. Són peixos externament molt similars a l'anguila.

## Taxonomia

Estan dividits en els següents gèneres:
* Macrotrema
* Monopterus
* Ophisternon
* Synbranchus

## Referències

* Rainboth, Walter J. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. Rome: FAO, 1996.

## Enllaços externs

* FishBase - Synbranchidae
# Manuel Jalón Corominas

Manuel Jalón Corominas (Logronyo, 31 de gener de 1925 - Saragossa, 16 de desembre de 2011). Doctor enginyer aeronàutic.
El 1956 dissenya el pal de fregar i el cubell escorredor i el mateix any l'èxit del producte el va portar a crear l'empresa Rodex per tal d'industrialitzar-lo i comercialitzar-lo. El desenvolupament de la tecnologia del pal de fregar, el va portar a dissenyar tota una sèrie de productes que tenien el plàstic com a principal component com per exemple una safata per a gel. Els dissenys de Manuel Jalón han estat presents a nombroses exposicions sobre disseny espanyol.
Entre els seus treballs més destacats es troben el cubell i el pal de fregar Cisne (1964) o la xeringa hipodèrmica d'un sol ús (1979) que va realitzar en col·laboració amb Tomàs Sanchez i José Luis Clemente.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de disseny industrial del Disseny Hub Barcelona
# Hasse

Hasse és el nom dels següents personatges:
* Johann Adolph Hasse (Bergedorf, 1699 – Venècia, 1783), compositor alemany
* Helmut Hasse, matemàtic alemany del segle XX
# Teodoro García Egea

Teodoro García Egea (Cieza, 27 de gener de 1985) és un polític espanyol, diputat per Múrcia al Congrés entre la desena i catorzena legislatura espanyola i secretari general del Partit Popular entre 2018 i 2022. Doctor enginyer de telecomunicacions, el 2008 va ser campió del món en la prova de llançament de pinyol de l'oliva mollar chafá de Cieza. A la seva vila de naixement, va ser regidor des dels 22 anys i se li atribueix ser un dels impulsors de la instal·lació de wi-fi públic al municipi. El 2012 va accedir al Congrés dels Diputats substituint Jaime García-Legaz. Va ser el cap de campanya de Pablo Casado en les primàries del PP del 2018.
El 22 de febrer del 2022 va renunciar al seu càrrec com a secretari general del PP després que bona part de la cúpula de la formació demanés la seva dimissió arran dels casos de suposat espionatge al germà d'Isabel Díaz Ayuso per uns presumptes contractes fraudulents que la Comunitat de Madrid havia signat amb l'empresa on aquest treballava per a la producció i compra de mascaretes durant la primavera de 2020, arran de l'esclat de la pandèmia de COVID-19.

## Referències

* ↑ «Teodoro García Egea serà el nou secretari general del PP i Dolors Montserrat la portaveu popular al Congrés». VilaWeb, 26-07-2018. Arxivat de l'original el 2018-09-02. [Consulta: 1r setembre 2018].
* ↑ «Teodoro García Egea, la fiel mano derecha de Casado para revitalizar el PP». La Vanguardia, 26-07-2018.
* ↑ Maideu, Cesc «García Egea, l'escuder que ha acabat sent una llosa». Ara, 22-02-2022, p. 6.
* ↑ Ellakuría, Iñaki «Teodoro García Egea, nuevo secretario general del PP». La Vanguardia, 26-07-2018.
* ↑ «Teodoro García Egea dimite como secretario general del PP». El País, 22-02-2022.

## Enllaços externs

* Fitxa al Congrés de Diputats Arxivat 2020-10-22 a Wayback Machine.
# Casa de l'Obac (Vacarisses)

La Casa de l'Obac és una masia del municipi de Vacarisses (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Curiosament la mateixa casa està inventariada amb dos identificadors diferents.

## Descripció

Està situada en un turó, domina tota la serralada que va prendre el nom de Serra de l'Obac. Té adossats altres cossos annexes dedicats a les feines agrícoles. La masia de planta rectangular, gairebé quadrada. La seva fisonomia recorda l'arquitectura de casal de finals del segle xviii, la façana tractada amb esgrafiat i el dibuix dels emmarcaments i cantoneres amb tonalitat de color diferent a la resta de la pintura. És un edifici que consta de planta baixa i dos pisos, amb una disposició simètrica i harmònica de les obertures que en els pisos, són balcons amb baranes de ferro. Hi ha restes d'un rellotge de sol esgrafiat i ràfec poc pronunciat.
Té també una capella particular. Una motllura en ressalt separa els registres dels pisos. Es tracta de la Capella particular del Casal de l'Obac. És de planta rectangular coberta a quatre vessants i cap a la zona de la capçalera té un eixamplament a cada costat, formant com petites capelles o cossos laterals, la qual cosa dona com a resultat un cos avançat. La façana principal té una porta d'entrada rectangular d'estil classicista: pilars adossats, capitells i frontó triangular al capdamunt amb motllures ressaltades. Dalt hi ha un òcul de forma circular. A la part superior, s'aprecia un coronament arrodonit i ressaltat per una motllura amb decoració de dentellols. Damunt la capçalera, sobresurt una torre -cimbori amb teulada a quatre vessants.

## Història

És un casal d'antiga tradició a la contrada, successiu de la masia de l'Obac Vell, i que va donar nom a la serra de l'Obac.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa de l'Obac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Casa Nova de l'Obac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Setge de Zara (1202)

El setge de Zara (o Zadar) (croat: Opsada Zadra; 10-24 de novembre del 1202) fou el primer gran combat entaulat durant la Quarta Croada i el primer atac de croats catòlics contra una ciutat de la seva mateixa religió.
El 1198, el papa Innocenci III publicà diverses encícliques cridant els cristians a reprendre Terra Santa als musulmans. Al contrari del que havia passat en la Segona Croada i la Tercera Croada, el papa desitjava exercir un major control sobre les tropes. El pla era envair l'Egipte aiúbida, conquerir el delta del Nil i, des d'allí, avançar cap a Palestina. Innocenci III encarregà a la República de Venècia (una de les principals potències navals d'Europa en aquella època) la construcció d'una flota. El pla era reclutar 35.000 soldats i salpar l'abril del 1202. Tanmateix, diversos problemes acabaren retardant o impedint l'arribada de molts homes i només es reuniren 12.000 croats. En minvar el suport de Roma, els croats es trobaren amb escassos recursos per pagar-se l'allotjament o el viatge a Terra Santa. La classe política de Venècia els informà que acceptaria la conquesta de Zara, una ciutat cristiana de la costa de Croàcia, com a pagament parcial del deute.
Zara s'havia rebel·lat contra la República de Venècia el 1183 i des d'aleshores estava sota protecció del papa i del rei Emeric I d'Hongria. Molts croats es negaren a participar en la invasió, però com a mínim 10.000 acceptaren el tracte i travessaren el mar Adriàtic amb les forces venecianes.
Els croats investiren la ciutat de Zara en 10 de novembre del 1202 i en dues setmanes ja havien pres la regió. La notícia que un exèrcit croat havia saquejat una ciutat cristiana sacsejà Europa. El papa Innocenci III decidí excomunicar tots els participants en la massacre de Zara (incloent-hi els venecians). Mentrestant, els croats salparen cap a Constantinoble, que també assetjarien i conqueririen dos anys més tard.

## Referències

* ↑ «Fourth Crusade». Historynet.com. Consulta: 21 abril 2016.
* ↑ Wolff, R. L.. «V: The Fourth Crusade». A: Hazard, H. W.. The later Crusades, 1189–1311 (en anglès). University of Wisconsin Press, 1969, p. 162.
* ↑ Sethre, Janet (2003). The souls of Venice. ISBN 0-7864-1573-8.
* ↑ «Fourth Crusade» (en anglès). Weider History Group. Arxivat de l'original el 29 de maig 2006. [Consulta: 20 abril 2016].
# Skonto Hall

El Skonto Hall és un pavelló esportiu localitzat a Riga, Letònia. El recinte s'utilitza principalment per a hoquei sobre gel i bàsquet. Està situat al costat de l'Estadi Skonto.
El recinte es va inaugurar el 1996 i posseeix una capacitat per a 6.500 espectadors. Va ser reformat per complet i reinaugurat el 2006 per ser una de les seus del Campionat del Món d'hoquei gel masculí de 2006 celebrat a Letònia, estant l'altra seu l'Arena Riga.
Des del final del mundial d'hoquei, el recinte acull els partits com a local de l'equip de bàsquet del Skonto FC, però s'utilitza també com a centre de convencions i congressos. A més a més d'esdeveniments esportius, el pavelló va ser seu del Festival de la Cançó d'Eurovisió 2003.

## Referències

* Web oficial Arxivat 2013-06-03 a Wayback Machine.
# Peba

El peba (peva) és una llengua exgingida de la família lingüística de les llengües peba–yaguan que es va parlar a la regió de Loreto, a l'Amazònia peruana.

## Dialectes

Els dialectes del peba eren cauwachi, caumari, i pacaya segons Mason (1950).

## Referències

* ↑ (anglès) Adelaar, Willem F. H. ; et Muysken, Pieter C. ; The Languages of the Andes, Cambridge Language Surveys, Cambridge, Cambridge University Press, 2004 (Édition revue, 2007) ISBN 978-0-521-36831-5
* ↑ Mason, John Alden. «The languages of South America». A: Handbook of South American Indians. 6. Washington, D.C., Government Printing Office: Smithsonian Institution, Bureau of American Ethnology Bulletin 143, 1950, p. 157–317.
# Luis Pasamontes Rodríguez

Luis Pasamontes Rodríguez (Cangas del Narcea, Astúries, 2 d'octubre de 1979) és un ciclista espanyol, professional del 2003 al 2012.
En el seu palmarès destaca la victòria al Memorial Manuel Galera-Ciudad de Armilla de 2004 i la classificació de la muntanya de la Volta a Catalunya de 2007.

## Palmarès

* 2002
** 1r a la Volta a Toledo i vencedor d'una etapa
* 2004
** 1r al Memorial Manuel Galera-Ciudad de Armilla
* 2007
** Vencedor d'una etapa del Tour de Valònia
** Vencedor de la classificació de la muntanya de la Volta a Catalunya

### Resultats al Tour de França

* 2009. 39è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. 36è de la classificació general
* 2011. 51è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2008. 35è de la classificació general
* 2010. 47è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Hassar wilderi

Hassar wilderi és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-25 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Kindle, E. M., 1895. The South American cat-fishes belonging to Cornell University. Ann. N. Y. Acad. Sci. v. 7 (for 1894): 249-256.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tiroler Heimatpartei

Tiroler Heimatpartei (Partit de la Pàtria Tirolesa, THP) fou un partit polític regional, activo al Tirol del Sud del 1963 al 1968, d'inspiració liberal.
El partit fou creat el 1963 per Josef Raffeiner, secretari del Südtiroler Volkspartei (SVP) del 1945 al 1947 i senador del 1948 al 1958, com a escissió de l'ala més liberal i liberal-conservadora de SVP. A les eleccions legislatives de 1963 va obtenir vora el 4% dels vots sudtirolesos, i a les eleccions provincials de 1964 el 2,4% (Raffeiner fou escollit membre del Consell). Posteriorment, contràriament al que pretenia Raffeiner, s'escorà a la dreta i no es presentà més a les eleccions provincials.

## Notes

* ↑ I partiti politici in Alto Adige dal 1945 al 2005 Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine. di Günther Pallaver.
* ↑ Archivio storico Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine., Consiglio della Provincia autonoma di Bolzano.
# Manuel Cristóbal Errandonea

Manuel Cristóbal Errandonea (Bera, 27 de febrer de 1905 - París, 7 de juliol de 1957) va ser un polític i militar espanyol.
Va néixer en el si d'una família catòlica, euskaldun i de tradició carlina. En la seva joventut va treballar com a taxista a l'Estació del Nord d'Irun i també com a contrabandista a la frontera. Membre del sindicat de xofers de la UGT, des de 1931 va estar afiliat al Partit Comunista d'Espanya (PCE).
Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les milícies republicanes. Durant la campanya de Guipúscoa es va destacar especialment en la defensa d'Irun i de Sant Sebastià. Després, durant la campanya del Nord, va manar el batalló «Rosa Luxemburg», la 6a Brigada basca i, posteriorment, la 49a Divisió. En el transcurs els combats a Biscaia va resultar ferit. Amb la caiguda del front Nord va tornar a la zona central republicana, on va ser nomenat comandant d'una de les divisions del XIV Cos d'Exèrcit Guerriller. Posteriorment assumiria el comandament de la 25a Divisió —unitat veterana formada per milicians anarquistes— i, més endavant, del XXI Cos d'Exèrcit al Front de Llevant. El setembre del 1938 va ser ascendit al rang de tinent coronel. Al final de la contesa va marxar a l'exili.
En l'exili va dirigir el PCE-EPK. El 1954 va ser escollit membre del Buró polític del PCE. Va morir a París el 1957.

## Notes

* ↑ En la direcció del Partit Comunista a Irun, a més d'Errandonea, també sobresortien Juan Astigarrabia Andonegui, els germans Zapiráin o Jesús Larrañaga.

## Referències

* 1 2 de Pablo i Momoitio, 2003, p. 90.
* 1 2 Taló, 1988, p. 310.
* ↑ Ruiz Ayúcar, 1976, p. 367.
* ↑ Alpert, 2013, p. 130, 329.
* 1 2 Cancio, 2011, p. 118.
* ↑ Engel, 1999, p. 158.
* ↑ Aguirre, 1981, p. 60.
* ↑ Alpert, 2013, p. 266.
* ↑ Martínez Bande, 1975, p. 36.
* ↑ Maldonado, 2007, p. 471.
* ↑ Alpert, 2013, p. 130.
* ↑ Alpert, 2013, p. 329.
* ↑ Rodó, 1999, p. 731.

## Bibliografia

* Aguirre, J.M.. Historia general de la guerra civil en Euskadi. El ejercito vasco (I). L. Haranburu, 1981.
* Alpert, Michael. The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939. Cambridge University Press, 2013.
* Cancio, Raúl C. Fuerzas especiales en la Guerra Civil Española. Madrid: Ministerio de Defensa, 2011.
* de Pablo, Santiago. El papel de los corresponsales en la guerra civil española. Homenaje a George Steer. Gernika-Lumoko Udala, 2003.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Maldonado, José M.ª. El frente de Aragón. La Guerra Civil en Aragón (1936–1938). Mira Editores, 2007. ISBN 978-84-8465-237-3.
* Martínez Bande, José Manuel. La llegada al mar. Madrid: Editorial San Martín, 1975.
* Redondo, Gonzalo. Política, cultura y sociedad en la España de Franco (1939-1975). II. Ediciones Universidad de Navarra, 1999.
* Ruiz Ayúcar, Ángel. El partido comunista: treinta y siete años de clandestinidad. Madrid: San Martín, 1976.
* Talón, Vicente. Memoria de la guerra de Euzkadi de 1936. II, 1988.
# Setge de Zadar

Setge de Zadar té aquests significats:
* Setge de Zara (1202) durant la Quarta Croada
* Setge de Zadar (1345-1346), durant la guerra hungaro-veneciana
# Salvador Fábregas Buicel

Salvador Fábregas Buicel (Sant Feliu de Guíxols, 1860-1918), industrial surotaper, periodista i alcalde.
Fill de Carles Fàbregas, taper de professió i de Victòria Buicel, va ser considerat una de les persones més rellevants de la ciutat de Sant Feliu a principis del segle xx, formant part activa de la societat cultural de la vila, essent nomenat secretari del Centro Recreativo Guixolense l'any 1885.
Va compaginar la seva professió de taper amb l'activitat literaria i va fer el discurs de clausura del certamen literari local que es va celebrar a l'agost del 1886.
A la dècada dels anys 90 va fundar dos setmanaris locals, El Noticiero (1891-1894) i La Lealtad (1894-1899) amb una tendència clarament defensora dels interessos morals i democràctics de la ciutat.
El 1899 va ser nomenat alcalde de la ciutat i el seu nomenament va coincidir amb moments de forta crisis social. Malgrat això, va organitzar un alberg infantil municipal on les mares treballadores hi podien deixar els seus fills al llarg de la jornada laboral. I també, avançant-se als temps, va prohibir fumar en llocs públícs. Aquesta mesura va ser fortament criticada i quan temps després Fàbregas abandonà l'alcaldia, la prohibició de fumar es va aixecar immediatament.
L'any 1900 es va oposar fermament a la vaga que els obrers volien fer, ja que la considerava poc oportuna per l'època que s'estava vivint i pel que els obrers pretenien reivindicar i perquè el mal moment pel que estava passant la indústria surera, no l'hauria pogut suportar. Va dimitir de l'alcaldia poc després d'aquest fet per pressions de l'entorn però continuà com a regidor fins al 1903.
La seva activitat comercial el va portar a obrir una fàbrica tèxtil a Pineda de Mar al mateix temps que ampliava la de suro que ja tenia a la ciutat.
Va ser un gran simpatitzant de la causa aliada durant la Primera Guerra Mundial, essent membre destacat de la societat local Amigos de Francia y sus Aliados.
Va morir sobtadament el novembre de 1918 d'una aturada cardio-respiratòria.

## Referències

* ↑ Bussot Liñón, Gerard. Gent d'un segle, Sant Feliu de Guíxols, 1900-2000. Sant Feliu de Guíxols: Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols, Arxiu Municipal, Diputació de Girona, Abril 2011, p. 508. ISBN 978-84-938593-0-5.
* ↑ El Noticiero, 2911/1891, pàg. Pàgina 2.
# Oğuz Çetin

Ahmet Oğuz Çetin (15 de febrer de 1963) és un exfutbolista turc de les dècades de 1980 i 1990.
Fou 70 cops internacional amb la selecció turca. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sakaryaspor, Fenerbahçe, İstanbulspor i Adanaspor.
Un cop retirat fou entrenador a clubs com Khazar Lankaran, o Gaziantep BB.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Oguz Çetin - International Appearances». RSSSF, 16-01-2009.
* ↑ Oğuz Çetin a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a mackolik
* ↑ Perfil a tff.org
* ↑ «Oğuz Çetin baş məşqçi təyin olundu» (en azerbaijani). FK Khazar Lankaran. Arxivat de l'original el 1 de juliol 2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Хазар расстался с главным тренером» (en russian). Azerifootball, 22-12-2014. [Consulta: 23 desembre 2014].
* ↑ Büyükşehir Gaziantepspor'da Oğuz Çetin ile yollar ayrıldı!‚ milliyet.com.tr, 13 abril 2017
* ↑ Perfil a soccerway