OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bart De Clercq

Bart De Clercq (Zottegem, Flandes Oriental, Flandes, 26 d'agost de 1986) és un ciclista belga, professional des del 2011. Actualment corre a l'equip Lotto Soudal.
En el seu palmarès destaca la victòria d'etapa aconseguida en la setena etapa del Giro d'Itàlia de 2011, amb final a Montevergine di Mercogliano.
És parella de la també ciclista Sofie De Vuyst.

## Palmarès

* 2009
** Vencedor d'una etapa del Tour de Namur
* 2010
** 1r al Tour del Mosel·la
* 2011
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2011. 27è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2012. 40è de la classificació general
* 2017. Abandona (15a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2012. 17è de la classificació general
* 2013. Abandona (10a etapa)
* 2014. 34è de la classificació general
* 2015. 14è de la classificació general
* 2016. 53è de la classificació general
* 2017. 40è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2013. 38è de la classificació general
* 2014. Abandona (8a etapa)

## Referències

* ↑ «Wielrenster Sofie De Vuyst wordt geopereerd na “héél zware val” met haar tijdritfiets». nieuwsblad.be, 20-06-2017 [Consulta: 3 agost 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-07-06 a Wayback Machine.
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# McKenzie (Alabama)

McKenzie és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 644 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McKenzie tenia 644 habitants, 284 habitatges, i 170 famílies. La densitat de població era de 66,1 habitants/km².
Dels 284 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,8% hi vivien parelles casades, en un 16,2% dones solteres, i en un 40,1% no eren unitats familiars. En el 37,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 21,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones hi havia 86,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.173 $ i la renda mediana per família de 24.423 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.077 $ mentre que les dones 16.071 $. La renda per capita de la població era de 10.359 $. Aproximadament el 21,1% de les famílies i el 27,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Resolució 1361 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1361 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada sense votació el 5 de juliol de 2001 observant amb pesar la renúncia del jutge del Tribunal Internacional de Justícia Mohammed Bedjaoui que faria efecte el 30 de setembre de 2001, el Consell va decidir que en concordança a l'Estatut de la Cort les eleccions per omplir la vacant s'efectuarien el 12 d'octubre de 2001 en una sessió del Consell de Seguretat i durant la LVI sessió de l'Assemblea General.
Bedjaoui, un jurista i diplomàtic algerià, va ser membre de la Cort des de 1982, i la seva president entre 1994 i 1997. El seu període del càrrec anava a acabar el febrer de 2006.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 – 2002)

## Referències

* ↑ «Security Council sets 12 October as date for election to fill vacancy on International Court of Justice». United Nations, 05-07-2001.
* ↑ «Judge Mohammed Bedjaoui, former President of the Court, will resign as a Member of the Court as of 30 September 2001». International Court of Justice, 06-07-2001.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Melolontha

Melolontha, dit popularment escarabat de Sant Joan, escarabat de maig i escarabat ratllat és un gènere de coleòpters polífags de la família dels escarabèids, o segons alguns taxonomistes dins la seva pròpia família, Melolonthidae. Algunes espècies són plagues de l'agricultura.

## Taxonomia

Linnaeus va donar el nom a l'espècie europea com Scarabaeus melolontha. Étienne Louis Geoffroy va usar Melolontha com a nom del gènere (1762).

## Taxonomia

* Melolontha aceris Faldermann, 1835
* Melolontha afflicta Ballion, 1870
* Melolontha albida Frivaldszky, 1835
* Melolontha anita Reitter, 1902
* Melolontha argus Burmeister 1855
* Melolontha bifurcata (Brenske, 1896)
* Melolontha chinensis (Guerin, 1838)
* Melolontha ciliciensis Petrovitz
* Melolontha flabellata Sharp, 1876
* Melolontha frater Arrow, 1913 – Indonèsia
* Melolontha fuscotestacea Kraatz, 1887
* Melolontha guttigera Sharp, 1876
* Melolontha hippocastani Fabricius, 1801 – Europa
* Melolontha incana Motschulsky, 1853
* Melolontha insulana Burmeister, 1939
* Melolontha japonica Burmeister, 1855
* Melolontha kraatzi Reitter 1906
* Melolontha melolontha (Linnaeus, 1758) – Europa
* Melolontha papposa Illiger, 1803
* Melolontha pectoralis Megerle von Mühlfeld, 1812 – European large cockchafer
* Melolontha rubiginosa
* Melolontha rufocrassa Fairmaire, 1889
* Melolontha satsumaenis Nijma & Kinoshita
* Melolontha virescens (Brenske, 1896)

## Referències

* ↑ «e Manlleus i calcs lingüístics en terminologia». Termcat. [Consulta: 19 novembre 2019].
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 15 abril 2022].
* ↑ http://www.animalbase.uni-goettingen.de/zooweb/servlet/AnimalBase/home/genustaxon?id=1860 Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Melanochromis baliodigma

Melanochromis baliodigma és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental)

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Maréchal, C., 1991. Melanochromis p. 258-265. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Maurice Le Guilloux

Maurice Le Guilloux (Plédran, Costes del Nord, 14 de maig de 1950) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1973 i 1984. Els seus majors èxits foren les victòries finals a l'Étoile de Bessèges i a la París-Limoges.
Un cop retirat es dedicà a la direcció esportiva.

## Palmarès

* 1972
** Campió de França en contrarellotge per equips
** 1r al Tour de Martinica
* 1975
** 1r al Gran Premi d'Aix-en-Provence
** Vencedor d'una etapa al Tour del Mediterrani
* 1976
** 1r a l'Étoile de Bessèges i vencedor d'una etapa
** 1r a la París-Limoges i vencedor d'una etapa
* 1978
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré

### Resultats al Tour de França

* 1975. 72è de la classificació general
* 1976. 48è de la classificació general
* 1977. Abandona (14a etapa)
* 1978. 27è de la classificació general
* 1979. 47è de la classificació general
* 1980. 81è de la classificació general
* 1981. 56è de la classificació general
* 1982. 27è de la classificació general
* 1984. 62è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1980. 55è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1983. 37è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Menjamel orellut

El menjamel orellut (Caligavis obscura) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària als turons de Nova Guinea, des de la Península de Doberai fins als districtes sud-orientals.

## Referències

* ↑ «Menjamel orellut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Miguel Ángel Calleja Verger

Miguel Ángel Calleja Verger (Palma, 23 de maig de 1970) és un exfutbolista mallorquí, que ocupava la posició de porter.
Va militar al Reial Oviedo a la campanya 91/92. A l'equip asturià va arribar provinent de l'Atlètic Balears i va ser el tercer porter, per darrere del titular Viti i del veterà Zubeldia. A les postres, es va mantindre inèdit durant eixa temporada. La resta de la seua carrera va prosseguir per equips de divisions més modestes.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Miguel Ángel Ciganda Archanco

Miguel Angel Ciganda Archanco (Pamplona, 1945). Dissenyador industrial i d'interiors.
El 1968 crea l'estudi de decoració i disseny M.A. Ciganda, dedicat a projectes d'interiorisme des d'on ha col·laborat amb diversos arquitectes nacionals. A partir del 1984 alterna la seva tasca com a interiorista amb el disseny industrial, principalment dissenyant per a productores de llums i mobles. Com a interiorista ha realitzat projectes per a locals comercials, restaurants, hotels, etc., destacant l'interiorisme del Pavelló espanyol de l'Exposició Universal de Sevilla de 1992. Els seus dissenys han rebut diversos premis i entre ells podem destacar el carret Carrophone (1987), la cadira de braços Kokatu (1987) o el llum Veroca.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de Disseny Industrial del Disseny Hub Barcelona
# Micryletta

Micryletta és un gènere de granotes de la família Microhylidae que es troba a Myanmar, la Xina, Malàisia, Sumatra i les Illes Andaman i Nicobar.

## Taxonomia

* Micryletta inornata (Boulenger, 1890).
* Micryletta steinegeri (Boulenger, 1909).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Mostra d'Art Jove de Granollers

La Mostra d'Art Jove de Granollers és una de les exposicions clau de l'Art conceptual català. La primera mostra se celebra a Granollers el maig de 1971, en homenatge a Joan Miró. Presenta obres al carrer i en la qual participen Ferran García-Sevilla, Carles Pazos, Àngel Jové, Lluís Utrilla, Jordi Benito, Silvia Gubern, Joan Pere Viladecans, Miquel Cunyat, Francesc Abad i Jordi Teixidor, entre d'altres. Amb motiu de l'exposició es publica un manifest defensant la importància de les obres efímeres, l'art al carrer i la participació de l'espectador. A més, Josep Ponsatí eleva el seu primer inflable. L'any següent se celebra la segona Mostra d'Art Jove de Granollers, a la qual participen Ferran García- Sevilla, Miquel Cunyat, Lluís Utrilla, Jordi Benito, Joan-Josep Belmonte, Xavier Olivé, Francesc Torres, Roc Alabern, Josep Navarro, Olga Pijoan, Carlos Pazos, Alícia Fingerhut, Francesc Sastre, Frederic Amat, Margarida Camps i Oscar Domínguez, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «"Més enllà de l'objecte: obres de la col·lecció del MACBA", MACBA, 1995, p.29-38». Arxivat de l'original el 2014-03-28. [Consulta: 28 març 2014].
* ↑ Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS
# Miosoricins

Els miosoricins (Myosoricinae) són una subfamília de musaranyes. Com a tals, són un dels tres tipus principals de musaranya, juntament amb els soricins i els crocidurins. Són l'únic d'aquests tres grups que es troba exclusivament al sud del desert del Sàhara.
La subfamília inclou tres gèneres:
* Congosorex
* Myosorex
* Surdisorex
Segons Furió et al.(2007) aquest grup hauria de ser considerat una tribu, com a vestigi de la primitiva subfamília dels crocidosoricins (Reumer, 1987).

## Referències

* ↑ Furió, M., Santos-Cubedo, A., Minwer-Barakat, R., Agustí, J. 2007. Evolutionary history of the African soricid Myosorex (Insectivora, Mammalia) out of Africa. J. Vert. Paleont. 27(4):1018–1032.
# Miosotis alpestre

Miosotis alpestre (Myosotis alpestris) és una planta herbàcia perenne de la família de les boraginàcies que creix en petits manats. És la flor del comtat de Westmorland, al Regne Unit, i la flor de l'estat d'Alaska.

## Morfologia

És una planta amb tendència cespitosa. Les seves flors són de color blau intens amb coll groc inclòs en la part superior d'una tija curta i poc o gens ramificada. Té les fulles fosques, ovals i amb el revers pilós. L'època de floració s'estén entre l'abril i el setembre.

## Ecologia

Creix en llocs oberts i rocosos a les muntanyes d'aquesta zona. Floreix en ple estiu amb altres varietats del mateix gènere. Pertany a una de les poques famílies de plantes que mostren flors de color blau vertader. Pot créixer en l'estatge alpí amb aigua de neu fosa, però prefereix l'herba mullada, els prats frescals i els pedruscalls ombrívols i innivats entre els 1.500 i els 2.800 m. A Catalunya es pot trobar freqüentment als Pirineus.

## Referències

* ↑ Bolòs, Oriol; Vigo, Josep. Flora dels Països Catalans. Ed. Barcino. Barcelona, 1984. ISBN 9788472265974.
# Miquel Mas i Bargalló

Miquel Mas i Bargalló (Reus, 14 de març de 1846 – Barcelona, 9 de juny del 1923) va ser un músic, guitarrista i compositor, que es dedicà a la docència musical.

## Biografia

S'establí a Barcelona de ben jove. Allí hi estudià música amb Josep Rodoreda (harmonia), Joan Baptista Pujol (piano) i Josep Brocà (guitarra), i debutà com a guitarrista a Barcelona, Bilbao i Saragossa. Actuà a París amb èxit. Formà un quartet amb Beltrán, Hernández i Cateura. L'any 1894 va ser nomenat catedràtic de l'Escola Municipal de Música de Barcelona, on ensenyà guitarra i mandolina fins a jubilar-s'hi el 1922; d'entre els seus deixebles més coneguts hi hagué Rosa Lloret Ortiz, Joan Nogués i Alfred Romea. Fundà l'entitat musical La Lira Española i en dirigí l'orquestra. Deixà obres per a piano, guitarra i mandolina, i també adaptà per a guitarra peces de Beethoven, Bach i Chopin.
La seva filla, Antònia Mas i Burillo, formada per ell mateix, obtingué el títol de professora de piano al Conservatori Municipal de Barcelona entre 1899 i 1900.

## Obres

* ¡Como ninguno!, schotis castizo, per a piano
* Ecos de Cuba, habanera (1890), per a piano
* En un guateque, Op. 90 (1890), havanera per a guitarra
* Esplai (1932), sardana
* Gavota, per a guitarra
* Menuetto, per a guitarra
* Nocturno, per a guitarra
* Sofia (1900), obertura

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs: vol. II. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 435.
* ↑ SGAE Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Volum. Nº. 6, pàg. 968 (ISBN 84-8048-303-2)
* ↑ https://ddd.uab.cat/pub/catart/catart_a1900m10n17.pdf
* ↑ https://ddd.uab.cat/pub/catart/catart_a1900m11n23.pdf

## Gravacions

* En un guateque, al CD Antologia de la música catalana. Vol. 10 1844-1867 (Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2005)

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2008-07-24 a Wayback Machine. (castellà)
* «Miquel Mas i Bargalló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Molí d'en Masachs

El molí d'en Masachs o molí d'en Ginestar és un edifici de Ripollet (Vallès Occidental) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El molí, amb diverses modificacions i ampliacions, conserva encara algunes de les antigues naus dedicades a l'elaboració de paper. De planta rectangular, amb cobertes de teula a doble vessant sostingudes per encavallades de fusta de melis. Són remarcables els sostres de volta catalana amb jàsseres de ferro sobre bigues i columnes de ferro colat. Les façanes, d'una gran simplicitat decorativa, mostren una distribució regular d'obertures a la part superior; són allindades i d'arc escarser.
La porta d'ingrés al recinte és de ferro treballat de dues fulles, està dividida en dos grans registres, un ocupa més de la meitat del cos de la porta i correspon a la planxa sòlida de ferro, amb una portella a cada batent per tal de no haver d'obrir la porta gran per a entrar les persones. Aquest registre es troba clavetejat per rosetes de ferro, i a les portelles de ferro també hi ha un motiu decoratiu clavetejat. L'altre registre correspon al treball reixat format per barres verticals que tenen dividit l'espai en dos registres iguals on es troben inscrits uns elements circulars com a decoració. El coronament ornamental de la porta són formes estilitzades de palmetes i també elements circulars que s'originen a partir de la prolongació de les mateixes barres verticals. De les barres més gruixudes que emmarquen la porta i que es troben disposades a fi i efecte de donat el joc d'obertura de cada una de les fulles tenen un acabament figurat en un cap de drac molt estilitzat.

## Història

Es tracta d'un dels molins paperers més antics de Ripollet, documentat des del segle xvii. Hi ha constància dels diversos propietaris des d'aquell període fins al seu tancament, d' entre els quals cal fer esment especial de dues famílies, vinculades al molí durant llargs períodes: els Ginestar, del 1739 al 1861, i els Masachs, fins a 1979. Durant la segona meitat del segle xix el molí va modernitzar-se, incorporant noves tecnologies i especialitzant-se en la producció de cartró. L'any 1979 va deixar de funcionar. En l'actualitat, després d'haver estat adquirit per l'ajuntament, va ser restaurat per al seu ús com a Escola Taller.

## Referències

* 1 2 3 «Molí d'en Ginestar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Moviment Democràtic Turcman al Kurdistan

Moviment Democràtic Turcman o Moviment Democràtic Turcman al Kurdistan (Turkmen Democratic Movement o Turkmen Democratic Movement in Kurdistan; turc: Bzutnewey Dimokrati Turkoman le Kurdistan) és una organització política turcman dirigida per Karkhi Najmaddin Alti Barmagh Nureddin. Es va formar el 2004 amb antic membres del Front Turcman Iraquià oposats a la influència turca a l'organització. Progressivament es va acostar a les tesis del govern regional del Kurdistan especialment sobre Kirkuk i a les eleccions kurdes del 25 de juliol 2009 va anar en la llista unida kurda junt amb els partits de l'Associació Nacional Turcman i van aconseguir tres diputats.

## Referències

* 1 2 «We cannot stand against the Kurds». Arxivat de l'original el 2007-05-13. [Consulta: 22 setembre 2010].
# Morschwiller-le-Bas

Morschwiller-le-Bas (en alsacià Needermorschwíller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 2.804 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.910 | 1.920 | 2.122 | 2.206 | 2.445 | 2.606 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Jean-Paul Wurth | |
| 2008- | Josiane Mehlen | |
# Morse (Louisiana)

Morse és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 759 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morse tenia 759 habitants, 279 habitatges, i 201 famílies. La densitat de població era de 209,3 habitants/km².
Dels 279 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,6% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 23,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.922 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.083 $ mentre que les dones 16.875 $. La renda per capita de la població era de 12.346 $. Entorn del 20,8% de les famílies i el 22,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Morse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Happy hardcore

El Happy hardcore és un estil de música electrònica que va néixer de la barreja de la màkina i el hardcore. Es caracteritza pel ritme ràpid, les melodies alegres que donen nom al gènere i acompanyaments cantats (quan n'hi ha) que imiten les cançons infantils, fins i tot en les veus agudes. Va sorgir a principis dels anys 90 en països anglosaxons i es va popularitzar a Alemanya i el Japó (on els cantants simulen ser personatges manga). És proper al gabber germànic que va tenir èxit a les festes rave de finals del segle XX.
Alguns DJ que creen happy hardcore són Scott Brown, Darren Styles, Blümchen o Brisk. Molts d'ells versionen cançons pops accelerades.
# Richecourt

«Richecourt» té aquests significats:
* Richecourt (Mosa), municipi al departament del Mosa (regió de Gran Est, França)
* Aisey-et-Richecourt, municipi al departament de l'Alt Saona (regió de Borgonya - Franc Comtat)
* Mesbrecourt-Richecourt, municipi al departament d'Aisne (regió dels Alts de França)