OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# A City on Fire

"A City on Fire" és una cançó per la banda de rock alternatiu anglesa, Fightstar, que es lliurà el 20 de desembre del 2009 per Search and Destroy Records via PIAS només amb fotmat de descàrrega digital. El senzill apareixerà en un re-lliurament "Deluxe" del tercer àlbum de la banda, Be Human, que inclourà unes altres quatre cançons noves.
La cançó ha rebut reconeixement i suport per part de Radio 1, especialment del DJ Fearne Cotton.

## Paquet digital

La descàrrega digital consisteix en un paquet amb tres diferents versions de "A City on Fire" — una versió de ràdio, una versió instrumental i un mix de Frankmusik. També hi haurà la cançó de Don McLean's "Vincent" versionada.
* "A City on Fire" - 3:11
* "A City on Fire" (Instrumental) - 3:11
* "A City on Fire" (remix de Frankmusik)
* "Vincent" (cover de Don McLean)

## Vídeo musical

L'octubre del 2009 va ser gravat un videoclip pel senzill, i va aparèixer al MySpace de la banda a finals del mateix mes. El vídeo va ser dirigit per l'equip a Sitcom Soldiers.

## Personal
### Membres de la banda

* Charlie Simpson — Veu, Guitarra, Teclat
* Alex Westaway — Veu, Guitarra
* Dan Haigh — Baix
* Omar Abidi — Bateria, Percussió

## Posició a les llistes

| Llista | Posició |
| UK Singles Chart | 116 |
| UK Indie Chart | 10 |
| UK Rock Chart | 4 |

## Personal

* Charlie Simpson — Veu, Guitarra, Teclat
* Alex Westaway — Veu, Guitarra
* Dan Haigh — Baix
* Omar Abidi — Bateria, Percussió

## Referències

* ↑ «Fightstar: Entrevista». News of The World. [Consulta: 15 agost 2009]. (anglès)
* ↑ «Fightstar - Fotografies de la gravació del videoclip "A City on Fire"». Fightstar Official Myspace. Arxivat de l'original el 2009-02-07. [Consulta: 19 octubre 2009]. (anglès)
* ↑ «Vídeoclip oficial de A City On Fire». Fightstar Official Myspace. Arxivat de l'original el 2012-12-29. [Consulta: 24 octubre 2009]. (anglès)
* ↑ «UK Top 30 Indie Singles Chart». BBC Radio One. Arxivat de l'original el 14 d’octubre 2009. [Consulta: 14 gener 2010].
* ↑ «UK Top 30 Rock Singles Chart». BBC Radio One. Arxivat de l'original el 1 de juliol 2016. [Consulta: 14 gener 2010].

## Enllaços externs

* Vídeo Oficial Arxivat 2012-12-29 at Archive.is a Myspace.
# Alonso de la Vega

Alonso de la Vega (Madrid, c. 22 de febrer de 1615 - Madrid, 10 d'abril de 1661), conegut amb el nom religiós Alonso del Espíritu Santo, va ser un religiós trinitari descalç castellà.
Va néixer a Madrid el 1615, essent el bateig el 22 de febrer a la parròquia de Sant Genís. Va ser fill d'Alonso de la Vega i d'Isabel de la Vega y Torres. Des de la infància va tenir inclinacions virtuoses i va formar-se en llatí i retòrica. El seu pare pretenia enviar-lo a estudiar a la Universitat de Salamanca. En aquell moment, Vega va sentir la vocació religiosa i va entrar a l'orde dels trinitaris descalços. Va fer el noviciat a Torrejón de Ardoz, on va professar l'1 de juny de 1631. Va cursar les càtedres d'Arts i Teologia i després va dedicar-se per complet a la predicació, vist com un reformador dels costums i dissipador de vicis. Va governar diversos convents, provincial i definidor general de l'orde. També va comptar amb el favor del duc de Béjar, que el va portar a les seves senyories a predicar. Va morir al convent de Madrid el 10 d'abril de 1661.

## Referències

* ↑ Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 1. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 54-55.
* ↑ AADD. Biografía eclesiástica completa... (en castellà). vol. 5. Madrid i Barcelona: D. Eusebio Aguado y D. J. M. de Grau y Compañía, 1852, p. 77.
# Harriman

«Harriman» té aquests significats:
* Harriman (Nova York), població dels Estats Units a l'estat de Nova York.
* Harriman (Tennessee), població dels Estats Units a l'estat de Tennessee.
# Domènec Orriols i Faura

Domènec Orriols i Faura (Barcelona, 6 de juny de 1903 - Barcelona, 18 d'abril de 1991) fou un futbolista català de la dècada de 1920.

## Trajectòria

Començà jugant de davanter i posteriorment de defensa. Destacà principalment a les files del FC Espanya, posteriorment reconvertit en FC Gràcia. Passà pel Llevant FC dues temporades, i la temporada 1928-29 jugà al FC Barcelona. L'equip es proclamà campió de la primera lliga espanyola, però Orriols no disputà cap partit oficial, només alguns amistosos. Es retirà l'any 1930 després d'una temporada a la UE Sants.
El seu germà Artur Orriols també fou futbolista.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «Domingo Orriols, vieja gloria del fútbol español». Mundo Deportivo, 22-01-1956. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «En Valencia». La Vanguardia, 22-09-1926. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Sílfide

Una sílfide és una criatura femenina imaginària que habita l'aire dels boscs i els camps. Pertany a la mitologia europea, especialment a la germànica i l'escandinava. Es va donar a conèixer al món sobretot amb el ballet La Sílfide, de 1832, que donava una imatge idealitzada i romàntica d'aquest ésser, que com a geni de l'aire havia de ser molt eteri. Les criatures masculines equivalents són els silfs.
Els silfs i les sílfides, al Renaixement, eren criatures màgiques que l'alquimista Paracels havia esmentat com a pertanyents a l'aire, un del que ell anomenava "els quatre elements" (terra, foc, aire i aigua). Al segle xvii, a El Paradís perdut de John Milton apareixen unes sílfides tan aèries que quan es posen entre unes tisores no poden evitar que aquestes tallin els cabells de Belinda. Al segle xix, el ballet La Sílfide la presenta com un ésser volador femení, eteri, gràcil i de gran bellesa, una mica bitxo però sobretot de blanc i representant l'amor impossible d'atrapar. En aquesta època, al romanticisme, és un element sovint representat com una fina columna de vapor o de fum blanc, gairebé imperceptible o fins i tot transparent, en forma d'una noia de gran bellesa, inspiradora i que provoca un enamorament passional, que encarna la llibertat i defuig que hom se li acosti. A la dansa clàssica no només reapareixerà a Les Sílfides (1909) sinó que la imatge aconseguida a La Sílfide es mantindrà, amb poques variacions, a un bon nombre d'espectacles i esdevindrà la típica de la ballarina clàssica que ens ha arribat als nostres dies.
Però les sílfides no han estat vistes sempre així. En la cultura popular medieval eren vistes com a gegants que muntaven els núvols més grans i pesats i es desplaçaven amb ells batent unes monstruoses ales de foc vermelles. Hom deia que, de vegades, a l'horitzó, es podia veure el cel taronja o vermellós entre els núvols després d'una pluja, i que en realitat eren aquestes enormes criatures vistes de lluny. També es pensava que si un bon nombre de sílfides es reunia i feia batre les ales, podien provocar grans huracans.

## Altres éssers similars

* Fada, a la mitologia catalana i europea en general.
* Nimfa, a la mitologia grega.
* Ondina (fada de l'aigua) i salamandra (fada del foc), descrites també per Paracels.

## Referències

* ↑ Oriol Dauder, Joan A. Diccionari d'éssers fantàstics. Quid pro quo, 2019 [Consulta: 21 novembre 2020].
# 587

El 587 (DLXXXVII) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* El rei visigot Recared es converteix al catolicisme.

## Referències

* ↑ Morín de Pablos i Sánchez Ramos, 2019, p. 39 i 40.

## Bibliografia

* Morín de Pablos, J.; Sánchez Ramos, I. «Toledo: la ciutat del Rei». En temps dels visigots al territori de València. Museu de Prehistòria de València, 2019, pàg. 35-44.
# Roger Béteille

Roger Béteille és el nom dels següents personatges:
* Roger Béteille (enginyer) (1921–2019)
* Roger Béteille (escriptor) (1938–)
# Abd-al-Mussàïr (nom)

Abd-al-Mussàïr és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد المسعر, ʿAbd al-Musaʿʿir) que literalment significa ‘Servidor de Qui taxa’, essent «Qui taxa» un atribut de Déu. Si bé Abd-al-Mussàïr és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Mosaair, 'Abdul Mos'a'air... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «سعر». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «سعر». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «سعر» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ A més dels 99 noms o atributs de Déu «canònics», alguns musulmans accepten l'existència d'altres atributs o epítets de Déu, documentats bé a l'Alcorà bé en els hadits del Profeta; aquest seria el cas d'al-Mussàïr.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Altair Gomes de Figueiredo

Altair Gomes de Figueiredo (Niterói, 22 de gener de 1938 - São Gonçalo, 9 d'agost de 2019), conegut com a Altair, va ser un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1962.

## Referències

* ↑ Altair Gomes de Figueiredo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Altair Gomes de Figueiredo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1962» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1966» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Harriet Taylor Mill

Harriet Taylor Mill, de soltera Harriet Hardy (Londres, 8 d'octubre de 1807−Avinyó, 3 de novembre de 1858), fou una filòsofa anglesa defensora dels drets de les dones. El seu segon marit va ser John Stuart Mill, un dels pensadors per excel·lència del segle xix.
El seu corpus existent d'escriptura és molt petit, i és recordada per la seva gran influència sobre John Stuart Mill.

## Obra

Tret d'alguns articles publicats en el diari anglès Monthly Repository, Taylor va publicar poques obres pròpies al llarg de la seva vida. No obstant això, va llegir i comentar tot el material produït per John Stuart Mill (que, en la seva autobiografia, va afirmar que Harriet fou la coautora de la majoria dels llibres i articles que van ser publicats sota el seu nom, afegint que «quan dues persones tenen del tot en comú el seu pensament i les seves especulacions, és de poca importància, en relació amb la qüestió de l'originalitat, qui d'ells dos sosté la ploma».
Harriet i Taylor també van escriure junts Early Essays on Marriage and Divorce (traduït com Els primers assajos sobre el matrimoni i el divorci) l'any 1832.
Una carta escrita per Mill l'any 1854 suggereix que Taylor era refractària a ser descrita com a coautora dels seus llibres i articles per la possible resposta a un text filosòfic que fos publicat només sota el nom de Mill en comparació al fet que hagués sigut publicat sota el nom d'ambdós autors.
Mill solia referir-se a ella com una contribuent molt valuosa per a gran part de la seva obra, especialment en el llibre titulat Sobre la llibertat), obra que dedicaria a Taylor quan fou publicat el 1859, un any més tard de la seva mort.

## Referències

* ↑ «Harriet Taylor Mill» (en anglès). Stanford Encyclopedia of Philosophy. [Consulta: gener 2015].
* ↑ «Early liberal thought and practice» (en anglès). Indiana University Northwest. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: gener 2015].
* Rossi, Alice S. (1970). Sentiment and Intellect: The Story of John Stuart Mill and Harriet Taylor Mill, in Rossi, Alice S. (Ed), Essays on Sex Equality. The University of Chicago Press.
* Stanford Encyclopedia of Philosophy entry.
* Biography, Quotes, Writings Arxivat 2008-03-11 a Wayback Machine..
* Catalogue of Harriet Taylor Mill's correspondence and other papers at the Archives Division of the London School of Economics.
# Domènec Massagué i Casasayas

Domènec Massagué i Casasayas (Terrassa, 4 de desembre de 1900 - Terrassa, 17 d'agost de 1979) fou un futbolista català de la dècada de 1920.

## Trajectòria

Va començar a jugar a futbol l'any 1914 a l'infantil de la Unió Deportiva Terrassa. Principalment destacà al Terrassa FC, club on jugà durant més d'una dècada i en fou un dels puntals més destacats. Amb el club egarenc guanyà el campionat de Catalunya de Primera (Grup B) la temporada 1923-24 i la Copa Catalunya del 1925. A les acaballes de la dècada de 1920 fitxà pel FC Barcelona, club amb el qual jugà 11 partits entre amistosos i amb l'equip reserva. Finalitzà la seva carrera a la UE Sants. Fou un habitual amb la selecció catalana de futbol, amb la qual guanyà la copa Copa Príncep d'Astúries (1924).

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de Segona Categoria:
** 1923-24
* Copa Príncep d'Astúries:
** 1924
* Copa Catalunya de futbol:
** 1925

## Referències

* 1 2 3 4 «Amb el 2… MASSAGUÉ». Terrassa FC. Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 17 gener 2016].
* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 5 «Domingo Massagué». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 gener 2016].
# Solitudo

Solitudo és una zona de Dubrovnik (Croàcia) situada al nord de la península de Lapad. Té una platja amb el mateix nom on hi a un centre d'activitats per submarinistes. Es tracta d'una àrea verda encara no urbanitzada.
# Roger Cerdà i Boluda

Roger Cerdà i Boluda (Xàtiva, 12 de juliol de 1979) és un polític valencià, alcalde de Xàtiva (la Costera) des de 2015.

## Biografia

Nascut a Xàtiva el 12 de juliol de 1979, Cerdà va cursar estudis de Farmàcia, alhora que iniciava el seu camí com a edil socialista al consistori de Xàtiva. Després de més de 10 anys com a regidor, i tres com a portaveu del grup socialista va aconseguir arribar a l'alcaldia de Xàtiva en les eleccions de 2015, unes eleccions marcades per la polèmica suscitada després fer-se públiques unes converses en què escoltava l'anterior alcalde, Alfonso Rus Terol, suposadament comptant diners del cobrament d'una comissió, encara que Rus va negar ser la persona gravada.
El 2019 i 2023 va revalidar el càrrec.
És germà de l'escriptor i professor Ximo Cerdà.

## Referències

* 1 2 R.T. «Así ha sido el pleno de constitución del Ayuntamiento de Xàtiva» (en castellà), 17-06-2023. [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ «Roger Cerdà assumeix l'alcaldia de Xàtiva».
* ↑ «Fabra suspèn el dirigent provincial de València, que es nega a dimitir».
# Gustavo Sauer

Gustavo Affonso Sauer (Joinville, Santa Catarina; 30 d'abril de 1993) és un futbolista brasiler que juga com a davanter al Botafogo FR.

## Club

El febrer de 2016, Gustavo va ser cedit al Daejeon Citizen de la Lliga K Challenge per a la temporada 2016. Anteriorment, Gustavo havia estat cedit als equips brasilers Metropolitano i Paraná el 2015, i al Gandzasar Kapan armeni a la segona meitat del 2014.

### Botev Plovdiv

El 25 d'agost de 2017, Gustavo es va incorporar al Botev Plovdiv. Gustavo va debutar el 21 de setembre durant la victòria a domicili per 1-3 en els vuitens de final de la Copa de Bulgària contra el Lokomotiv Gorna Oryahovitsa.
El 24 de setembre Gustavo disputar el seu primer partit en la Primera Lliga de Futbol Professional (Bulgària) i va marcar un gol per a la victòria per 3-0 en el derbi davant el Lokomotiv Plovdiv.
L'11 de maig de 2018 Gustavo va tenir una actuació controvertida durant la victòria per 2-1 sobre Beroe Stara Zagora. Va assistir per al primer gol de João Paulo da Silva Araújo però després va ser expulsat per falta brutal contra Matheus Leoni.
Després d'una llarga sequera de gols, el 25 d'agost de 2018 Gustavo va marcar en l'últim minut per a la victòria per 0-2 a domicili sobre el FC Vitosha Bistritsa.

### Boavista FC

L'any 2018 s'incorpora al Boavista Futebol Clube de Porto, a Portugal.

## Referències

* ↑ «JEC pode receber mais de R$ 200 mil por participação em contratação do Botafogo; entenda» (en portuguès brasiler). NSC Total, 19-04-2022. Arxivat de l'original el 2022-04-19. [Consulta: 10 maig 2024].
* ↑ «Joinville empresta três atletas» (en portuguès). Joinville Esporte Clube, 23-02-2016. [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ «Atletas são emprestados» (en portuguès). Joinville Esporte Clube, 30-06-2014. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2016. [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ «Gustavo Sauer, André Baumer e Igor são emprestados pelo Joinville» (en portuguès). Noticias do Dia, 09-02-2016. [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ «Ботев привлече Густаво Афонсо». Arxivat de l'original el 2017-08-25. [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ «Ботев започна защитата на Купата с обрат в Горна Оряховица». Arxivat de l'original el 2017-09-25. [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ «Ботев с класическа победа в 105-то градско дерби». Arxivat de l'original el 2018-08-31. [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ Класен Ботев секна евро амбициите на Берое с обрат
* ↑ «Ботев взе важни три точки в Бистрица». Arxivat de l'original el 2018-08-26. [Consulta: 23 març 2021].
# Acadèmia Polonesa del Coneixement

L'Acadèmia Polonesa del Coneixement (en polonès: Polska Akademia Umiejętności) és una organització polonesa fundada el 1872 a Cracòvia, aleshores pertanyent a l'Imperi Austrohogarès, amb l'objectiu de fomentar diferents branques del coneixement.
Fou fundada per la societat científica de Cracòvia (Towarzystwo Naukowe Krakowskie), que havia sigut creada el 1815, sota el nom d'Acadèmia del Coneixement (en polonès: Akademia Umiejętności). La cerimònia d'obertura tingué lloc el 1873 en presència de l'emperador Francesc Josep I. La primera reunió tingué lloc el 18 de febrer de 1873 i estava constituïda per tres seccions: filologia, història-filosofia i matemàtiques-ciències. A partir del 1915 lliurà el premi Jerzmanowski. El 1919, després de la finalització de la Primera Guerra Mundial, l'Acadèmia del Coneixement passà a anomenar-se Acadèmia Polonesa del Coneixement (Polska Akademia Umiejętności) quan Polònia recobrà la seva independència.
# Aleksandra Romaníć

Aleksandra Romaníć (Zagreb, 14 d'agost de 1958) és una pianista i professora universitaria iugoslava-alemanya.

## Biografia

Als 16 anys va començar a estudiar piano al Conservatori Txaikovski de Moscou amb Vera Gornostàieva, del qual es va graduar el 1981 amb la distinció "summa cum laude". Després de completar la classe magistral, va rebre la beca Fulbright el 1985, cosa que li va permetre continuar estudiant a la "Juilliard School" de Nova York amb György Sándor. Les gires de concerts l'han portada a Espanya, França, la República Txeca, Hongria, Malta, Rússia i els EUA. Ha participat en els festivals de música Dubrovnik Summer Festival, Interforum Budapest, Maltafest, Zagreb Summer, Festival Ljubljana. Es van fer enregistraments de ràdio i televisió a Iugoslàvia, els Estats Units, Rússia i produccions per a "Diskoton Recor".
Com a professora de piano, Aleksandra Romanić va fer classes a l'Escola de Música de la Universitat de Sarajevo, a la ciutat que li va atorgar el màxim premi cultural el 1990 i que va haver de deixar a causa de l'esclat de la guerra. Després de l'esclat de la guerra i el trasllat a Múnic, Romanić es va retirar cada cop més dels escenaris i es va dedicar a activitats musicals i educatives. Ha impartit classes magistrals a diverses universitats dels EUA, als cursos d'estiu internacionals a la Valletta, a Malta, i ha impartit classes a la "University of Zagreb Music Academy" i al "Trinity College", Universitat de Dublín. Des que es va mudar a Múnic, ha tocat al Festival de Música de Schleswig-Holstein i al Festival de Richard Strauss a "Garmisch-Partenkirchen".
El repertori d'Aleksandra Romanić inclou obres estàndard de música en solitari i de cambra i literatura de concerts de piano des del barroc fins als nostres dies. Li agrada especialment la música russa, les obres en solitari i els concerts per a piano de Txaikovski, Rachmaninov, Prokofiev i Scriabin.

## Família

El pare d'Aleksandra Romanić era el director d'orquestra Teodor Romanić.

## Referències

* ↑ The First History of Music in Bosnia and Herzegovina Promoted, Universität Sarajevo

## Enllaços externs

* https://www.youtube.com/watch?v=N45wD00Ojuw
* http://www.balkanet.de/romanic.html
# Hegesístrat d'Elis

Hegesístrat d'Elis (en grec antic Ἡγησίστρατος, Hegesístratos,) va viure cap al segle v aC, i va ser un endeví grec de la família dels Tel·líades, i a més un herald d'Elis, la seva ciutat. Va ser fet presoner pels espartans, i tancat en un magatzem lligat pel peu i condemnat a mort "a causa dels mals infinits que els havia causat", explica Herodot. Però Hegesístrat es va poder escapar tallant-se el peu i fent un forat a la paret per sortir. Va fugir a Tegea, que estava en guerra amb Esparta i allà va trobar refugi. Va curar la seva ferida i es va posar un peu de fusta. Amb un jurament solemne es va declarar enemic etern dels espartans. Assabentat el general persa Mardoni dels fets, el va posar sota la seva protecció i el va nomenar herald dels perses a la batalla de Platea el 479 aC. Com a endeví, va ser cridat pel general per saber la sort de la batalla. Herodot explica l'enfrontament entre Hegesístrat i Mardoni. El militar, desitjós d'entrar en combat, no va escoltar els consell de l'endeví, que deia que esperés signes favorables abans d'entaular batalla. Per la seva banda, els mercenaris grecs que lluitaven amb els perses portaven el seu propi endeví, Hipòmac de Lèucada, els pronòstics del qual van coincidir amb els d'Hegesístrat. Després de la derrota persa, Hegesístrat es va refugiar a Zacint, on va seguir vaticinant contra els espartans. que més tard el van capturar i li van donar mort allà mateix.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 163. ISBN 8481641618.
# Taner Kılıç

Taner Kılıç (1969) és un advocat turc i és el cap de la secció d'Amnistia Internacional a Turquia.
Kılıç es va graduar el 1991 a l'escola de dret de la Universitat de Dokuz. Des de 1993 ha treballat com a advocat a la ciutat turca d'Esmirna. Kılıç és membre de la Junta Directiva turca d'Amnistia Internacional, secció de la qual és cofundador. Des del 2014 n'és el seu president.
També es va exercir des del 2008 fins al 2014 com a president de l'organització no governamental, fundada el 2007, Mültecilerle Dayanisma Derneği (Associació per a la Solidaritat amb els Refugiats) a Esmirna.
El 6 de juny 2017 va ser detingut a Esmirna amb 22 altres advocats i en presó preventiva. Se l'acusa de tenir vincles amb el moviment Gülen, que es culpa com a presumpta organització terrorista per l'intent de cop d'estat de l'any 2016 a Turquia. El 5 de juliol de 2017, İdil Eser, Peter Steudtner i vuit activistes de drets humans més van ser arrestats a Büyükada. Les autoritats turques van combinar el judici dels altres deu activistes dels drets humans que van ser arrestats amb el judici de Kılıç.

## Referències

* 1 2 «Taner Kılıç». International Community and Refugees: Responsibilities, Possibilities and Violations of Human Rights, 13-05-2016 [Consulta: 24 novembre 2017]. Arxivat 2 de maig 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-05-02. [Consulta: 11 juliol 2017].
* ↑ «Taner Kılıç - HRD & Chair - Amnesty International Turkey». Front Line Defenders [Consulta: 24 novembre 2017].
* 1 2 International Af Örgütü Türkiye Şubesi Yönetim Kurulu Başkanı darbe girişiminden bu yana uygulanan baskı kapsamında gözaltına alındı., amnesty.org.tr., 7 juin 2017, consulté le 9 juin 2017
* ↑ «Mehr als 400 Tage U-Haft für Menschenrechtsarbeit» (en alemany).
* ↑ «Gericht verurteilt Amnesty-Vertreter in absurdem Verfahren zu Haftstrafen» (en alemany).