OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rafael Batlle Pacheco

Rafael Batlle Pacheco (Montevideo, 1888 - ibídem, 1960) fou un polític i periodista uruguaià. Fill del president José Batlle y Ordóñez i de Matilde Pacheco Stewart. Germà dels polítics Lorenzo i César Batlle Pacheco, els tres van tenir una destacadíssima actuació periodística al diari del Partit Colorado El Día. Va ser un gran rival del seu cosí, el president Luis Batlle Berres.

## Referències

* ↑ «Genealogy and picture of Rafael Batlle Pacheco». Geneall. [Consulta: 26 febrer 2015].
* ↑ Rafael Batlle Pacheco
* ↑ «Rafael Batlle Pacheco: Uruguayan politician - Biography, Life, Family, Career, Facts, Information» (en anglès). PeoplePill. [Consulta: 22 gener 2020].
# Tamar Garb

Tamar Garb (1956) és professora Durning Lawrence i cap del departament d'història de l'art a la University College de Londres. És una especialista de referència en art francès a les darreries del segle xix i principis del segle xx. Ha escrit una cinquantena de publicacions, entre els quals destaquen nombrosos catàlegs, articles i llibres que parlen sobre feminisme, el cos, la sexualitat i el gènere com a representacions culturals.

## Formació

Garb estudià història de l'art a the Michaelis School of Fine Art, centre pertanyent a University of Cape Town. Es llicencià el 1978 i feu el màster (1982) i el doctorat (1991), també en història de l'art, al Courtauld Institute of Art de Londres.

## Carrera professional

Entre 1988 i 1989 donà classes al Courtauld Institute of Art de Londres. Des del 1989 n'ha donat a University College de Londres, on fou ascendida a professor el 2001. El 2014 fou escollida com a membre de la British Academy, acadèmia britànica dedicada a les humanitats i ciències socials. Així mateix, també ha publicat sobre artistes contemporanis com ara Christian Boltanski, Mona Hatoum, Nancy Spero, i Massimo Vitali.
Garb també destaca la seva tasca com a comissària d'exposicions d'art, de les que cal mencionar Reisemalheursal Freud Museum de Londres (2007) on aprofundí en la pintora sud-africana Vivienne Koorland i Figures and Fictions: Contemporary South African Photographya the Victoria and Albert Museum de Londres (2011). Aquesta exposició fou nominada al Lucie Awards de comissariat. De forma més recent i en consonància amb aquestes exposicions, Tamar Garb ha estat publicant sobre la història de la fotografia en la Sud-àfrica del post-apartheid. En aquesta línia, comissarià el 2008 Land Marks/Home Lands: Contemporary Art from South Africaa la galeria Haunch of Venison de Londres també.

## Publicacions

* Sisters of the Brush: Women's Artistic Culture in Late Nineteenth Century París (New Haven and London: Yale University Press, 1994).
* Bodies of Modernity, Figure and Flesh in Fin de Siècle France (Londres: Thames & Hudson, 1998).
* The Unquiet Image: The Paintings of Vivienne Koorland (1998).
* The Painted Face: Portraits of Women in France 1814–1914 (New Haven i Londres: Yale University Press, 2007).
* The Body in Time; Figures of Femininity in Late Nineteenth-Century France (University of Washington Press, 2008).
* Home Lands – Land Marks; Contemporary Art from South Africa (Londres: Haunch of Venison, 2008).
* Figures and Fictions: Contemporary South African Photography (Londres: Victoria & Albert Museum, 2011).

## Referències

* 1 2 3 4 «Tamar Garb» (en anglès). [Consulta: 13 març 2019].
* 1 2 3 4 5 UCL. «Professor Tamar Garb» (en anglès), 25-05-2018. Arxivat de l'original el 2023-04-26. [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ «British Academy announces 42 new fellows» (en anglès), 18-07-2014. [Consulta: 13 març 2019].
* 1 2 Victoria and Albert Museum, Digital Media webmaster@vam ac uk. «Figures & Fictions: Contemporary South African Photography» (en anglès), 27-02-2012. [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ «Home Lands - Land Marks» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-09-23. [Consulta: 12 març 2019].
# Teobald III de Xampanya

Teobald III de Xampanya (en francès: Thibaut) (13 de maig 1179- 24 de maig de 1201) va ser comte de Xampanya des 1197 fins a la seva mort el 1201, i era el germà petit d'Enric II de Xampanya, rei de Jerusalem.
Teobald era el fill menor d'Enric I de Xampanya i de Maria de França, filla de Lluís VII de França i de Leonor d'Aquitània. Va esdevenir comte de Xampanya el 1197 després de la mort del seu germà gran Enric II de Xampanya, rei de Jerusalem. L'1 de juliol de 1199 Teobald es va casar amb Blanca de Navarra a Chartres. El 28 de novembre de 1199 diversos nobles de França es van reunir a la cort de Teobald per a assistir a un torneig (concretament al seu castell de Ecry-sur-Aisne), entre els quals es trobava el predicador Foulques de Neuilly. L'any anterior, el 1198, el Papa Innocenci III havia cridat a la Quarta Croada, i els nobles reunits a la cort de Teobald decidiren "prendre la creu" i escolliren a Teobald com a cabdill. Però Teobald va morir tot just el 24 de maig de 1201 i fou escollit com a nou cabdill Bonifaci I de Montferrat.
Teoblad va ser succeït al comtat de Xampanya pel seu fill pòstum, Teobald IV de Xampanya. Blanca va rebre els seus set castells a Épernay, Vertus, Sézanne, Chantemerle, Pont-sur-Seine, Nogent-sur-Seine i Méry-sur-Seine, i totes les dependències d'aquests castells a la mort del seu marit, i esdevingué així mateix regent durant els següents 21 anys. Així mateix el seu fill Teobald IV de Xampanya va esdevenir també rei de Navarra a la sense fills de Sanç VII de Navarra.

## Referències

* ↑ Arbois De Jubainville, Henry d':Essai sur les sceaux des comtes et comtesses de Champagne
# Reserva radiològica estatal de Polèsia

La Reserva radiològica estatal de Polèsia (belarús: Палескі дзяржаўны радыяцыйна-экалагічны запаведнік, rus: Полесский государственный радиационно-экологический заповедник) és una reserva natural radioecològica creada per a aïllar el territori belarús afectat per la contaminació radioactiva de l'Accident de Txornòbil. Està ubicada a la regió de Polèsia, a la frontera entre Belarús i Ucraïna, contigua a la Zona d'exclusió de Txornòbil. Té una superfície total de 216.093 ha., i va ser creada l'any 1988 amb l'objectiu d'aplicar un conjunt de mesures per a evitar l'eliminació de radionúclids fora del seu territori, estudiar l'estat de la vegetació, la vida animal, i realitzar un seguiment de la radiació ambiental així com estudis radiobiològics.

## Nuclis de població

El territori de la Reserva inclou diversos nuclis de població que van ser evacuats, i majoritàriament abandonats, on es calcula que abans de l'accident nuclear hi vivien 22.000 persones:
* Aravitxi
* Babtxin
* Bagushi
* Buda
* Chamkou
* Dzernavitxi
* Haroshkau
* Kalyban
* Kaporanka
* Kazhushki
* Lomachy
* Novakukhnaushchyna
* Novy Pakrousk
* Pasudava
* Pirki
* Rudya

## Referències

* ↑ МЧС Республики Беларусь Arxivat 2020-04-07 a Wayback Machine..
# Reserva índia Alexis Elk River 233

La Reserva índia Alexis Elk River 233 és una reserva índia a Alberta. És una de les quatre reserves sota govern de la Primera Nació Alexis Nakota Sioux.

## Referències

* ↑ «Indian and Northern Affairs Canada "Reserves/Settlements/Villages" detail». Arxivat de l'original el 2014-12-05. [Consulta: 29 novembre 2014].
# Randolph (Minnesota)

Randolph és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 318 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Randolph tenia 318 habitants, 117 habitatges, i 89 famílies. La densitat de població era de 124 habitants per km².
Dels 117 habitatges en un 38,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 23,9% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.750 $ i la renda mediana per família de 48.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.375 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 16.947 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 4,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Randolph». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Randolph». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Termocomformació

'La termocomformació en la indústria dels plàstics i el cautxú és una tècnica a la qual s'obliga una làmina calenta de polímer a adoptar la forma d'un motlle obert.
El procés consta de dues fases: l'escalfament i el conformat.
Els principals mètodes de deformació de la làmina són:
* Termoconformat al buit.
* Termoconformat mecànic.
* Termonformat a pressió.
S'utilitza per a l'elaboració d'embalatges, així com banyeres i revestiments interns per les neveres.

## Referències

* ↑ Roura i Grabulosa, Pere; Güell i Ordis, Josep Maria. «Termoconformació». A: Apunts de tecnologia de materials polímers. Girona: Universitat de Girona. Departament de Física, 2010. ISBN 978-84-8458-292-2.
* ↑ «Termocomformació». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Grau i Parés, Anna; Irazuzta i Cardús, Jordi; Irazuztae, Ignasi. «termoformat? termoformable?». Consultes lingüístiques i terminològiques. Universitat de Barcelona, s.d. Arxivat de l'original el 2017-01-16. [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ «Sección infotécnica». Arxivat de l'original el 2021-07-29. [Consulta: 22 desembre 2021].

## Bibliografia

* J.L. Throne, Understanding Thermoforming, Hanser Gardner Publications, Inc., Cincinnati OH, 1999.
* The Industrial Thermoforming Business: Review and Outlook, Plastics Custom Research Services, Advance NC, 2004.
* J.L. Throne, Technology of Thermoforming, Hanser Verlag, Múnic, 1996.
* Florian, J., Practical Thermoforming, 1996, ISBN 0824797620
* Gruenwald, G, Thermoforming: A Plastics Processing Guide, 1998, ISBN 1566766257
* Robert H. Todd, Dell K. Allen, Leo Alting, Manufacturing Processes Reference Guide, Industrial Press Inc., New York, 1994
# Repeló

Un repeló, repèl, desenemic, enemic, grell, padastre o reveixí és un tros petit de pell que s'aixeca de la carn just al costat d'una ungla de les mans, i causa dolor i molèstia. El tractament casolà consisteix primerament en no arrencar-lo ni mossegar-lo, ja que això pot fer que la pell s'esquinci i fer-lo més dolorós.
Cal tallar-lo amb cura, amb unes tisores o alicates de tall adequades.
Perquè es guareixin s'hi poden aplicar locions desinfectants locals dues o tres vegades al dia, després d'haver rentat bé la zona.

## Complicacions

Els repelons es poden infectar i causa la paroníquia, un tipus d'infecció que es produeix a la pell al voltant de les ungles. Els tractaments per a la paroniquia varien amb la gravetat, que pot incloure el remull en aigua salada calenta, l'ús de medicaments antibiòtics orals, o la punció clínica. A vegades, la paroníquia es pot complicar i es pot produir un abscés, amb canvis permanents de la forma de l'ungla o la propagació de la infecció.

## Vegeu també

* Ungla

## Referències

* ↑ «repeló». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Prevention Magazine Health Books. The Doctors Book of Home Remedies for Women: Women Doctors Reveal Over 2,000 Self-Help Tips on the Health Problems That Concern Women the Most. Bantam Books, 1 abril 1998. ISBN 9780553576931 [Consulta: 13 juliol 2011].
* ↑ Paronychia, MedLine Plus
Viccionari
# Repco

Repco, nom abreujat de Replacement Parts Company va ser un equip australià de cotxes de competició que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
Repco es va fer famós en conquerir amb Brabham els campionats del món de Fórmula 1 els anys 1966 i 1967.

## Palmarès a la F1

* Curses: 77
* Victòries: 184
* Podis: 25
* Punts: 168
* 2 Títols mundials de pilots. 1966 i 1967.
* 2 Títols mundials de constructors. 1966 i 1967.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'empresa Repco (anglès)
# Repel

Repel és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 63 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Repel era de 63 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 38 eren cases i 1 era un apartament. Dels 29 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 6 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Repel el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 28 eren actives i 9 eren inactives. De les 28 persones actives 23 estaven ocupades (12 homes i 11 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 9 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 guixaire pintor.
L'any 2000 a Repel hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Repel a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Repel a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Viccionari
# Repatriació

La repatriació és el procés de retorn d'un actiu, un element de valor simbòlic o una persona, voluntària o forçosa, al seu propietari o al seu lloc d'origen o ciutadania. El terme pot referir-se a entitats no humanes, com convertir una moneda estrangera en la moneda del propi país, així com el procés de retorn del personal militar al seu lloc d'origen després d'una guerra. També s'aplica als enviats diplomàtics, funcionaris internacionals, així com expatriats i migrants en temps de crisi internacional. Per als refugiats, sol·licitants d'asil i immigrants il·legals, la repatriació pot significar un retorn o deportació voluntària.

## Vegeu també

* Ius sanguinis
# Temporada 1949-1950 del Club Joventut Badalona

La temporada 1949-1950 va ser l'11a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial. En aquesta temporada va ser subcampió de la Copa del Generalíssim i subcampió també del XXV Campionat de Catalunya.

## Resultats
### Campionat d'Espanya - Copa del Generalíssim

El Joventut va ser finalista d'aquesta edició de la Copa del Generalíssim. A quarts de final va derrotar el GC Covadonga, de Gijón, i a semifinals va eliminar el Liceu Francès de Madrid. A la final, celebrada a Les Arenes, va perdre davant el CF Barcelona per 46 a 39.

### Campionat de Catalunya

El Joventut va ser subcampió del Campionat de Catalunya, per darrere del Barcelona.

### Altres competicions

El Joventut va guanyar la seva primera Copa General Orgaz al imposar-se al FC Barcelona per 39 a 33. També va derrotar el Barcelona a la final de la Copa Hernán (33-27), i es va guanyar el torneig Vicente Bosch en guanyar a la final al Montgat (45-44).

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
* Club Joventut Badalona: plantilla 1949-50
* Jugadors
* Marcel·lí Maneja
* Josep Brunet
* Josep Gubern
* Jaume Bassó
* Andreu Oller
* Grabulosa
* Eugeni Espiga
* Roca
* Quico Martínez
* Domènec Petit
* Julio Canals
* Gras
* Josep Massaguer
* Entrenador
* Josep Vila

## Referències

* 1 2 «XIV Campeonato de España / Copa del Generalísimo 1950» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 24 abril 2018].
* 1 2 Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta esencia del basket, 1992, p. 48-49 [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «Història. Anys 40: La Penya entra a l'elit». Penya.com. [Consulta: 1r maig 2018].
# Michel Meyer

Michel Meyer (Brussel·les, 11 de novembre de 1950 - Waterloo, 23 de maig de 2022) va ser un professor de retòrica i filosofia en la Universitat Lliure de Brussel·les.
Va publicar entre d'altres, La filosofia i les passions, Qüestions de retòrica i La insolència. En aquest darrer llibre se centra en la importància de la insolència com un reducte de la llibertat que permet sovint fer justícia quan aquesta no existix. En aquest sentit defensa que la insolència té un important paper polític.

## Referències

* Michel Meyer, La insolencia, Ensayo sobre la moral y la política, Ariel, 1996
# Paris (Arkansas)

Paris és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 3.707 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paris tenia 3.707 habitants, 1.553 habitatges, i 984 famílies. La densitat de població era de 316 habitants/km².
Dels 1.553 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 33,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.424 $ i la renda mediana per família de 32.409 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.955 $ mentre que les dones 17.015 $. La renda per capita de la població era de 14.738 $. Entorn del 15% de les famílies i el 18,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paris». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paris». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# S/2003 J 9

S/2003 J 9 és un satèl·lit irregular retrògrad de Júpiter. Va ser descobert per un equip d'astrònoms de la Universitat de Hawaii liderat per Scott S. Sheppard l'any 2003.
S/2003 J 9 té aproximadament 1 quilòmetre de diàmetre, i orbita Júpiter en una distància mitjana de 23.858 Mm en 752,839 dies, amb una inclinació de 165° respecte a l'eclíptica (165° respecte a l'equador de Júpiter), en direcció retrògrada i amb una excentricitat orbital de 0,276.
Pertany al Grup de Carme, compost per satèl·lits irregulars retrògrads que orbiten Saturn en una distància d'entre 23 i 24 Gm i amb una inclinació d'uns 165º.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/mpec/K03/K03E29.html.
* 1 2 URL de la referència: https://minorplanetcenter.net/mpec/K20/K20V19.html.
* ↑ URL de la referència: https://sites.google.com/carnegiescience.edu/sheppard/moons/jupitermoons.
* ↑ IAUC 8089: Satellites of Jupiter 7 de març de 2003 (descoberta)
* ↑ MPEC 2003-E29: S/2003 J 9, 2003 J 10, 2003 J 11, 2003 J 12; S/2003 J 1, 2003 J 6 3 d'abril de 2003 (efemèrdies)
# Joan Olivares i Alfonso

Joan Olivares i Alfonso (Otos, Vall d'Albaida, 1956) és un escriptor valencià, llicenciat en Física Teòrica i treballa de professor de matemàtiques a l'IES Josep Segrelles d'Albaida. Guanyà el premi Andròmina de narrativa el 2005. És gonomonista: dissenyador i constructor de rellotges de sol.

## Obres
### Narrativa Curta

* El sostre de palla

### Infantil

* 2002 - El llenyater del Benicadell

### Juvenil

* 1998 - El regne d'Albaríssia, Abril edicions. En col·laboració amb Antoni Espí.
* 2014 - El Gatet d'Otos, Edicions Bromera

### Novel·la

* 1998 - Dies de verema. Premi la Vall d'Albaida de narrativa eròtica
* 2000 - Vespres de sang: vint-i-quatre almuds. Premi de Novel·la Ciutat d'Alzira
* 2005 - L'estrep. Premi Andròmina de narrativa
* 2007 - Pana negra. Premi Constantí Llombart de narrativa
* 2008 - Pell de pruna. Premi la Vall d'Albaida de narrativa eròtica
* 2012 - Ultratge. Recull de narracions curtes. Editorial Tria, Barcelona
* 2014 - El metge del rei. Premi Enric Valor de Novel·la en Valencià. Edicions Bromera.

### Altres

* 1998 - Rellotges i calendaris solars a la Vall d'Albaida

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Alicante, VEU Revista cultural de la Universitat d'Alacant. Universidad de. «L'Aula Literària de la UA reprèn el cicle Escriure El País». veu.ua.es. [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «Premis Literaris Ciutat de València. Guanyadors». Bromera.com. [Consulta: març 2016].

## Enllaços externs

* Obres de Joan Olivares Arxivat 2013-10-31 a Wayback Machine.
* Rellotge solar dissenyat per Joan Olivares
# Plantador

Un plantador és una eina agrícola manual utilitzada per a fer forats dins la terra i posar-hi llavors, plantes o bulbs.
Abans estaven fets de fusta i actualment són de metall o de plàstic.
La forma més habitual és la cònica amb un mànec formant un angle de 45 graus aproximadament.
També n'hi ha que són com petites pales.
Per a plantar amb el plantador es fa un forat a la terra presionant amb la punta de l'eina i ,si la terra no està massa seca, es mantindrà el forat per a poder deixar la llavor, ubicar les arrels de la planta o deixar-hi una part vegetativa.
Únicament per a plantar bulbs o altres estructures similars el plantador disposa de dues peces mòbils que un cop col·locat el bulb dins del planador s'introdueixen en la terra i fan el forat al mateix temps que deixen el bulb enterrat.
Viccionari