OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roque Sevilla

Roque Simón Sevilla Larrea (Quito, 16 de juliol de 1947), és un economista, empresari, ambientalista i polític equatorià, és President del "Grupo Futuro" que aglutina diverses empreses que van des de Turisme, Assegurances, etc. Va ser regidor de Quito i entre 1998 i 2000, Alcalde Metropolità de Quito.

## Biografia

Va realitzar els seus estudis al Col·legi Cardenal Spellman i després al Col·legi Alemán.
Va estudiar Economia a la Pontificia Universidad Católica del Ecuador, obtenint el títol d'economista el 1984.
Té un Mestratge en Administració Pública a l'Escola de Govern John F. Kennedy de la Universitat Harvard.
En 1976, va crear la "Fundación Natura".
El 1991, va ser designat Director del Fons Mundial per la Natura (WWF) dels Estats Units.
El 1997, va ser nomenat membre del Directori del Fons Mundial per la Natura Internacional (WWF-I).
Va ser regidor del Districte Metropolità de Quito, el 1992.
Va ser assembleista constituent en 1998, i després Alcalde Metropolità de Quito fins a l'any 2000.
El 2012, va ser construït i va inaugurar l'hotel ecològic de luxe "Mashpi Lodge" al profund del bosc del Chocó, un bosc ennuvolat als Andes, 100 km al nord-oest de Quito.

## Referències

* ↑ «Un ecologista quiere ser concejal» (en castellà). Hoy, 01-05-1992. Arxivat de l'original el 2017-03-29. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ «Roque Sevilla CEO Metropolitan Touring» (en castellà), 29-02-2012. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ «Roque Sevilla: 'En Quito hay la sensación de que no tenemos un liderazgo'» (en castellà). Diario El Comercio. Grupo El Comercio, 13-05-2012. [Consulta: 15 març 2023].
* ↑ «La historia de Mashpi Lodge» (en castellà). Mashpilodge.com. [Consulta: 15 març 2023].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (castellà)
# Roberto Mosquera i Castell

Roberto Mosquera i Castell és un escriptor nascut a Palma (Mallorca) l'any 1958. Des de 1974 resideix a Madrid, on exerceix la professió d'arquitecte. És autor dels llibres de poesia Tratado de los sentidos (1982) i El lugar ausente (1999). Com a crític literari ha publicat els assajos Llorenç Villalonga polemista (2005, en col·laboració amb Antoni Nadal), L'àngel adolescent. Vida i poesia de Bartomeu Rosselló-Pòrcel (2008), Rosselló-Pòrcel: Vida i poesia (2013) i Mots, drings, sons: Iniciació a la poesia de Bartomeu Fiol (2014, en col·laboració amb Antoni Nadal) i Kafka. El abismo de la literatura (2021). És autor del pròleg i la selecció de l'antologia poètica de Rosselló-Pòrcel Tempestat de flama (2012).

## Referències

* ↑ Llibres de l'autor a www.todostuslibros.com
# Roberto Miranda

Roberto Lopes de Miranda, conegut com a Roberto, (31 de juliol de 1944) és un exfutbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1970.

## Referències

* ↑ Roberto Miranda Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1970» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Colibrí amazília de capell violaci

El colibrí amazília de capell violaci (Amazilia violiceps) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita garrigues i vegetació oberta, principalment a Mèxic, des del nord de Sonora, sud d'Arizona, sud-oest de Nou Mèxic i oest de l'estat de Chihuahua cap al sud fins a l'estat d'Hidalgo, l'estat de Puebla, Oaxaca i Chiapas.
# Districte de Sainte-Menehould

El districte de Sainte-Menehould és un dels cinc districtes amb què es divideix el departament francès del Marne, a la regió del Gran Est. Té 3 cantons i 67 municipis i el cap del districte és la sotsprefectura de Sainte-Menehould.

## Cantons

cantó de Givry-en-Argonne - cantó de Sainte-Menehould - cantó de Ville-sur-Tourbe

## Vegeu també

* Cantons del Marne
# Contraalmirall

Contraalmirall és un grau militar dels oficials de l'Armada, equivalent a General de Brigada a l'Exèrcit de terra i les Forces aèries. És un grau d'oficial general que està per sobre de capità de navili, i immediatament per sota del grau de vicealmirall. A Espanya, les divises de contraalmirall són un entorxat i damunt seu, un galó de 14 mil·límetres. A l'Armada Argentina els contraalmiralls porten un galó de 28 mm i un galó de 14 mm. A la Marina dels Estats Units existeixen dos graus de contraalmirall: Rear Admiral-lower half (un estel), equivalent al grau O-6 de l'OTAN, i Rear Admiral (dos estels) equivalent al grau O-7 de l'OTAN. A Xile, els contraalmiralls porten galons daurats en la bocamàniga, un galó de 45 mm i un galó de 16 mm i sobre ells un estel daurat. A l'Armada peruana, els contraalmiralls porten 2 sols daurats i per damunt d'ells una ancora daurada. A Panamà, porten un galó de 28 mm, un galó de 14 mm i un estel de cinc puntes.
El terme deriva del francès contre-amiral.
Els graus de l'almirallat en l'Armada Espanyola són:
* Contraalmirall
* Vicealmirall
* Almirall
* Almirall general
* Capità general de l'Armada

## Referències

* ↑ Oxford English Dictionary. counter-admiral, n. Second edition, 1989; online version June 2011. <http://www.oed.com/view/Entry/42655>; accessed 22 June 2011.
# Pisaster giganteus

Pisaster giganteus és una espècie d'equinoderm asteroïdeu de l'ordre dels forcipulàtides. És una estrella de grans dimensions que viu a la costa occidental de l'Amèrica del Nord, des del sud de Califòrnia a la Colúmbia Britànica. Viu en zones marines rocoses i s'alimenta de mol·luscs. Pot arribar a fer 61 cm de diàmetre. El seu color varia des del marró a vermell o porpra.

## Reproducció i regeneració

Pon ous petits i el seu esperma conté caps esfèrics. Un cop neixen les larves tenen simetria bilateral. Els adults tenen simetria pentaradial.

## Fonts

* Aquarius Aquarium Institute: Giant Sea Star Arxivat 2007-08-20 a Wayback Machine.
* Landenberger, Donald E. "Studies on Selective Feeding in the Pacific Starfish Pisaster in Southern California." Ecology, Vol. 49, No. 6 (Nov., 1968), pp. 1062-1075. Online. March 3, 2008.
* Taxonomicon

## Referències

* ↑ «Classification of Souther California Sea Stars». [Consulta: 12 abril 2012].
# Placa senil

Les plaques senils (també conegudes com a plaques neurítiques, druses senils i druses del cervell) són dipòsits extracel·lulars de beta amiloide en la substància grisa del cervell. Les estructures neuronals degeneratives i una abundància de micròglia i astròcits poden estar associades amb els dipòsits de les plaques senils. Aquests dipòsits també poden ser un subproducte de la senectut (envelliment). No obstant això, un gran nombre de plaques senils i cabdells neurofibril·lars són trets característics de la malaltia d'Alzheimer. Les neurites anormals en les plaques senils es componen principalment de filaments helicoidals aparellats, un component dels cabdells neurofibril·lars. Les plaques són variables en forma i grandària, però tenen de mida mitjana 50 micres. En la malaltia d'Alzheimer estan compostes principalment per pèptids beta amiloides. Aquests polipèptids tendeixen a agregar-se i es creu que són neurotòxics.

## Referències

* ↑ Cras P, Kawai M, Lowery D, Gonzalez-DeWhitt P, Greenberg B, Perry G «Senile plaque neurites in Alzheimer disease accumulate amyloid precursor protein». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 88, 17, 01-09-1991, pàg. 7552–6. DOI: 10.1073/pnas.88.17.7552. PMC: 52339. PMID: 1652752.
* ↑ Purves, Dale; Augustine, George J.; Fitzpatrick, David; Hall, William C.; LaManita, Anthony-Samuel; White, Leonard E.; Mooney, Richard D.; Platt, Michael L. Neuroscience. 5th. Sunderland, MA: Sinauer Associates, 2012, p. 713. ISBN 978-0-87893-695-3.
* ↑ «Ultrastructure and biochemical composition of paired helical filaments in corticobasal degeneration». The American Journal of Pathology, 145, 6, 01-12-1994, pàg. 1496–508. PMC: 1887493. PMID: 7992852.
* ↑ «Statistische Untersuchungen über die senilen Drusen im menschlichen Gehirn / Thesen». Berlin, Germany: Neuropathologische Abteilung, 1976. Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 25 octubre 2015].
# Loís Alibèrt

Loís Alibèrt (Bram, Lauraguès, 12 d'octubre de 1884 - Montpeller, 16 d'abril de 1959) fou un lingüista i gramàtic occità. Es dedicà a la restauració i la normalització de la llengua occitana moderna, sobre la base deixada per Antonin Perbosc i Prospèr Estieu. Fou secretari general de la Societat d'Estudis Occitans, creada a Tolosa el 1930, i seguí de prop els mètodes de l'Institut d'Estudis Catalans. El 1935 l'Oficina de Relacions Meridionals de la Generalitat de Catalunya li publicà a Barcelona la Gramatica occitana segon los parlars lengadocians, dedicada exclusivament als parlars llenguadocians, la qual fou la base per a la depuració de la resta dels dialectes occitans.
Així establia la norma clàssica occitana que avui és el sistema normatiu més general de l'occità. Fou "col·laborador" del règim Pétainista i va ser condemnat per la justícia francesa juntament amb sa muller després de l'alliberament de França. Emprengué el camí cap a la creació d'una llengua literària comuna, assolida parcialment, després de la Segona Guerra Mundial, pel nou Institut d'Estudis Occitans, continuador de la Societat. Consagrà la maduresa a aplegar materials per a un diccionari occità, destinat a posar fi a la fragmentació dialectal escrita i a la francesització del vocabulari, de l'ortografia i de la sintaxi. Morí abans d'acabar aquella obra, que fou publicada pòstumament (Dictionnaire occitan-français, 1965).
Segons Joan Coromines: «La Gramàtica occitana segons els parlars llenguadocians és una obra substancial i cabdal per a l'elaboració de la norma escrita de l'occità modern; la qual és majoritària avui mateix. Fou escrita pel farmacèutic i lingüista audenc Loís Alibèrt, admirador de la tasca duta a terme per Pompeu Fabra».

## Vegeu també

* Consell de la Llengua Occitana
* Occitània 1900-1940
* Occitània sota el règim de Vichèi

## Referències

* ↑ Manuel Alquézar, La correspondència entre Loïs Alibert i Josep Carbonell i Gener (1992), p. 45

## Bibliografia

* Gramatica occitana segon los parlars lengadocians, 1935-1937
* Les troubadours de l'Aude, 1941 (Revista Pyrénées n° 2)
* Origine et destin de la langue d'Oc, 1942 (Cahiers du Sud)
* Tèrra d'Òc, 1908-1930
* Sur quelques toponymes catalano-occitans dans l'Aude, 1956 (Revue internationale d'onomastique n° 2)
* Toponymes de l'Aude, 1957 (Revue internationale d'onomastique n° 4)
* Sept élégies de Tibulle traduites en languedocien, 1928
* Dictionnaire occitan-français d'après les parlers languedociens, 1966 (pòstum)

## Enllaços externs

* Louis Alibert : Dictionnaire occitan - français en línia
* Gramatica occitana segon los parlars lengadocians - Introducció: marc geogràfic i origen dels mots occitans
* Louis Alibert : Lexique français-occitan des gallicismes corrigés
* Loís Alibèrt al lloc Montpelhièr l'occitana
* Ressenya de la Gramatica occitana, segona edició, per Xavier Lamuela
# Bouhlou (Marroc)

Bouhlou (en àrab بوحلو, Būḥlū; en amazic ⴱⵓⵃⵍⵓ) és una comuna rural de la província de Taza, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.748 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Caenoplana coerulea

Caenoplana coerulea és una espècie de planària terrestre. És nadiua de l'est d'Austràlia. Tanmateix, aquesta espècie fou introduïda accidentalment a Nova Zelanda, els EUA, incloent Califòrnia, Florida, Geòrgia, Texas, Carolina del Sud, Iowa. A més, s'ha trobat recentment a l'Argentina, el Regne Unit, França, i Espanya (Madrid, Catalunya, entre d'altres).
L'espècie generalment es troba a jardins suburbans d'Austràlia però també a hivernacles i botigues de jardineria als països on ha estat introduïda accidentalment.

## Referències

* ↑ Winsor, L. 1998. "The Australian terrestrial flatworm fauna (Tricladida: Terricola)". Pedobiologia 42:457-463.
* ↑ Luis-Negrete, L.H., Brusa, F. and Winsor, L., 2011. "The blue land planarian Caenoplana coerulea, an invader in Argentina". Revista Mexicana de Biodiversidad 82: 287-291.
* ↑ Ogren, R. E. 1989. "Redescription and a new name for the blue land planarian Geoplana vaga Hyman now considered conspecific with Caenoplana coerulea Moseley from Australia (Turbellaria: Tricladida: Geoplanidae)". Journal Pennsylvania Academy of Sciences 63:135-142.
* ↑ Winsor, L., P. M. Johns and G. M. Barker. 2004. "Terrestrial planarians (Platyhelminthes: Tricladida: Terricola) predaceous on terrestrial gastropods". In Natural Enemies of Terrestrial Molluscs, G. M. Barker (ed.). CAB International, London. p.227-278.
* ↑ Biodiversidad Virtual
* http://cms.jcu.edu.au/discovernature/misc/JCUDEV_015419 Arxivat 2010-01-23 a Wayback Machine.
* http://ctd.mdibl.org/detail.go?type=taxon&acc=69519#top
* http://course.wilkes.edu/REOgren/discuss/msgReader$22?d=6&m=8&amp;amp;mode=topic&y=2005 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Bouře

Bouře (txec) - en català, literalment, «la tempesta»), op. 40, és una òpera en tres actes composta el 1893 per Zdeněk Fibich sobre un llibret de Jaroslav Vrchlický, basat en La tempesta de William Shakespeare. Es va estrenar l'1 de març de 1895 al Teatre Nacional de Praga.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. [Consulta: 25 maig 2018].
# Bufo lughensis

Bufo lughensis és una espècie d'amfibi que viu a Etiòpia, Kenya, Somàlia, el Sudan i, possiblement també, a Uganda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Balletto, E., Lanza, B., Largen, M. & Lötters, S. 2004. Bufo lughensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Blau marí

Blau marí, blau ultramar o blau ultramarí és el nom donat als pigments utilitzats per obtenir el color del mateix nom. És una tonalitat del blau especialment fosca que usualment es confon amb el negre quan es parla de la roba.

## Origen

El blau marí té aquest nom perquè va començar a utilitzar-lo els mariners de la marina Reial Britànica el 1748 i posteriorment va ésser adoptat per altres forces navals del món.
En la cultura occidental contemporània, el blau marí per la indumentària és considerat un color conservador i apropiat per als vestits de negocis. El blau marí també és el color universal per les jaquetes americanes i és el color preferit pels vestits.

## Referències

* ↑ Meier, A. C. «Colonialism Created Navy Blue» (en anglès). JSTOR Daily, 25 maig 2019. [Consulta: 24 octubre 2021].

## Vegeu també

* Llista de colors
# Blau reial

El blau reial és alhora una ombra brillant i una ombra fosca del blau atzur. Es diu que va ser creat per moliners a Rode, al Somerset (Anglaterra) per un consorci que va guanyar un concurs per a fer un vestit per a la Reina Carlota, consort del Rei Jordi III.

## Lluentor

Tradicionalment, els diccionaris defineixen el blau real com un blau de profund a fosc, sovint amb un tint morat o feble vermellós. El diccionari anglès d'Oxford el defineix com un "blau viu profund".
Cap als anys 1950, moltes persones van començar a pensar en el blau reial com una color més brillant, i és aquesta color més brillant el que es va triar com a color web "blau reial" (les colors web quan es van formular el 1987 van ser originalment conegudes com a colors #X11). El Consorci de la World Wide Web va designar la paraula clau "royalblue" per a aquesta color molt més brillant, en comptes de la versió més fosca tradicional del blau reial.

## Variacions
### Blau  reina

El blau reina és un mig to de blau reial.
El primer ús registrat del blau reina com a nom de color en anglès va ser el 1926. Abans, a comptar del 1661, aquesta color s'havia anomenat blau de la reina.

## Vegeu també

* Blau de cobalt
* Blau marí
* Atzur

## Referències

* ↑ «The Origin of Royal Blue». Rode History Internet-ink, 18-08-2011. [Consulta: 12 febrer 2011].
* ↑ "royal, adj. and n." OED Online. Oxford University Press, December 2016. Web. 3 March 2017.
* ↑ Maerz and Paul A Dictionary of Color New York: 1930 McGraw-Hill Page 201; Color Sample of Queen Blue: Page 95 Plate 36 Color Sample B8
# Brauli Sunyer

Brauli Sunyer (La Pobla de Massaluca, ? - Lleida, 21 de setembre de 1667) va ser un religiós català, bisbe de Vic (1663-1664) i de Lleida (1665-1667).
Natural de la Pobla de Massaluca. Va ser doctor en Decrets. Primerament va exercir diversos càrrecs a la Catedral de Tarragona. Entre 1650 i 1653 va ser tresorer de la Seu de Tarragona, a més d'exercir com assessor el 1651. El 1654 esdevé canonge del capítol. També va ser canceller de competències de Catalunya.
El 1653 es preconitzat i va prendre possessió del bisbat de Vic el 5 de juny. Durant el seu mandat, segons Salarich, va començar a tenir ressò a la diòcesi el dogma de la Immaculada Concepció. A més, el bisbe també va concedir que es poguessin recollir almoines per al Miracle de la llum de la ciutat de Manresa. Amb tot, ben aviat va ser traslladat de seu, preconitzat pel bisbat de Lleida el 25 de desembre de 1664. De fet, al Concili de Tarragona de 1664, assisteix com a bisbe de Vic i electe de Lleida, tanmateix, no va prendre possessió del bisbat fins al 12 de febrer de 1665. Val a dir que en aquell moment a Lleida hi havia perill de pesta.
Va morir dos anys després, el 21 de setembre de 1667 al Palau Episcopal de Lleida.

## Referències

* 1 2 3 4 Villanueva, Jaime. Viage literario a las iglesias de España (en castellà). València: Imprenta de Oliveres, 1821, p. 114.
* ↑ Companys Farrerons, Isabel. La Casa del General de Tarragona: notes històriques sobre els edificis, els diputats locals i els altres oficials de la Generalitat de Catalunya a Tarragona. Tarragona: Arola i Ajuntament de Tarragona, 2006, p. 224-226.
* 1 2 Salarich i Verdaguer, Joaquim. Efemèrides vigatanas. Vic: Estampa de Ramon Anglada, 1882, p. 47.
* ↑ Baraut, Cebrià. Santa Maria del Miracle. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2001, p. 98.
* 1 2 Sainz de Baranda, Pedro. España Sagrada (en castellà). Madrid: Reial Acadèmia de la Història, 1850, p. 118.
* ↑ Viola González, Ramiro. «Mons. Brauli Sunyer». Bisbat de Lleida. [Consulta: 20 juliol 2022].
* ↑ Esteve i Perendreu, Francesc. El col·legi universitari de l'Assumpció de Santa Maria de Lleida (segles XIV-XIX). Lleida: Universitat de Lleida, 2010, p. 77.
# Burnsville (Mississipi)

Burnsville és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2016 té una població de 1.152 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burnsville tenia 1.034 habitants, 412 habitatges, i 285 famílies. La densitat de població era de 84 habitants per km².
Dels 412 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,1% hi vivien parelles casades, en un 17,2% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.083 $ i la renda mediana per família de 27.679 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.523 $ mentre que les dones 18.333 $. La renda per capita de la població era de 12.359 $. Entorn del 23,5% de les famílies i el 27,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Data USA Burnsville» (en anglès). Data USA, 07-12-2016. [Consulta: 7 desembre 2016].
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burnsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burnsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Burnt Store Marina

Burnt Store Marina és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.271 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burnt Store Marina tenia 1.271 habitants, 672 habitatges, i 534 famílies. La densitat de població era de 402,2 habitants per km².
Dels 672 habitatges en un 2,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,3% hi vivien parelles casades, en un 0,7% dones solteres, i en un 20,4% no eren unitats familiars. En el 17,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 1,9% tenia menys de 18 anys, un 0,6% entre 18 i 24, un 4,2% entre 25 i 44, un 51,5% de 45 a 60 i un 41,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 63 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.786 $ i la renda mediana per família de 68.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.750 $ mentre que les dones 17.163 $. La renda per capita de la població era de 46.050 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burnt Store Marina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burnt Store Marina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Brothers in Arms DS

Brothers in Arms DS és un videojoc per la Nintendo DS, desenvolupat per Gearbox Software i Gameloft, i publicat per Ubisoft. És part de la saga de videojocs establerta per Gearbox que va començar a Brothers in Arms: Road to Hill 30.
El videojoc és el primer de la saga llançat per una consola de Nintendo, el Brothers in Arms: Double Time per la Wii en serà el segon.

## Jugabilitat

Brothers in Arms DS és d'acció en tercera persona que s'ubica en l'època de la Segona Guerra Mundial. Hi ha 13 missions en 3 campanyes a Tunísia, Normandia i Ardennes. El videojoc es pot jugar en mode multijugador fins a 4 jugadors.

## Referències

* ↑ Brothers in Arms DS anunciat
* ↑ Brothers in Arms oficialment anunciat per la Wii i la DS

## Enllaços externs

* (anglès) Lloc web oficial als EUA
# CaixaForum Lleida

CaixaForum Lleida és un centre cultural de la Fundació la Caixa situat a l'antic Cinema Vinyes de Lleida des del 1989. Disposa d'una sala d'exposicions, un auditori amb una capacitat de 226 places i dues sales polivalents amb 50 places cadascuna.

## Enllaços externs

* «CaixaForum Lleida».
# CaixaForum Palma

CaixaForum Palma és un centre cultural de la Fundació La Caixa, situat al Grand Hotel de Palma.

## Exposicions principals

Des del 1993, el centre ha ofert diverses exposicions temporals, entre les quals destaquen:
* Art i mite. Els déus del Prado (2019)
* Disney. L'art d'explicar històries (2019)
* Robert Capa en color (2020)
* H. Anglada-Camarasa (2020)
* Blau. El color del modernisme (2020)
* Non finito. L'art de l'inacabat (2021)
* Pixar. Construint personatges (2021)
* Hermen Anglada-Camarasa i Joaquim Mir a Mallorca (2022)

## Referències

* ↑ «Robert Capa en color». Caixa Forum Palma.
* ↑ «Una revisió pictòrica de la Col·lecció “la Caixa”». Caixa Forum Palma.
* ↑ «Blau. El color del modernisme». Caixa Forum Palma.
* ↑ «Non finito. L'art de l'inacabat». Caixa Forum Palma.
* ↑ «Hermen Anglada-Camarasa i Joaquim Mir a Mallorca». Caixa Forum Palma.

## Enllaços externs

* «CaixaForum Palma».