OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# George Novack

George Novack (Boston, 1905 - 1992) va ser un filòsof, historiador i polític comunista estatunidenc.
Va néixer en el si d'una família jueva procedent de l'Europa Oriental. Establert a Nova York, fou arran de la Gran Depressió que s'interessà pel moviment comunista. El 1932 participà en el Comitè Nacional per la Defensa de Presoners Polítics, i el 1933 ingressà en la trotskista Communist League of America. Fou secretari del Comitè Americà en Defensa de Lev Trockij (1937-1940). El 1938 participà en la refundació del trotskisme estatunidenc en el Socialist Workers Party (SWP) en el qual continuà la resta de la seua vida, i del qual fou membre del Comitè Nacional entre 1940 i 1973. El 1941 assumí la secretaria del Comitè de Defensa dels Drets Civils, que es va fer càrrec de la campanya de suport pels 18 membres de l'SWP jutjats per sedició a Minneàpolis per la seva campanya de derrotisme revolucionari. El 1950 deixà la secretaria del Comitè de Defensa dels Drets Civils. Més tard, entre 1965 i 1974, fou editor associat de l'International Socialist Review. Sota el seu nom o el pseudònim William F. Warde realitzà nombroses contribucions a les publicacions teòriques del SWP, especialment interessat per la història dels Estats Units i la divulgació de la filosofia marxista.

## Obres

* An Introduction to the Logic of Marxism (com a William F. Warde, Pioneer Publishers: New York, 1942)
* The Origins of Materialism (Merit Publishers: New York, 1965)
* Empiricism and Its Evolution (Merit, 1968)
* Democracy and Revolution (Pathfinder, 1971)
* Understanding History (Pathfinder, 1972)
* Humanism and Socialism (Pathfinder, 1973)
* Pragmatism Versus Marxism (Pathfinder, 1975)
* Polemics in Marxist Philosophy (Pathfinder, 1978)

## Referències

* ↑ «George Novack». Enciclopèdia del marxisme.

## Enllaços externs

* George Novack (català) a Marxists Internet Archive (MIA) (amb llicència GFDL).
# Sarcoma d'Ewing

El sarcoma d'Ewing (Ewing's sarcoma) és un càncer, és una malaltia rara que afecta els ossos (sarcoma ossi) o afectar els teixits biològics tous (sarcoma de teixits tous). Els símptomes poden incloure inflor i dolor al lloc del tumor, febre i fractura. Les zones més comunes on comença són les cames, la pelvis i la paret toràcica. En aproximadament el 25% dels casos, el càncer ja s'ha estès a altres parts del cos en el moment del diagnòstic. Les complicacions poden incloure un embassament pleural o paraplegia.
Es desconeix la causa del sarcoma d'Ewing. La majoria dels casos semblen ocórrer aleatòriament. De vegades s'agrupa amb els tumors neuroectodèrmics primitius, en una categoria coneguda com a família de tumors d'Ewing. El mecanisme subjacent sovint implica un canvi genètic conegut com a translocació recíproca. El diagnòstic es basa en la biòpsia del tumor.
El tractament sovint inclou quimioteràpia, radioteràpia, cirurgia i trasplantament de cèl·lules mare. S'està estudiant la teràpia dirigida i la immunoteràpia. La supervivència a cinc anys és aproximadament del 70%. No obstant això, hi ha diversos factors que afecten aquesta estimació.
James Ewing (1866–1943) va ser el primer a descriure aquest tumor diferenciant-lo del limfoma.

## Causes

El bescanvi genètic entre cromosomes pot causar que les cèl·lules esdevinguin canceroses. El sarcoma d'Ewing és el resultat de la translocació entre els cromosomes 11 i 22 els quals fonen el gen EWS del cromosoma 22 amb el gen FLI1 del cromosoma 11.

## Símptomes

Els més comuns són el dolor localitzat i inflamació però que en els ossos pot ser no visible.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ewing Sarcoma Treatment» (en anglès), 25-01-2019. [Consulta: 3 febrer 2019].
* 1 2 3 4 «Ewing Sarcoma Treatment» (en anglès), 31-01-2019. [Consulta: 4 febrer 2019].
* 1 2 3 4 «Ewing Sarcoma», 2013. [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ «Ewing's sarcoma». [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ «The Classic: Diffuse endothelioma of bone. Proceedings of the New York Pathological Society. 1921;12:17». Clinical Orthopaedics and Related Research, 450, 01-09-2006, pàg. 25–7. DOI: 10.1097/01.blo.0000229311.36007.c7. PMID: 16951641.
* ↑ See http://www.bcrt.org.uk/bci_symptoms_of_ewings_sarcoma.php Arxivat 2013-01-30 a Wayback Machine.
* 20. Bone Tumors - Differential diagnosis Arxivat 2010-03-29 a Wayback Machine.. Henk Jan van der Woude and Robin Smithuis.Radiology department of the Onze Lieve Vrouwe Gasthuis, Amsterdam and the Rijnland hospital,Leiderdorp,the Netherlands.

## Enllaços externs

* «Sarcoma d'Ewing». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
* Cancer.Net: Ewing Family of Tumors, Childhood Arxivat 2008-03-25 a Wayback Machine.
* Ewing family of tumors Arxivat 2009-05-10 a Wayback Machine. entry in the public domain NCI Dictionary of Cancer Terms
# Diagnòstic prenatal

El diagnòstic prenatal és l'anàlisi genètica de l'individu abans del naixement, el que permet detectar precoçment moltes malalties hereditàries. S'aconsella en determinats casos; com ara l'edat materna avançada, consanguinitat dels progenitors, si són família, historial familiar amb anomalies genètiques i incidència de malalties o medicacions durant l'embaràs. Es detecta mitjançant la investigació dels antecedents personals i familiars, de les característiques personals de salut actuals, i de les ecografies i les analítiques que es fan a la dona durant l'embaràs.

## Referències

* ↑ Diagnóstico prenatal. Genética. Ecografía. Bioquímica. Medicina fetal. J.M. Carrera. Editorial Salvat. (1987) ASIN: B00J8PJ14E
* ↑ Manual de Diagnostico Prenatal y Medicina Fetal. Henrion R; Dumez ;Aubry J P Elsevier (1990). ISBN 8431105135, ISBN 978-8431105136
* ↑ Wachtel, SS; Shulman, LP; Sammons, D «Fetal cells in maternal blood.». Clinical genetics, 59, 2, 01-02-2001, pàg. 74–9. DOI: 10.1034/j.1399-0004.2001.590202.x. PMID: 11260204.

## Enllaços externs

* Pregnancy and Prenatal Testing – Lab Tests Online
* Our Bodies Ourselves chapter on Prenatal Testing and Disability Rights Arxivat 2012-05-20 a Wayback Machine.
* Calculator – for Bayesian probabilities in twin pregnancies after positive test for Down Syndrome.
# Zàrax

Zàrax (en grec antic Ζάραξ o Ζάρηξ) era una ciutat de la costa oriental de Lacònia, situada en un promontori que era la prolongació del mont Zarax. Es trobava a uns 100 estadis d'Epidaure Limera, i tenia un bon port.
Va ser ocupada, com Pràsies i altres ciutats d'aquella costa per Argos a la segona meitat del segle iv aC durant la supremacia macedònica, i segurament per aquesta raó la va destruir Cleònim, fill de Cleòmenes II, desastre del que no es va recuperar. August la va declarar una de les ciutats de l'Eleutero-Lacònia. Quan la va visitar Pausànies només restava un temple d'Apol·lo al port.
Actualment es diu Hiéaka i en queden algunes restes de l'antiga ciutat. El cap encara es diu Zarax.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Zarax». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 desembre 2020].
Viccionari
# Pont medieval d'Oix

El Pont medieval d'Oix és una obra del municipi de Montagut i Oix (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest pont servia per travessar les aigües de la riera de la Vall del Bac. El pont és d'origen medieval. Al pont hi ha un cartell que diu: “Pont medieval, que segons diu la llegenda, utilitzava el senyor de la La Quera de Talaixà, el baró, per fer ús del dret de cuixa a donzelles del veïnat de Santa Bàrbara de Pruneres.”

## Referències

* ↑ «Pont medieval d'Oix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2015].
* ↑ «El pont d'Oix». http://lagarrotxa.net/. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2015. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Josip Vidmar

Josip Vidmar (Ljubljana, 14 d'octubre de 1895 - 11 d'abril de 1992) va ser un notable crític literari, assagista i polític eslovè. De 1944 a 1946 va ser president del Comitè d'Alliberament Nacional Eslovè, el parlament eslovè temporal. De 1952 a 1976 va ser president de l'Acadèmia Eslovena de Ciències i Arts, i de 1950 a 1964 en va ser el cap de l'Institut de Literatura.

## Biografia

Vidmar va néixer a Ljubljana, en el si d'una família progressista de classe mitjana. Josip tenia un germà gran, Milan Vidmar, un notable enginyer, jugador d'escacs i escriptor. La seva germana Meta Vidmar va estudiar amb la coreògrafa Mary Wigman a Dresden i en tornar a Ljubljana el 1930 va establir-hi la primera escola de dansa moderna a Eslovènia.
En l'època en què a l'antic litoral austrohongarès, que havia estat cedit pel Regne Unit a Itàlia, gran part dels eslovens estaven sotmesos a una violenta italianització, Vidmar també es va oposar als intents serbis de iugoslavització dels eslovens que vivien al Regne de Iugoslàvia (1918-1941). Va assolir protagonisme amb els seus assaigs crítics sobre literatura i política, inclòs el seu assaig de 1932 Kulturni problem slovenstva.
Durant l'ocupació feixista italiana del territori eslovè (més tard annexat a Itàlia com a província de Ljubljana), el Front Antiimperialista (més tard reanomenat com a Front d'Alliberament del Poble Eslovè) es va fundar a la casa de Vidmar a Rožna Dolina el 26 d'abril de 1941. En l'actualitat hi ha un monument commemoratiu davant de la casa. Vidmar va exercir com a president formal de l'organització antifeixista fins al final de la Segona Guerra Mundial.
Vidmar va ser president de la Cambra Federal Iugoslava dels Pobles (més tard Cambra de Repúbliques i Províncies). Va ser amic íntim de l'escriptor croat Miroslav Krleža. Va tenir molta influència a Eslovènia des de mitjans dels anys 1950 fins a mitjans dels 1970 en les polítiques culturals del règim titista.
Vidmar va traduir obres del rus, francès, italià, alemany, txec, croat i serbi a l'eslovè, sobretot obres de teatre de dramaturgs com Aleksey Arbúzov, Nikolai Gógol, Aleksandr Griboiédevv, Miroslav Krleža, Molière, Branislav Nušić, Aleksandr Puixkin, Aleksey Tolstoi i altres autors.

## Referències

* ↑ Ferenc, Tone. 1987. Ljudska oblast na Slovenskem 1941-1945, vol. 1. Ljubljana: Borec, p. 8.
* ↑ Valenčič, Vlado. 1989. Zgodovina ljubljanskih uličnih imen. Ljubljana: Zgodovinski arhiv, p. 236.
* ↑ Rutar, Miloš. 1986. Sodelovati in zmagati: slovenski športniki v NOB. Ljubljana: Borec, p. 22.
# Germana

Una germana és una dona o una nena que comparteix pares o pares amb un altre individu; una germana femenina. L'homòleg masculí és un germà. Tot i que el terme normalment es refereix a una relació familiar, de vegades s'utilitza de manera entranyable per referir-se a relacions no familiars. Una germana plena és un familiar de primer grau.

## Referències

* ↑ «Definition of sister in English». Oxford Dictionaries. Arxivat de l'original el May 24, 2019. [Consulta: 24 maig 2019].
* ↑ Mufwene, Salikoko S. "The pragmatics of kinship terms in Kituba." (1988): 441–454.
# Doda

El Doda o Stod River és un riu de Jammu i Caixmir sota administració de l'Índia. Corre també per l'estat de Ladakh. El naixement del riu és la glacera Drang Drung al Pensi La.
El riu corre per la vall de Padum i s'uneix al riu Tsarap per formar el riu més gran anomenat Zanskar.

## Referències

* ↑ Trekking in the Himalayas. Roli Books, 2002, 2002, p. -140. ISBN 9788174361066.
* ↑ «Stod a tributary of Zanskar river». tourisminjammukashmir. Arxivat de l'original el 2012-07-24.
* ↑ Footprint India Footprint India Handbook. Footprint, 2004, 2004, p. -532. ISBN 9781904777007.
* ↑ Janet Rizvi. Ladakh: crossroads of high Asia. Oxford University Press, 1996, 1996, p. 30–. ISBN 9780195640168.
* ↑ Kim Gutschow. Being a Buddhist Nun: The Struggle for Enlightenment in the Himalayas. Harvard University Press, 2004, 2004, p. -40. ISBN 9780674012875.
# Sd.Kfz. 221

El Leichter Panzerspähwagen (Mg) Sd. Kfz. 221 fou un vehicle blindat lleuger utilitzat per la Wehrmacht alemanya durant la Segona Guerra Mundial.

## Desenvolupament

El Sd. Kfz. 221 va ser dissenyat el 1934 com a vehicle blindat lleuger de reconeixement. Estava basat en el xassís del Horch 108, un tot terreny militar, al qual se li va afegir un blindatge de 8 mm capaç de protegir contra foc d'armes lleugeres, metralla i fins i tot canonades de poc calibre; i una torreta.
Fou utilitzat per les esquadres de reconeixement de les divisions Panzer, molt eficaçment a les zones amb una bona xarxa de carreteres. Aquest vehicle, però, degut a la seva pobra capacitat camp a través, no era eficaç a zones com Rússia o el nord d'Àfrica. Aquest problema va fer que el vehicle fos substituït gradualment pels semierugues Sd.Kfz. 250.

## Variants
### - Leichter Panzerspähwagen (2 cm) Sd.Kfz. 222

El Sd.Kfz. 222 està basat en el mateix xassís del seu predecessor, però tenia diverses millores, sent les principals una torreta engrandida per poder portar un canó de 20 mm 2cm KwK 30 L/55, i més tard un KwK 38, del mateix calibre però amb una major cadència. L'augment de la torreta també permetia un tercer tripulant, el tirador, que substituïa el comandant a l'hora de disparar. Es van fer 989 unitats.

### - Leichter Panzerspähwagen (Fu) Sd.Kfz 223

El Sd.Kfz. 223 és molt similar al Sd.Kfz. 221, però té una antena de ràdio de mig abast. També s'hi afegeix un tercer tripulant, l'operador de ràdio, que controla l'equipament de ràdio. Es van fer un total de 567 unitats.

## Referències

* ↑ Chamberlein, Peter. Encyclopaedia Of German Tanks Of World War Two: The Complete Illustrated Directory of German Battle Tanks, Armoured Cars, Self-propelled Guns and Semi-tracked Vehicles, 1933-45. ISBN 1-85409-214-6..
# Desire (vaixell)

El Desire fou el vaixell insígnia de Thomas Cavendish, construït per a la seva circumnavegació de 1586 a 1588. Amb un pes de 120 tones fou el tercer vaixell en aconseguir circumnavegar el món, després del Victoria de Fernão de Magalhães i el Golden Hind de Francis Drake. Després d'aquesta expedició Cavendish va ser nomenat cavaller per la reina Isabel I d'Anglaterra, que va ser convidada a un sopar a bord de la nau.
Posteriorment la nau va ser capitanejada per John Davis en la segona expedició de Cavendish. En aquesta mateixa expedició fou el vaixell que possiblement va descobrir les illes Malvines el 14 d'agost de 1592. Davis va dur el vaixell de tornada en un estat desgraciat, a Berehaven, Irlanda, el 14 de juny de 1593. Només Davis i quinze tripulants més van sobreviure dels 76 inicials del vaixell.
El 1586 Cavendish va nomenar Port Desire, a l'actual província de Santa Cruz, Argentina, la localitat ara coneguda com a Puerto Deseado. També el lema nacional de les Malvines Desire the Right, és en record al vaixell.
Abans de morir, Cavendish va llegar el Desire a Sir George Carey, segon Baró de Hudon.

## Referències

* ↑ Wheeler, Tony. The Falklands & South Georgia Island. Lonely Planet, 2005, p. 70. ISBN 9781740596435 [Consulta: 1r febrer 2013].
* ↑ Wagstaff, William. Falkland Islands. Bradt Travel Guides, 2001, p. 18. ISBN 9781841620374 [Consulta: 1r febrer 2013].
* ↑ Mathieson, Ian. «Falkland Islands/Islas Malvinas». A: Americas Review 2003-2004. Kogan Page, 2003, p. 316–21. ISBN 9780749440640 [Consulta: 1r febrer 2013].
* ↑ Southey, Robert. History of Brazil, Volum 2, p. 652.

## Bibliografia

* John Davis, Sir Albert Hastings Markham, Charles Henry Coote - 1880 - Biography & Autobiography
# Drets del col·lectiu LGBT a les Comores

Aquest és un article sobre els drets LGBT a les Comores. Les persones lesbianes, gais, bisexuals i transsexuals a les Comores han d'afrontar reptes legals que no experimenten els residents no LGBT. Les Comores tenen lleis que s'apliquen a actes que es consideren contra natura. L'edat del consentiment és de tretze.

## Llei sobre l'activitat sexual amb el mateix sexe

Tant els actes sexuals masculins com femenins considerats contra natura són il·legals a Comores. Aquests actes són castigats amb fins a cinc anys de presó i una multa de 50.000 a 1.000.000 francs.

## Reconeixement de les relacions entre persones del mateix sexe

No es reconeixen drets legals per a parelles del mateix sexe.

## Proteccions de discriminació

No hi ha protecció legal contra discriminació basada en l'orientació sexual.

## Condicions de vida

L'informe de drets humans de 2010 del Departament d'Estat dels Estats Units va trobar que "les persones que participen en l'activitat homosexual no discutien públicament la seva orientació sexual a causa de la pressió social. No hi ha organitzacions lesbianes, gais, bisexuals i transsexuals al país."

## Taula resum

* Activitat sexual legal amb el mateix sexe
* Mateixa edat de consentiment
* Lleis antidiscriminació a la feina
* Lleis antidiscriminació en la prestació de béns i serveis
* Matrimoni del mateix sexe
* Lleis antidiscriminació en el discurs de l'odi i la violència
* Reconeixement de les parelles del mateix sexe
* Adopció de fillastres per parelles del mateix sexe
* Adopció conjunta per parelles del mateix sexe
* Prestació de servei militar per gais i lesbianes
* Dret legal a canviar de gènere
* Accés a la fecundació in vitro per lesbianes
* Subrogació comercial per a parelles d'homes homosexuals
* Permís per donar sang als MSMs

## Referències

* 1 2 «State-Sponsored Homophobia». Arxivat de l'original el 20 d’octubre 2016. [Consulta: 12 maig 2016].
* ↑ «Penal Code of the Federal Islamic Republic of Comoros». Comoros Law [Consulta: 4 març 2008]. Arxivat 28 de setembre 2008 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-02-25. [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ COMOROS
* ↑ «State-sponsored Homophobia: A world survey of laws prohibiting same sex activity between consenting adults». Arxivat de l'original el 11 de juny 2012. [Consulta: 10 febrer 2018].
# Lucie Chevalley

Lucie Chevalley (França, 1882) va ser la fundadora d'Aide Aux Emigrants (ajuda als emigrants), coneguda com un dels ajuts internacionals que proporciona serveis als refugiats a França. Va dedicar la seva vida a servir organitzacions humanitàries i ajudar els refugiats. Va passar dècades ajudant refugiats al seu país, França, i també a Europa. També va treballar com a membre del Consell Estatal francès per a refugiats i apàtrides. L'estiu de 1942 va treballar per salvar vides i va establir una organització underground anomenada Entraide Temporaire (Assistència Mútua Temporal) i va treballar dia i nit per salvar la vida de 500 nens jueus.

## Premis

* 1965: Premi Nansen pels Refugiats

## Referències

* ↑ «Lucie Chevaly». The world Holocaust Resource Center.
* ↑ «Lucie Sabatier Chevalley». Juste parmi les Nations AJPN.
# Valdivia (Xile)

Valdivia és una ciutat i comuna al sud de Xile a la costa del Pacífic a 841 km de la capital de Xile, Santiago. Valdivia és la capital de la província de Valdivia i la capital de la regió xilena número XIV, de Los Ríos. En el cens del 2008 tenia uns 155.000 habitants.

## Història

Pedro de Valdivia, el primer governador de Xiles va enviar Juan Bautista de Patene a explorar aquesta regió, Pastene va veure la badia de Corral el 1544, i la va batejar amb el nom del seu superior.
Anys més tard, Pedro de Valdivia fundà la ciutat amb el nom de Santa María la Blanca de Valdivia el 9 de febrer de 1552 sobre un anterior poble indígena anomenat Ainil. Uns anys després del desastre de Curalaba (1598) va ser abandonada i destruïda pels indígenes huilliche.
Es va repoblar el 1645, però els voltants els controlaven els indígenes lafkenche-huilliche.
La ciutat va créixer i es formà un port important essent el seu riu un dels pocs navegables de Xile. Important com, en aquella època la ciutat més meridional de Xile comptava amb nombrosos i ben equipats forts militars,. L'any 1821 va ser capturada pels independentistes xilens. Es va impulsar oficialment la colonització amb alemanys i el 1850 n'arribaren els primers, aquesta població qualificada impulsà la industrialització. També cremaren grans zones de pluviselva valdiviana per tal d'aconseguir terres de conreu. El 1909 un gran incendi destruí el centre de la ciutat que es va haver de reconstruir. El 1960, el 22 de maig, es va enregistrar el terratrèmol més potent de la història de la Terra amb una magnitud de 9,5. (Terratrèmol de Xile del 1960) que va destruir el 40% de la ciutat. Des del 2 d'octubre de 2008 va entrar en vigor la nova regió xilena número XIV, regió de Los Ríos de la que Valdivia és capital.

## Clima

El clima de la regió és oceànic que origina la selva valdiviana. Les pluges són molt abundants amb un total anual de 2.593 mm, repartits durant tot l'any amb màxims de març a setembre. El juliol, el mes més fred a l'hemisferi sud, té una temperatura mitjana de 7,5 °C i el febrer és de 16,5 °C.

## Economia

Indústria del metall, construcció naval, fustera, paperera, cel·lulosa (Celco), cervesera i molins. També hi ha turisme i serveis d'educació encapçalats per la Universitat Austral de Xile - UACH. S'hi celebra el Festival Internacional de Cinema de Valdivia.

## Referències

* ↑ «La història i les imatges del gran incendi que destruí Valdivia fa 100 anys». La Tercera, 2009.
* ↑ «Valdivia: Entre ríos y piratas». Go Chile, 2009. Arxivat de l'original el 2012-01-07. [Consulta: 28 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Web municipal
* Programa Eco-Regió Agenda Local 21 (informació territorial) Arxivat 2018-01-26 a Wayback Machine.
# Germana Cosin

Germana Cosin, en francès Germaine Cousin (Frosins, Alt Garona, 1579 - Pibrac, 15 de juny de 1601) fou una laica occitana, venerada avui com a santa per l'Església catòlica.

## Biografia

Nasqué al lloc de Frosins, prop de Tolosa, en una família modesta; era filla de Laurenç Cosin i Maria Laroche. Tenia una deformació congènita al braç dret i de petita patí escròfula, la qual cosa li deixà el rostre deformat. Quedà òrfena de mare poc al cap de poc de néixer; el pare es tornà a casar, però la madrastra la maltractà i la mantingué allunyada de la vida familiar. No anà a l'escola, i ella mateixa demanà al seu pare que l'enviés a pasturar les ovelles, passant la major part de les nits al camp. Mentre era al camp, dedicava el temps a la pregària i a recitar el catecisme.
Freqüentà l'església i fou molt devota, anant a missa i dient el rosari diàriament. Els veïns se'n burlaven, perquè era contrafeta. No obstant això, s'interessà perquè els seus companys més pobres, pastors com ella, anessin a la parròquia a estudiar el catecisme i rebre una mínima educació: els deia quan s'hi aprenia i els portava trossos de pa per treure'ls de gana.
Morí sola, a vint-i-dos anys, mentre dormia a l'establia, el 15 de juny de 1601. Fou sebollida a l'església de Pibrac.

## Veneració

Segons la tradició, 40 anys després d'haver mort el seu cos fou trobat incorrupte. Aviat alguns veïns parlaren que havien estat guarits de malalties per la seva intercessió, i hom començà a venerar-la. El seu taüt fou dipositat a la sagristia, i en 1661, el vicari general de Tolosa l'obrí i trobà novament el cos fresc. El vicari manà obrir altres tombes que eren al mateix lloc on havia estat enterrada la jove, i en tots trobaren els cossos descompostos o esquelets. Es considerà que allò era un miracle i el vicari incoà el procés per demanar la canonització de la pastora en 1700. Durant la Revolució francesa, el taüt fou obert i llençaren calç viva al cadàver; les parts on no tocà la calç, però, continuaren intactes.
El procés de canonització es reinicià cap al 1850. Beatificada el 29 de maig de 1854 per Pius IX, fou canonitzada el 29 de juny de 1867 pel mateix papa. És patrona dels pastors i dels joves en perill, a la seva regió. A Pibrac, s'aixecà una basílica en honor seu, i es conserva la casa natal de la santa, a dos kilòmetres del poble.
* Reliquiari de la Santa
* Vitrall de l'església de Lalinde
* Talla de la santa
* Església de Pibrac, amb les restes de la santa
* Basílica de Sainte-Germaine, de Pibrac

## Bibliografia

* Patron Saints: Germaine Cousin Arxivat 2009-03-01 a Wayback Machine.
* Catholic Encyclopedia. "Germaine Cousin".