OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Rufà i Gràcia

Josep Rufà i Gràcia (La Secuita, Tarragonès, 8 de maig de 1970) és un polític català, senador al Senat d'Espanya en la XI i XII Legislatures.

## Biografia

És format en temes agràries, però des d'abril de 1990 treballa en el sector industrial, on té formació com a auditor ISO 9000 i IRIS, del sector ferroviari. Militant d'Esquerra Republicana de Catalunya, a les eleccions municipals espanyoles de 1991 fou escollit regidor de la Secuita per aquest partit. Des de 1997 es traslladà a la Selva del Camp, on és cap de la Secció Local d'ERC i fou exsecretari de política municipal i de política municipal de la regional del Camp de Tarragona. També ha estat representant de l'ajuntament de la Selva del Camp al Port de Tarragona i de 2011 a 2015 conseller delegat de la Fundació Pública El Vilar de La Selva del Camp.
Secretari d'Organització d'ERC del Camp de Tarragona, a les eleccions generals espanyoles de 2015 i 2016 fou escollit senador per la província de Tarragona per aquest partit.

## Referències

* ↑ El veí de la Selva del Camp Josep Rufà Gràcia pren possessió com a senador per Tarragona Arxivat 2016-01-29 a Wayback Machine., El Vallenc, 14 de gener de 2016
* ↑ Fitxa del Senat
# Johnius cantori

Johnius cantori és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bloch M. E., 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlín. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1874. Mémoire sur les Sciénoïdes et les Sillaginoïdes de l'Inde archipélagique. Verslagen en Mededeelingen der Koninklijke Akademie van Wetenschappen. Afdeling Natuurkunde. v. 14: 1-76.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sasaki, K., 1992. Two new and two resurrected species of the sciaenid genus Johnius (Johnius) from the West Pacific. Jap. J. Ichthyol. 39(3):191-199.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Juan Pedro López Pérez

Juan Pedro López Pérez (Lebrija, 31 de juliol de 1997) és un ciclista espanyol, professional des del 2018, quan fitxà pel Polartec-Kometa. Actualment corre a l'equip Lidl-Trek.
En el seu palmarès destaca la Classificació dels joves al Giro d'Itàlia de 2022. En aquesta mateixa edició va vestir el mallot rosa durant deu etapes.

## Palmarès

* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Besaya
* 2017
** Campió d'Andalusia en ruta sub-23
** Campió d'Andalusia en contrarellotge sub-23
** 1r al Memorial Agustín Sagasti
* 2018
** 1r al Trofeu Guerrita
** 1r a la Volta al Bidasoa i vencedor d'una etapa
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Vall d'Aosta
* 2022
** 1r de la Classificació dels joves del Giro d'Itàlia
* 2024
** 1r al Tour dels Alps i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. 42è de la classificació general
* 2021. 13è de la classificació general
* 2022. 97è de la classificació general
* 2023. 17è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2022. 10è de la classificació general. 1r de la Classificació dels joves

### Resultats al Tour de França

* 2023. 74è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Trek-Segafredo announce complete 2020 men's roster». Cyclingnews.com. Future plc, 09-11-2019 [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ FERNÁNDEZ, ALBERT. «Giro: Lebrija recibe a Juanpe López por todo lo alto» (en castellà), 03-05-2022. [Consulta: 22 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Juan Pedro López Pérez a ProCyclingStats
# Ultra Boys

Els Ultra Boys són l'únic grup ultra del Real Sporting de Gijón. Fou fundat l'any 1981.
Encara que la principal ideologia del grup és l'amor incondicional al Sporting de Gijón i l'odi al Real Oviedo també hi ha petites faccions d'extrema dreta com així demostren tant l'aparició de banderes de l'època franquista com de símbols nazis dibuixats a les parets de la grada o en alguns dels tambors que s'empren per animar l'equip.

## Amistat i Rivalitat

* Amics: Normalment la convivència amb altres aficions sol ser amistosa com així testifiquen les bones relacions existents entre el grup i Supporters Gol Sur del Real Betis Balompié, el Frente Atlético del Club Atlético de Madrid, els Ultres Yomus del València CF o el Ligallo Fondo Nord del Reial Saragossa. També tenen una gran amistat amb l'afició del CD Logroñés a causa de la germanor existent entre aquest club i el Real Sporting de Gijón.
* Rivals: Els seus grans rivals són amb els Symmachiarii del Real Oviedo (a causa de la ideologia antioviedista del grup), Indar Gorri del Club Atlètic Osasuna, Herri Norte Taldea de l'Athletic Club de Bilbao o el Biris Nord del Sevilla FC degut en part a la gran sintonia existent entre el Real Sporting de Gijón i el Reial Betis que és el major rival del Sevilla FC.

## Història

El grup va ser fundat a la temporada 1981. Des de llavors sempre ha existit i comptat amb un gran nombre de membres o socis que han viscut els diferents moments pels quals ha passat el club des de llavors, des de participacions en la Copa de la UEFA fins a una etapa recent en la qual el club es va trobar a la vora de la desaparició.
En l'actualitat compten amb una xifra propera als 1.000 socis que estan ubicats en una zona de la grada sud de El Molinón (anomenada fons jove o sub-30) que el club té especialment habilitada per a ells, ja que no disposen de seients, compten amb una tanca sense publicitat en la que posen una pancarta amb el seu nom i disposen d'un quart en el qual guarden el material amb el que realitzen els tifos durant els partits i les diferents pancartes que hi fan servir.
Són un grup apreciat per la resta de l'afició del Real Sporting de Gijón, pels jugadors i pel mateix club, ja que aporten molta animació a El Molinón durant els partits.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del grup Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine.
* Lloc web oficial de l'Sporting de Gijón
# Dulcitol

El dulcitol ( galactitol ) és un alcohol de sucre, el producte reductor de la galactosa. Té un gust lleugerament dolç. En persones amb deficiència de galactocinasa, una forma de galactosèmia, es forma un excés de dulcitol al cristal·lí de l'ull que condueix a cataractes.
L'altre defecte comú del metabolisme de la galactosa és un defecte en la galactosa-1-fosfat uridiltransferasa, un trastorn autosòmic recessiu, que també provoca una acumulació de galactitol com a resultat de l'augment de les concentracions de galactosa-1-fosfat i galactosa. Aquest trastorn condueix a cataractes causades per l'acumulació de galactitol.

## Síntesi

El galactitol es produeix des de la galactosa en una reacció catalitzada per l'aldosa reductasa. La galactosa per si mateixa prové del metabolisme dels disacàrids com la lactosa (present a la llet) en glucosa i galactosa. El dulcitol s'elabora de vegades procedent de la planta Madagascar manna (Melampyrum nemorosum) on ocorre de forma natural. S'han desenvolupat igualment patents per poder elaborar-ho a partir de la fermentació de la llet.

## Usos

Principalment s'empra en la indústria alimentària com a edulcorant artificial.

## Referències

* 1 2 «Galactitol - Compound Summary». National Center for Biotechnology Information. [Consulta: 6 agost 2008].
* ↑ Roth, KS. «Galactokinase Deficiency». eMedicine. WebMD, September 10, 2007. [Consulta: 8 agost 2008].
* ↑ Roempps Chemie-Lexikon, 8th edition, Franck'sche Verlagshandlung, Stuttgart, p. 1027

## Enllaços externs

* (anglès) Compoundn:C01697 Galactitol www.Genome.net
# Vicent Juan Guasch

Vicent Juan Guasch (Sant Carles de Peralta, a Santa Eulària des Riu, 1929) és un empresari eivissenc. El 1957 fundà la delegació a Eivissa de l'agència de viatges francesa Fram-Inter, pionera del turisme europeu a les Pitiüses. El 1964 fundà l'empresa Viajes Ibiza, el 1967 Ibizatours i més tard de VISA Hoteles. Fou director del diari El Ibicenco i un dels reactivadors de Foment del Turisme d'Eivissa el 1965.
Se'l considera un dels principals promotors de la indústria turística a l'illa d'Eivissa, raó per la qual el 1989 fou guardonat amb la Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.

## Referències

* ↑ «Muere Vicente Juan Guash, pionero del turismo en Ibiza» (en castellà). Diario de Ibiza, 09-10-2012. [Consulta: 14 novembre 2015].
# Veldhoven

Veldhoven és un municipi de la província del Brabant del Nord, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 43.032 habitants repartits sobre una superfície de 31,92 km² (dels quals 0,2 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Eindhoven, a l'oest amb Eersel i al sud amb Bergeijk i Waalre.

## Eleccions municipals

Eleccions municipals :
| Partit | 1998 | 2002 | 2006 |
| VSA | 5 | 8 | 8 |
| PvdA | 3 | 3 | 6 |
| CDA | 7 | 7 | 5 |
| GBV | 3 | 5 | 4 |
| VVD | 5 | 4 | 4 |
| Altres | 4 | 0 | 0 |
| Total | 27 | 27 | 27 |

## Enllaços externs

* www.veldhoven.nl
# Veld

Veld (de vegades Veldt) és una paraula d'origen afrikaans que designa principalment (però no exclusivament) els espais rurals oberts de Sud-àfrica o sud d'Àfrica i en particular certes zones planes o districtes coberts d'herba o arbusts baixos. La paraula significa literalment 'camp'. Però no es pot traduir d'una manera tan simple. No entren dins del veld les zones muntanyenques ni els boscos però sí les zones amb arbusts aleshores s'anomena "bosveld."
La paraula "veld" també comporta connotacions militars, els exèrcits Boers tenien Veldkornets i Veldkommandos.

## Altveld i Baixveld

Gran part de l'interior d'Àfrica del sud és un gran altiplà conegut com l'Altveld (en anglès:Highveld), que comença a l'est de Johannesburg. Aquestes zones altes i més fredes (generalment a més de 1524 m sobre el nivell del mar) són terrenys herbosos plans o ondulats i amb un clima subtropical modificat per l'altitud.
Algunes zones més baixes que envolten l'anterior es coneixen com el Baix veld (en anglès: Lowveld) i són més càlides i menys cultivades intensivament. Abans de la meitat del segle xx a gran part del Baixveld s'hi trobava la mosca tse tse que transmetia la malaltia de la son (tripanosomiasis). Per això la zona es coneixia com el “país de les febres” (en anglès: "fever country") i s'evitava la visita de persones muntades a cavall, ja que els cavalls eren molt susceptibles a aquesta malaltia. També hi havia la malària causada per mosquits.

## Referències

* ↑ «VELT».
* ↑ «Veld in KwaZulu-Natal». Arxivat de l'original el 2012-07-01. [Consulta: 23 abril 2019].
* ↑ «Southern Africa: Southern Botswana, southern Zimbabwe, and northern South Africa | Ecoregions | WWF» (en anglès). [Consulta: 23 abril 2019].
# Veleia

Veleia (en llatí Veleia) va ser una ciutat de Ligúria a la frontera de la Gàl·lia Cisalpina a uns 35 km al sud de Placentia (Piacenza) als turons que formen les primeres vessants dels Apenins. Era habitada pels veleiats, una tribu lígur de la que en parla Plini el Vell. En un altre lloc, Plini parla d'un oppidum Veleatium,i diu que era notable per la longevitat d'alguns dels seus habitants. Avui la ciutat es diu Montepolo.
Les excavacions han descobert una ciutat que tenia amfiteatre, basílica i alguns temples. També s'han descobert objectes de bronze, ornamentals i d'ús domèstic, així com estàtues diverses. Arran d'això, Veleia és referida com la "Pompeia del Nord". Va ser municipi romà segons les inscripcions. Trajà hi va destinar diners pel manteniment d'un centre d'acolliment de nens i nenes pobres. La ciutat va desaparèixer per una catàstrofe natural probablement durant el regnat de Probe, una gran esllavissada d'una muntanya veïna.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Veleia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 agost 2022].
# Veldidena

Veldidena era una de les principals ciutat de la província romana de Rècia, a la riba sud del riu Inn (antic Oenus), a la via que portava de Tridentum a Augusta Vindelicorum segons diu l'Itinerari d'Antoní.
Segons les monedes trobades en aquell lloc, va ser una colònia romana sota el nom d'Augusta Veldidena. Avui es diu Wilten i és un barri d'Innsbruck.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Veldidena». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 febrer 2021].
# Vida Brest

Vida Brest (Šentrupert, 21 de juliol de 1925 - Golnik, 10 de novembre de 1985) nom de ploma de Majda Peterlin va ser una poetessa, escriptora, periodista i mestra iugoslava, coneguda per la seva ficció juvenil, sovint basada en les seves experiències pròpies com a jove partisana durant la Segona Guerra Mundial.

## Biografia

Brest va néixer a Šentrupert, a la Baixa Carniola, l'any 1925. Quan tenia 17 anys es va unir al moviment de resistència i després del final de la Segona Guerra Mundial va esdevenir una periodista i mestra. Més tard es va dedicar a escriptura, sent la seva inspiració principal les seves experiències pròpies durant la guerra, però també va escriure contes de fantasia i històries per a nens. Des d'una edat molt primerenca també va escriure poesia, amb els seus primers poemes que són publicats per la premsa partisana durant la guerra. Una selecció dels seus poemes millors va ser publicada de manera pòstuma l'any 1995, seleccionats i editats per Ivan Minatti.
Va guanyar el Premi Levstik el 1984 pel seu llibre d'històries de la resistència anomenat Majhen človek na veliki poti (Un Home Petit en un Gran Camí).

## Obra publicada
### Poesia

* 16 pesmi Vide Brest (16 Poemes de Vida Brest), 1944
* Pesmi (Poemes), 1947
* Mihčeve pesmi (Poemes del Petit Miha), 1951
* Teci, teci, soncu reci (Corre, Corre, Digue-li al Sol), 1986
* Tiho, tiho srce (Cor Silenciós, Silenciós), (seleccionat i editat per Ivan Minatti), 1995

### Prosa

* Pravljica o mali Marjetici, zajčku, medvedu en zlati pomladi (La Història de la Petita Margaret, el Conillet, l'Osset, i la Primavera Daurada), 1951,1958
* Ptice in grm (Els Ocells i l'Arbust), 1955, 1961
* Orehovo leto (L'Any de la Nou), 1955, 1972
* Popotovanje v Tunizijo (Un Viatge a Tunísia), 1967
* Veliki čarovnik Ujtata (El Bruixot Gran Ujtata), 1974
* Prodajamo za gumbe (Venem Botons), 1976
* Majhen človek na veliki poti (Un Home Petit en Gran Camí), 1983
* Mala Marjetica in gozdni mož (La Petita Margaret i l'Home del Bosc), 1985
* Teci, teci, soncu reci (Corre, Corre, Digue-li al Sol), (seleccionat i editat per Niko Grafenauer), 1986

## Referències

* ↑ Lloc web municipal de Šentrupert Arxivat 2 de febrer de 2014 a Wayback Machine.
* ↑ «El Premi Levstik al lloc web de l'Editorial Mladinska Knjiga». Arxivat de l'original el 2012-03-17. [Consulta: 26 juny 2020].
# Venèrca

Venèrca (francès Venerque) és un municipi francès del department de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Monument

* Església.
* La sala de festes
* Biface Paléolithique inférieur Museu de Tolosa de Llenguadoc

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Venâncio da Silva Moura

Venâncio da Silva Moura (Sanza Pombo, província de Uíge, 24 de febrer de 1940 - París, 6 de març de 1999) fou un polític i diplomàtic d'Angola, Ministre de relacions exteriors de la República d'Angola de 1992 a 1999.

## Biografia

Va començar la seva carrera diplomàtica després de la proclamació de la independència d'Angola (1975). Va ocupar el càrrec d'ambaixador a Itàlia i el de viceministre d'Afers Exteriors.
De 1992 a 1999 fou ministre de Relacions Exteriors d'Angola. En aquesta posició, va signar el protocol de Lusaka, un acord de pau amb el grup UNITA (1994), que va marcar el final de la llarga guerra civil. Quan el 1998 un acord es va trencar i es van reprendre els combats, el polític ja estava greument malalt. Va renunciar el gener de 1999 per raons de salut.

## Referències

* ↑ «Històric de Ministres». Arxivat de l'original el 2012-01-23. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ Venancio de Moura, Historical Dictionary of Angola, p. 171
* ↑ Instituto de Relações Internacionais passa a denominar-se "Venâncio da Silva Moura" Arxivat 2017-06-02 a Wayback Machine., ANGOP, 15 de desembre de 2015
* ↑ «A evolução das relações com os EUA». Arxivat de l'original el 2017-06-03. [Consulta: 30 maig 2017].
# Verbierita

La verbierita és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La verbierita és un òxid de fórmula química BeCr₂$^{3+}$TiO₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És l'anàleg mineral amb crom de la byrudita, amb la qual comparteix l'estructura cristal·lina. És el segon mineral descobert que conté beril·li i crom després de la mariinskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Savoleyres, a la vall de Bagnes (Valais, Suïssa). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Verbierite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 octubre 2016].
# Vespella

«Vespella» té aquests significats:
* Vespella (Gurb), veïnat amb parròquia pròpia al terme de Gurb (Osona)
* Vespella de Gaià, vila i municipi a la comarca del Tarragonès
* Castell de Vespella, castell termenat sobre el poble de Vespella de Gaià
* Sant Cristòfol de Vespella, església barroca al terme de Gurb (Osona)
* Sant Vicenç de Vespella, capella al terme de la parròquia de Sant Cristòfol de Vespella
# Vessélevo

Vessélevo (en rus: Веселево) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 169 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Veronica Ewers

Veronica Ewers (Moscow, Idaho, 1 de setembre de 1994) és una ciclista de carretera professional estatunidenca. Des del 2022 és membre de l'equip EF Education-Tibco-SVB de la màxima divisió de ciclisme femení.

## Biografia

Nativa d'Idaho, va estudiar a la Universitat de Willamette a Salem (Oregon), on va jugar a la tercera divisió de futbol i es va llicenciar en filologia hispànica i antropologia. El 2019 va compaginar les curses de fons amb els inicis al ciclisme al Fount Cycling Guild de Washington, on va ser apadrinada per la professional Jennifer Wheeler, ciclista del Tibco el 2011 i 2012.
El seu primer resultat significatiu fou el 2021, quan aconseguí la medalla de bronze als Campionats de carretera dels Estats Units, superant l'actuació de diverses professionals. Aquesta bona actuació li va obrir les portes de l'EF Education-Tibco-SVB, equip amb què va competir a la Joe Martin Stage Race. Malgrat incorporar-se a l'equip a l'últim moment, va acabar totes les etapes entre les tres primeres, fet que li va atorgar la segona posició a la general. Davant d'aquest nou èxit, l'equip li va oferir el seu primer contracte professional i la possibilitat de córrer a Europa. En la seva primera cursa europea, el Tour de l'Ardecha, va acabar cinquena a la general i va aconseguir 4 top-10 a les etapes, èxit que va fer que l'equip li renovés el contracte.
L'any següent, va guanyar en solitari l'última etapa del Festival Elsy Jacobs, prova on va aconseguir la segona posició a la classificació general. Posteriorment, va aconseguir la victòria a la Clàssica Femenina de Navarra i el segon lloc a l'Emakumeen Nafarroako Klasikoa i a la Durango-Durango Emakumeen Saria. Al Tour de France Femmes, Ewers va quedar entre les deu primeres en dues etapes i novena posició de la classificació general. Posteriorment, va representar el seu país als Campionats del Món de 2022 a Wollongong i va concloure la temporada amb un parell de podis a les curses italianes d'un dia i un cinquè lloc final al Tour de Romandia.

## Palmarès

* 2021
** 2 a la Joe Martin Stage Race
** 3 al Campionat dels Estats Units en carretera
* 2022
** Clàssica femenina de Navarra
** 2a etapa del Gran Premi Elsy Jacobs
** 2 en Emakumeen Nafarroako Klasikoa
** 2 al Festival Elsy Jacobs
** 2 a la Durango-Durango Emakumeen Saria
** 2 al Tour d'Émilie
** 2 de les Tres Valls Vares
** 5 al Tour de Romandia
** 8 de la Volta Femenina
** 9 al Tour de França
** 10 a la Volta al País Basc
* 2023
** 4 al Giro d'Itàlia

## Referències

* 1 2 «Veronica Ewers | EF Education-TIBCO-SVB» (en anglès americà). [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ Frattini, Kirsten. «Who is Veronica Ewers? America's next GC hope» (en anglès). Cycling News, 03-09-2021. [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ «Veronica Ewers découvre « la machine à laver » européenne - Actualité» (en francès), 2021-09-10CEST08:59:00. [Consulta: 15 agost 2023].
# Voisines (Alt Marne)

Voisines és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 92 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Voisines era de 92 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 8 estaven desocupats. Tots els 56 habitatges eren cases. Dels 40 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 9 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Voisines el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 34 eren actives i 16 eren inactives. De les 34 persones actives 33 estaven ocupades (18 homes i 15 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 16 persones inactives 9 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren fusteries.
L'any 2000 a Voisines hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Voisines a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Voisines a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Voisins-le-Bretonneux

Voisins-le-Bretonneux és un municipi francès, situat al departament d'Yvelines i a la regió de l'Illa de França.
Forma part del cantó de Maurepas, del districte de Rambouillet i de la Comunitat d'aglomeració Saint-Quentin-en-Yvelines.