OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Altenstein

El palau o castell d’Altenstein s'eleva sobre una muntanya rocosa al vessant sud-occidental del bosc de Turíngia, no lluny d'Eisenach, Alemanya. Altenstein és part de la població de Bad Liebenstein. Va ser la residència d'estiu dels ducs de Saxònia-Meiningen, i està envoltat per 160 hectàrees (1,6 quilòmetres quadrats) de parc noble, que conté, entre altres objectes interessants, una remarcable caverna subterrània, de 500 peus de longitud, a través de la qual flueix un gran i ràpid rierol.
Bonifaci, l'apòstol dels germànics, va viure i va predicar a Altenstein el 724 i va construir una capella. El castell original en aquest lloc va ser esmentat el 774. El castell va ser destruït moltes vegades, aixecat i reconstruït però no principalment per a ús defensiu, sinó com a mansió o palau. Encara poden veure's parts de les anteriors construccions.
L'actual palau-castell va ser erigit entorn de 1750 i reconstruït dues vegades. El 1982, va ser destruït en un incendi i solament van sobreviure els murs exteriors. Des de 1984, ha estat en procés de reconstrucció, però a causa de la situació durant la Reunificació d'Alemanya, solament van ser reparats la teulada i les finestres. L'interior va estar en obres almenys fins al 2015.
A la rodalia hi ha el lloc en què el 1521 Martí Luter va ser detingut per ordre de l'elector Frederic el Savi, per ser confinat al Castell de Wartburg. Un vell faig anomenat l'arbre de Luter, que la tradició connecta amb el reformador, va ser enderrocat el 1841 i en el seu lloc s'aixeca un petit monument.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Britànica, 1911
# Tuileries

«Tuileries» té aquests significats:
* El Jardí de les Teuleries (en francès, jardin des Tuileries), un conjunt de jardins situat a París, a França;
* El Palau de les Teuleries (en francès, palais des Tuileries), un palau que, encara que destruït al segle xix, dona nom als seus jardins, actualment encara conservats;
* El barri de les Teuleries (en francès, quartier des Tuileries), un antic barri de París, a França, que avui dia fa part d'altres divisions administratives;
* El Saló de les Teuleries (en francès, Salon des Tuileries), un saló d'art celebrat anualment a París del 1923 al 1962;
* Tuileries, una estació del metro de París;
* Les Tuileries, un municipi situat a Suissa.
# Kojonenita

La kojonenita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor de Kari K. Kojonen (1949-), científic investigador sènior al grup de geologia i recursos Bedrock del Servei Geològic de Finlàndia.

## Característiques

La kojonenita és un sulfur de fórmula química Pd$_{7-x}$SnTe₂ on $_{0,3}$ ≤ x ≤ $_{0,8}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema tetragonal.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Minneapolis adit, al comtat de Stillwater (Montana, Estats Units). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kojonenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juliol 2019].
# Prodòxids

Els prodòxids (Prodoxidae) son una família de lepidòpters heteroneures de la superfamília dels adeloïdeus (Adeloidea). Algunes d'aquestes arnes de la iuca de mida de petita a mitjana són voladors diürns, com és el cas de l'espècie europea Lampronia capitella. Altres ocorren a l'Àfrica i Àsia.Tetragma gei s'alimenta a les Muntanyes Avens, Geum triflorum als Estats Units. Greya politella pon ous en les flors de la família de les Saxifragaceae. El darrer dels cinc gèneres llistats estan confinats en zones àrides dels Estats Units. Prodoxoides asymmetra viu a Xile i Argentina, però d'altres prodòxids tenen una distribució més al nord.
Aquestes arnes tenen una biologia molt particular. Tenen una relació molt íntima amb les flors de les iuques (i entre elles de l'arbre de Josuè), ja que són pol·linitzadors obligats al mateix temps que herbívors. Els gèneres d'aquests lepidòpters Tegeticula i Parategeticula, tenen un mutualisme i pol·linització obligada amb les iuques, ja que aquestes plantes només són pol·linitzades per elles i la larva de la papallona s'alimenta exclusivament de les llavors de la iuca.

## Referències

* ↑ «Currant Shoot Borer Adult | UKmoths» (en anglès). [Consulta: 2 abril 2024].
* ↑ Nielsen, E.S. and Davis, D.R. (1985). The first southern hemisphere prodoxid and the phylogeny of the Incurvarioidea (Lepidoptera). Systematic Entomology, 10: 307-322.
* ↑ Pellmyr, O., Thompson, J.N., Brown, J. and Harrison, R.G. (1996). Evolution of pollination and mutualism in the yucca moth lineage. American Naturalist, 148: 827-847.

## Bibliografia

* Davis, D.R. (1999). The Monotrysian Heteroneura. Ch. 6, pp. 65-90 in Kristensen, N.P. (Ed.). Lepidoptera, Moths and Butterflies. Volume 1: Evolution, Systematics, and Biogeography. Handbuch der Zoologie. Eine Naturgeschichte der Stämme des Tierreiches / Handbook of Zoology. A Natural History of the phyla of the Animal Kingdom. Band / Volume IV Arthropoda: Insecta Teilband / Part 35: 491 pp. Walter de Gruyter, Berlin, New York.
* Powell, J. A. (1992). Interrelationships of yuccas and yucca moths. Trends in Ecology and Evolution 7: 10–15, Britannica Online Encyclopedia.

## Enllaços externs

* Tree of Life Comprehensive overview of Yucca Moths
# Cantó de Tours-Val-du-Cher

El cantó de Tours-Val-du-Cher és un cantó francès del departament de l'Indre i Loira, situat al districte de Tours. Compta amb part del municipi de Tours.

## Municipis

Comprèn la part del municipi de Tours delimitada per:
* al nord pel bulevard Winston Churchill, el bulevard Richard Wagner i l'avinguda Jacques Duclos (a Saint-Pierre-des-Corps)
* a l'est per Saint-Pierre-des-Corps
* al sud per Saint-Avertin, Chambray-lès-Tours i Joué-lès-Tours
* a l'oest par la ruta dels Deux-Lions, l'avinguda Jean Portalis, la Cher i el pont Saint-Sauveur

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1982 | André Carrête | UDF |
| 1982-1994 | Pierrette Vielfault | UDF |
| 1994- | Gérard Gernot | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Martiago

Martiago és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Pastores, al Nord-est amb Zamarra, a l'Est amb Agallas, al Sud amb Robledillo de Gata i a l'Oest amb El Sahugo i Herguijuela de Ciudad Rodrigo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 514 | 412 | 369 | 367 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Temagamita

La temagamita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del lloc on va ser descoberta, a la mina Temagami, a l'illa de Temagami (Canadà).

## Característiques

La temagamita és un sulfur de fórmula química Pd₃HgTe₃. Va ser aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional com una espècie vàlida l'any 1973. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma d'inclusions arrodonides o irregulars en calcopirita, de fins a 115 micròmetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la temagamita pertany a «02.AC: Aliatges de metal·loides amb PGE» juntament amb els següents minerals: UM2004-45-Se:AgHgPd, pal·ladseïta, miassita, UM2000-47-S:CuFePdPt, oosterboschita, chrisstanleyita, jagüeïta, keithconnita, vasilita, tel·luropal·ladinita, luberoïta, oulankaïta, telargpalita, sopcheïta, laflammeïta i tischendorfita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1973 a la mina Copperfields, al districte de Nipissing (Ontario, Canadà). Sol trobar-se associada a altres minerals com: merenskyita, hessita, calcopirita o stützita.

## Referències

* ↑ «Temagamite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 febrer 2016].
* 1 2 «Temagamite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 21 febrer 2016].
# Sisca

La sisca o xisca (Imperata cylindrica, sinònim: Imperata arundinacea) és una espècie de planta poàcia.

## Descripció

Planta perenne rizomatosa nativa de la Regió Mediterrània, Àfrica, i oest d'Àsia. Fa fins a tres metres d'alt. Les arrels arriben fins a 1,2 metres de fondària.
Imperata cylindrica es troba en llocs on el sòl està pertorbat, com els costat de les carreteres, solars en construcció, etc. Pot formar masses denses.

## Usos

A Papua Nova Guinea es fa servir per cobrir les teulades de les cases tradicionals. Es planta per combatre l'erosió i es fa servir per fer paper. És una planta ornamental. Les parts tendres són comestibles cuites i les arrels es masteguen com xiclets.

### Problemàtica

Naturalitzada a zones d'Amèrica i d'Àsia i Austràlia es considera una planta invasora fora del seu hàbitat original. La Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (IUCN) l'ha classificada a la llista de les 100 espècies invasores més nocives del món. Es dispersa vegetativament pels rizomes i sexualment per les llavors.
A Benin i Vietnam es fa servir per controlar la xisca conreant la liana mongeta de vellut (Mucuna pruriens).

## Referències

* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «Sisca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Imperata cylindrica (L.) Raeusch. | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 5 juny 2024].
* ↑ «Beware of Cogon Grass». Florida Division of Forestry. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2011. [Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ «Imperata cylindrica». Plants For A Future database report.
* ↑ Pagad. «Imperata cylindrica (grass)». Global invasive species database, 21 agust 2010. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 octubre 2015].
* ↑ «Factsheet - Mucuna pruriens». www.tropicalforages.info. [Consulta: 21 maig 2008].

## Enllaços externs

* «Description of Cogon Grass and control measures» (en anglès). US National Park Service.
* Edible and medicinal uses, cultivation, etc.
* Murniati (2002) From Imperata cylindrica Grasslands to productive Agroforestry. PhD thesis Wageningen UR.
# Antena de baix guany

Una antena de baix guany (low-gain antenna o LGA en anglès) és una antena amb un ampli feix d'ones de ràdio. Aquest feix molt ampli permet un senyal més fiable que s'utilitza millor en regions muntanyoses, on el senyal es propagarà raonablement bé sense importar el terreny. Les muntanyes es converteixen en l'equivalent de pedres en un rierol, envoltat per les ones que hi flueixen. Les antenes de baix guany sovint s'utilitzen en les naus espacials com un suport a l'antena d'alt guany, que transmet un feix molt més estret i, per tant, és susceptible a la pèrdua del senyal.

## Referències

* ↑ «Low-gain antenna - Oxford Reference» (en anglès). DOI: 10.1093/oi/authority.20110803100116961. [Consulta: 8 octubre 2018].

## Enllaços externs

* What are high and low gain?
# Ursilita

La ursilita és un mineral de la classe dels silicats, actualment desacreditat per l'IMA. El seu nom reflecteix el seu contingut d'urani i silici.

## Característiques

La ursilita és un silicat de fórmula química (Mg,Ca)₄(UO₂)₄(Si₂O₅)$_{5,5}$(OH)₅·13H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Actualment és un nom obsolet i desacreditat per l'IMA, sent els noms correctes: calcioursilita i magnioursilita. Aquestes espècies van ser descrites conjuntament l'any 1957 com "ursilita", al Tadjikistan. Posteriorment, es van definir les calcioursilites i la magnioursilites en comptes de la ursilita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ursilita pertany a «09.AK: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), uranil nesosilicats i polisilicats» juntament amb els següents minerals: soddyita, cuprosklodowskita, oursinita, sklodowskita, boltwoodita, kasolita, natroboltwoodita, uranofana-β, uranofana, swamboïta, haiweeïta, metahaiweeïta, ranquilita, weeksita, coutinhoïta, magnioursilita, calcioursilita i uranosilita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'urani d'Oktyabr'skoye, a Kyzyltyube-Sai, Khujand (Província de Sughd, Tadjikistan). També ha estat descrita a la glacera Darai-Pioz de la serralada Alai, també al Tadjikistan, i a l'explotació d'urani, tori i terres rares de South Khanneshin, a Dushan (Província de Helmand, Afganistan).

## Referències

* ↑ «Ursilite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) - Newsletter 43» (en anglès). International Mineralogical Association. [Consulta: 29 desembre 2018].
# La Censada (Santa Margarida de Montbui)

La Censada és una obra de Santa Margarida de Montbui (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular. Coberta a dues aigües. De planta baixa, pis i golfes. A la façana principal les obertures es disposen segons tres eixos de les que s'ha de destacar la porta central adovellada i els òculs de les golfes. L'interior està molt transformat, queda però en el menjador una llar de foc amb forn de llenya.

## Història

En el capbreu del 1685 surt documentat com Mas de l'Assensada. En la dovella de la porta d'entrada hi ha la data del 1797. En el amillaramiento del 1851 surt com el Mas de la Sensada. Al 1980 s'hi realitzaren obres de consolidació dels fonaments i d'adaptació per casa de colònies.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Censada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Proechimys canicollis

Proechimys canicollis és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. Viu a Colòmbia i Veneçuela. Es tracta d'un animal nocturn, terrestre i solitari que s'alimenta de llavors, fruita, fongs, fulles i insectes. El seu hàbitat natural són els boscos caducifolis i les vores dels boscos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Gómez-Laverde, M.; Aguillera, M. Proechimys canicollis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 10 juny 2015.
# Carrer Nou de la Pobla de Carivenys

El Carrer Nou de la Pobla de Carivenys és una obra del municipi de Santa Coloma de Queralt (Conca de Barberà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Un dels pocs carrers del nucli de Carivenys que conserven una agrupació d'habitatges amb molt poques intervencions sobre la seva estructura original. El parament d'alguna de les seves cases presenta una diferent utilització de carreus que mostren les diferent etapes constructives. Les més antigues són del segle xv.

## Referències

* ↑ «Carrer Nou de la Pobla de Carivenys». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Martial Gayant

Martial Gayant (Chauny, 16 de novembre de 1962) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1982 i 1992. Durant la seva carrera professional destaca el triomf en una etapa del Tour de França i del Giro d'Itàlia. El 1986 guanyà la medalla de plata al Campionat del Món de ciclisme en ruta. Actualment és el director general de l'equip Française des Jeux.

## Palmarès

* 1981
** 1r al Gran Premi de les Nacions amateur
* 1983
** Campió de França de ciclo-cross
* 1984
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1985
** 1r a la París-Camembert
** 1r al Trofeu dels Escaladors
* 1986
** Campió de França de ciclo-cross
** 1r al GP Ouest France-Plouay
* 1987
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
* 1989
** 1r al Gran Premi de Fourmies
* 1990
** 1r al Tour del Llemosí
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir

### Resultats al Tour de França

* 1985. Abandona (a etapa)
* 1987. 34è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 2 etapes
* 1988. 71è de la classificació general
* 1989. 32è de la classificació general
* 1991. Abandona (a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1984. 15è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1983. 25è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Martial Gayant a sitiodeciclismo.net
# In barca a vela contromano

In barca a vela contromano és una pel·lícula italiana del 1997 dirigida per Stefano Reali i basada en l'obra Operazione del mateix director.
El títol de la pel·lícula fa referència a la gesta aconseguida per Francis Chichester, un aviador i navegant britànic que va fer la volta al món en un vaixell de vela contra el vent (o "contra el trànsit", com va dir per error Carlo a Massimo en un dels diàlegs) tot i que, a diferència del que va afirmar Luigi a la pel·lícula, la durada global no va ser d'un any i mig sinó de 226 dies, del 27 d'agost de 1966 al 28 de maig de 1967.
Tal com s'indica en els mateixos crèdits inicials, la pel·lícula, considerada d'interès cultural nacional, es va realitzar amb la intervenció de la Presidència del Consell de Ministres - Departament d'Espectacle.

## Argument

Massimo, de trenta anys, està ingressat en un hospital públic de Roma per una operació dels lligaments del seu genoll. Luigi, el seu company d'habitació a l'hospital des de fa anys per unes operacions equivocades, li fa entendre que l'operació no és tan senzilla com sembla i que potser seria més adient donar prioritat a altres persones grans que han estat a la llista d'espera durant algun temps. En Luigi, en realitat, aprofita la seva situació d'"expert" a l'hospital per organitzar un tràfic de llits d'acord amb algunes infermeres, i aquesta vegada també sembla tenir èxit. Tanmateix, Luigi no sap que Massimo no és un pacient real sinó un metge a l'atur, a qui la direcció de l'hospital ha confiat la tasca de desemmascarar el tràfic de llits.
Massimo, al cap d'un temps, s'adona que l'han contractat per desenmascarar un trànsit menor amb l'objectiu d'encobrir-ne un de molt més gran, entén que Luigi s'ha convertit en un autèntic referent per a tot el departament, li agrada molt, comença a dubtar de la tasca que li va encomanar Cupreo, un metge desenfrenat que aspira a ser metge titular. Insegur de com procedir, aconsegueix al final fer que s'enfrontin als seus errors, i després abandona l'hospital amb el bagatge d'una experiència vital considerable.

## Repartiment

* Valerio Mastandrea: Massimo Migliarini
* Davide Bechini: Giorgio Cupreo
* Enrico Brignano: Zinna
* Antonio Catania: Luigi "Gigi" Bonsanti
* Ugo Conti: Dolcevita
* Pierfrancesco Favino: Castrovillari
* Manrico Gammarota: Pakistano
* Maurizio Mattioli: Carlo
* Emanuela Rossi: Wanda
* Raffaele Vannoli: Brianza
* Fabio Vannozzi: Mannozzo
* Lavinia Guglielman: Marta

## Referències

* ↑ Roberto Chiti. Dizionario del cinema italiano: I Film. Gremese Editore, 2002.
* ↑ Roberto Nepoti «Scuola di vita in una corsia». , 28-09-1997.

## Enllaços externs

* In barca a vela contromano a YouTube
# Air Corsica

La Compagnie Aérienne Corse Méditerranée SAEM (cors: Cumpagnia Aerea Corsa Mediterrania), comercialitzant com a Air Corsica (abans CCM Airlines ), és la companyia de bandera de la regió insular francesa de Còrsega, amb la seva seu central als terrenys de l'aeroport Napoléon Bonaparte d'Ajaccio a Ajaccio, Còrsega. Opera serveis de passatgers des de Còrsega fins a França continental. La seva base principal és l'aeroport Napoleó Bonaparte d'Ajaccio, amb hubs a l'aeroport de Figari–Sud Corse, l'aeroport de Bastia–Poretta i l'aeroport de Calvi–Sainte-Catherine.

## Història

Air Corsica opera certs vols com a franquícia per a Air France i ITA Airways. Air Corsica externalitza el seu sistema de servei de passatgers, que gestiona les reserves, l'inventari i els preus a Amadeus mitjançant el sistema Altéa.

## Acords de codi compartit

Air Corsica té acords de codi compartit amb les següents companyies aèries:
* Air France
* Air France Hop
* ITA Airways

## Referències

* ↑ "Relations Clientèle Arxivat 2009-08-18 a Wayback Machine.." CCM Airlines. Retrieved on 12 February 2010. "Siège social de CCM Aéroport Napoléon Bonaparte BP 505 – 20186 AJACCIO CEDEX "
* ↑ «Directory: World Airlines». Flight International, 03-04-2007, p. 62.
* ↑ Air International, July 2005
* 1 2 «ITA Airways è in code share con Air Corsica su Ajaccio», 19-04-2022.
* ↑ «Profile on Air Corsica». CAPA. Centre for Aviation. Arxivat de l'original el 2016-11-03. [Consulta: 3 novembre 2016].
# Antena de quadre

L'antena de quadre deu el seu nom a la seva forma. És una antena direccional és a dir dona més rendiment si està orientada cap a l'emissor/receptor. És especialment apropiada per a la banda d'ona mitjana. Tècnicament és un dipol plegat amb forma quadrada.

## Enllaços externs

* Construcció d'una antena de quadre per Diexismo en OM
# John Brumby

John Mansfield Brumby (21 d'abril de 1953) és un polític del partit laborista australià, Membre de l'Assemblea Legislativa i l'anterior Premier de Victòria (2007-2010). Va arribar a ser Premier després de la dimissió de Steve Bracks. També es va exercir com a ministre d'Afers dels Veterans i com a ministre d'Afers Multiculturals. Ell va participar en la seva primera elecció com a Primer Ministre en les eleccions de l'estat victorià del novembre del 2010. El seu govern va ser derrotat per la Coalició Lliberal/Nacional encapçalada per Ted Baillieu. El 30 de novembre, Brumby va anunciar que dimitia com a líder laborista a Victòria, i que el Partit del Treball parlamentari es reunirà el 3 de desembre per triar un nou líder i el ministeri en l'ombra.

## Referències

* ↑ Statement from outgoing premier John Brumby, The Age, 30 de novembre del 2010
* ↑ «Parliament of Victoria - John Brumby portrait». [Consulta: 21 juny 2021].