OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bagrichthys obscurus

Bagrichthys obscurus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 24,9 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 45-47.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Chao Phraya, Bang Pakong i Mekong a Indoxina.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ng, H.H., 1999. Bagrichthys obscurus, a new species of bagrid catfish from Indochina (Teleostei: Bagridae). Rev. Biol. Trop. 47(3):545-552.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mo, T.-P. 1991: Anatomy and systematics of Bagridae (Teleostei) and siluroid phylogeny. Theses Zoologicae v. 17: i-vii + 1-216 + 43 unnum. pp. illust.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Záborské

Záborské és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1303.
# Àrea de Conservació Guanacaste

L'Àrea de Conservació Guanacaste (ACG), és un lloc Patrimoni de la Humanitat declarat per la UNESCO l'any 1999, està situat en la nord-oest de Costa Rica, que comprèn el Parc Nacional Santa Rosa, el Parc Nacional Guanacaste, el Parc Nacional Rincón de la Vieja, el Refugio de Vida Silvestre Iguanita i el Refugio de Vida Silvestre Bahia Junquillal. Es va formalitzar la unió en el Sistema Nacional de Conservació Àrees (SINAC) el 1994.
L'àrea conjunta dels parcs va assolir la superfície de 1470 km²; l'any 2004.

## Àrees Protegides

* Parque Nacional Santa Rosa
* Parque Nacional Rincón de la Vieja
* Parque Nacional Guanacaste
* Refugio de Vida Silvestre Bahía Junquillal
* Refugio de Vida Silvestre Iguanita

## Enllaços externs

* Fitxa del lloc en la Unesco, (en anglès i francès).
* SINAC Lloc Oficial

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Area de Conservación Guanacaste» (en anglès). [Consulta: 10 març 2021].
# École nationale supérieure de mécanique et d'aérotechnique

École nationale supérieure de mécanique et d'aérotechnique (ENSMA) és una escola d'enginyeria francesa creada el 1948.
L'ENSMA és una escola privada que forma enginyers especialitzats en els àmbits de l'aeronàutica.
Situada a Chasseneuil-du-Poitou, l'escola es va incorporar al Groupe ISAE.

## Referències

* ↑ ISAE-ENSMA
* ↑ École nationale supérieure de mécanique et d’aérotechnique - ISAE-ENSMA
* ↑ A Chasseneuil, l'ENSMA à 70 ans

## Enllaços externs

* École nationale supérieure de mécanique et d'aérotechnique - Lloc web oficial
# Henri Fantin-Latour

Henri Fantin-Latour (Grenoble, 14 de gener de 1836 - Buré, 25 d'agost de 1904) fou un pintor francès.
Es va formar amb el seu pare, el també pintor Jean-Theodore Fantin-Latour, i més tard amb Lecocq de Boisbaudran. Es va relacionar amb els més importants artistes de l'època. Va treballar en el taller de Courbet i va ser amic de Manet, encara que es va mantenir al marge de l'impressionisme, practicant una espècie de realisme líric. Va cultivar el retrat femení, les natures mortes, els temes de música i, sobretot, els retrats col·lectius. Va dedicar moltes de les seves composicions al·legòriques a Wagner, especialment litografies.

## Obra

* Le Songe (1854)
* Homenatge a Delacroix (1864): exposat al museu d'Orsay a París, es va pintar un any després de la mort de Delacroix. Representa deu homes a un i altre costat del retrat de l'homenatjat. En el grup figura Baudelaire.
* Un Taller de Batignolles (1870): representa el taller de Manet al 34 del bulevard de Batignols, a París. L'aspecte de l'estança és ordenat i burgès. Hi apareixen Manet -assegut pintant el retrat de Zacharie Astruc- el mateix Astruc, Émile Zola, Edmond Maître, Otto Scholderer, Renoir, Bazille i Monet. Aquest quadre, actualment exposat a Orsay, es va presentar al Saló de 1870.
* Un racó de taula (1872): presentat al Saló de 1872, actualment al museu d'Orsay. Es tracta d'un retrat col·lectiu en què apareixen Verlaine i Rimbaud junt amb poetes joves de l'època. En peus, d'esquerra a dreta figuren: Elzéar Bonnier, Emile Blémont, Jean Aicard. Asseguts estan Paul Verlaine, Arthur Rimbaud, Léon Valade, Ernest d'Hervilly, Camille Pelletan. Tots estan vestits de negre excepte Camille Pelletan, que no és un poeta sinó polític.
* Prop del piano (1876).
* Gólgota.
En la seva maduresa, es va centrar en la producció de natures mortes de flors, de les quals hi ha exemples al Museu Thyssen-Bornemisza i al palau de Liria, tots dos a Madrid.

## Referències

* ↑ «Henri Fantin-Latour». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Paisatge cultural dels ǂKhomani

El paisatge cultural dels ǂKhomani comprèn una extensa zona d'una superfície de 959.100 hectàrees del municipi local Dawid Kruiper, situat a la zona septentrional de Sud-àfrica, limitat per Botswana a l'est i Namíbia a l'oest. Cobreix tot el parc Nacional Kalahari Gemsbok i forma part del parc Transfronterer Kgalagadi.
Es tracta d'una gran extensió de dunes de sorra principalment, que conté vestigis d'ocupació humana des de l'Edat de Pedra fins als nostres dies, i està associada amb la cultura dels San ǂKhomani. Aquest poble, antigament nòmada, va elaborar estratègies de subsistència per fer front a les condicions ambientals extremes pròpies de la regió desèrtica. Així, van desenvolupar coneixements específics en matèria d'etnobotànica, pràctiques culturals i una visió del món relacionada amb les característiques geogràfiques del seu entorn.
L'indret fou inscrit a la llista del Patrimoni Mundial el 8 de juliol de 2017, en la reunió del Comitè de la UNESCO que va tenir lloc a Cracòvia, al reflectir l'estil de vida que prevalgué a la regió i va configurar el lloc durant milers d'anys.

## Referències

* 1 2 3 «ǂKhomani Cultural Landscape». World Heritage List. UNESCO. [Consulta: 29 juliol 2017].
* 1 2 «The ‡Khomani Cultural Landscape inscripted as a World Heritage Site». Media releases. Department of Environmental Affairs, Republic of South Africa. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2021. [Consulta: 29 juliol 2017].
# Sieben Magnificat-Antiphonen

Sieben Magnificat-Antiphonen per a cor mixt (SATB) a cappella és una obra d'Arvo Pärt composta el 1988 (revisada el 1991) per encàrrec del RIAS Kammerchor de Berlín per celebrar el seu 40è aniversari i compta com una de les poques composicions contemporànies de les vespres. Va ser estrenat per aquest cor l'11 d'octubre de 1988 dirigit per Marcus Creed.
Es compon de set moviments:
* O Weisheit
* O Adonai
* O Sproß aus Isais Wurzel
* O Schlüssel Davids
* O Morgenstern
* O König aller Völker
* O Immanuel

## Referències

* ↑ «Dades» (en anglès). Universal Edition. [Consulta: 29 març 2019].
* ↑ «Dades» (en anglès). Universal Edition. [Consulta: 29 març 2019].
# Pseudauchenipterus jequitinhonhae

Pseudauchenipterus jequitinhonhae és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Jequitinhonha (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P., 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1877. Die Süsswasserfische des südöstlichen Brasilien (III). Sitzungsberichte der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften. Mathematisch-Naturwissenschaften Classe v. 74 (1. Abth.): 559-694, Pls. 1-13.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J. Jr., 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Soldada republicana a Barcelona

Soldada republicana a Barcelona és una fotografia de Gerda Taro, feta a l'inici de la Guerra Civil espanyola a Catalunya, l'any 1936, icònica d'aquest conflicte que va ser precursor de la Segona Guerra Mundial. La fotografia mostra una miliciana republicana entrenant a la platja del Somorrostro de Barcelona, al barri de la Barceloneta.

## Referències

* ↑ https://www.icp.org/browse/archive/objects/republican-militiawoman-training-on-the-beach-outside-barcelona
# Sheila (cràter)

Sheila és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 5,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim irlandès / celta, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Sheila». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Prefectura de Marràqueix

La prefectura de Marràqueix (en àrab عمالة مراكش, ʿamālat Marrākux; en amazic ⴱⵔⵓⴼⴰⵏⵙ ⵏ ⵎⵕⵕⴰⴽⵛ, tamɣurt n Mṛṛakc) és una de les prefectures del Marroc, fins 2015 part de la regió de Marràqueix-Tensift-El-Haouz i actualment de la de Marràqueix-Safi. Té una superfície de 1.671 km² i 1.133.890 habitants censats en 2007. La capital és Marràqueix.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1994 | 2004 | 2007 |
| 861.205 | 1.070.838 | 1.133.890 |
| 1994, 2004 : cens oficial ; 2007 : càlcul. |||

## Divisió administrativa

La província de Marràqueix consta de 5 arrondissements (barris) de Marràqueix (Annakhil, Guéliz, Marrakech-Medina, Ménara i Sidi Youssef Ben Ali), 1 municipi (Mechouar Kasbah) i 13 comunes:
| Municipis | Població en 1994 | Població en 2004 |
| Marràqueix | 669.043 | 823.154 |
| Mechouar Kasbah | 25.100 | 22.111 |
| Saâda | 24.396 | 39.071 |
| Tassoultante | 18.192 | 30.137 |
| Al Ouidane | 17.196 | 20.925 |
| Oulad Hassoune | 16.558 | 19.188 |
| Oulad Dlim | 15.909 | 14.747 |
| Souihla | 15.548 | 19.295 |
| Sidi Zouine | 8.023 | 10.067 |
| Loudaya | 7.407 | 8.989 |
| Kattara | 1.357 | 1.365 |

## Referències

* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 9 juliol 2016].
# Prefectura de Kagoshima

La prefectura de Kagoshima (鹿児岛県) comprèn la part sud de l'illa de Kyūshū, les illes Satsunan i part de les illes Amakusa, al Japó. La capital és la ciutat de Kagoshima.
Kagoshima inclou nou ciutats:
| Aira Akune Amami Hioki Ibusuki | Ichikikushikino Isa Izumi KagoshimaKagoshima (capital) Kanoya | Kirishima Makurazaki Minamikyūshū Minamisatsuma Nishinoomote | Satsumasendai Shibushi Soo Tarumizu |

## Persones il·lustres

* Goyo Hashiguchi (Kiyoshi, 1880 - 1919), artista.

## Referències

* ↑ «Kagoshima | Travel Japan | JNTO» (en anglès). [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ «Kagoshima: cómo llegar y qué ver | JRailPass» (en castellà), 30-10-2020. [Consulta: 24 març 2021].
# MWC 314

MWC 314, també coneguda com a BD+14º3887 o V1429 Aql és un estel hipergegant situat a la constel·lació de l'Àguila. Encara que siga una dels estels més lluminosos de la Via Làctia, és massa feble per ser vista a ull nu a causa de la pols interestel·lar que existeix entre ella i nosaltres i que l'atenua notablement i necessita d'un telescopi per a la seva observació. El seu tipus espectral és B0 i és una candidata a variable lluminosa blava (LBV); la seva distància ha estat estimada entre 3 i 4'3 kiloparsecs, i la seva lluminositat és de més d'1 milió de vegades la del Sol en el primer cas, amb una massa de 80 masses solars, i més de 3 milions de vegades la d'aquest astre en el segon.
Un estudi recent mostra també que és una estrella Be i a més doble; un altre mostra que està envoltada per una gran nebulositat d'aspecte bipolar.

## Referències

* ↑ Marc Audard «New Herbig Ae/Be stars confirmed via high-resolution optical spectroscopy» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2010, pàg. 67–67. DOI: 10.1051/0004-6361/200913800.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «APOGEE Data and Spectral Analysis from SDSS Data Release 16: Seven Years of Observations Including First Results from APOGEE-South». Astronomical Journal, 3, 01-09-2020. DOI: 10.3847/1538-3881/ABA592.
* ↑ Miroslav Šlechta «Spectroscopic survey of emission-line stars - I. B[e] stars» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2016, pàg. 1424–1437. DOI: 10.1093/MNRAS/STV2758.
* ↑ «MWC 314 en la base de dades SIMBAD».
* ↑ «Analysis of the variability of the luminous emission line star MWC 314».
* ↑ «MWC 314: a high-luminosity peculiar Be star» (PDF) (en anglés).

## Altres referències

* Extended shells around Be stars. Implications for Be star evolution
# Çayırlı

Çayırlı és un municipi i districte de Turquia, situat a la província d'Erzincan, a la regió de Anatòlia Oriental. Cobreix una àrea d'1.480 km² i té una altitud d'1.520 m. El districte té una població de 10.261 habitants, dels quals 5.447 viuen a Çayırlı. L'alcalde és Fevzi Kılıç (AKP).

## Enllaços externs

* www.cayirli.gov.tr
* www.cayirli.bel.tr
# Bandera de Senterada

La bandera oficial de Senterada té la descripció següent:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb un cantó quadrat groc d'alçària 1/2 de la del drap, carregat amb el moltó dret vermell encollarat, clarinat i ungulat de blau clar d'alçària 13/20 de la del drap i amplària 13/90 de la llargària del mateix drap, al centre, i amb les tres palles grogues de l'escut, cadascuna de gruix 1/15 de la llargària del drap i separades per espais d'1/9 de la mateixa llargària, posades en banda al centre, la del mig de llargària 31/45 de la del drap, a 1/45 del cantó, la de dalt, de la mateixa llargària, a 2/45, i la de baix, de llargària 4/9 a 1/10 de l'alçària.
Va ser aprovada el 17 de març de 2006 i publicada en el DOGC el 3 d'abril del mateix any amb el número 4606. Està basada en l'escut heràldic de la localitat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Pallars Jussà
* Escut de Senterada

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/844/2006, de 17 de març, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Senterada.» (pdf). DOGC num. 4606, 03-04-2006. [Consulta: 17 desembre 2009].
# Paisatge català (Armet i Portanell)

Paisatge català és una pintura sobre tela feta per Josep Armet i Portanell durant l'últim quart segle xix i que es troba conservada actualment a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, amb el número de registre 3822, d'ençà que va ingressar el 26 d'octubre de 1884, com una peça més del Llegat Fundacional.

## Descripció

Es tracta d'un paisatge amb unes runes en primer terme, al centre del quadre. Les runes són de difícil identificació (grans pedres), estan situades junt a un grup d'arbres frondosos al costat esquerre, i entre elles hi ha una dona dempeus, amb un gran cistell. Al seu darrere hi apareix un pagès amb barretina, assegut damunt d'un fragment de mur.

## Inscripció

Al quadre es pot llegir la inscripció J. Armet.

## Bibliografia

* Trullén, Josep Maria (dir.). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les col·leccions del museu. 2001a ed.. Vilanova i la Geltrú: Organisme Autònom Biblioteca Museu V.Balaguer, 2001. B-10-437/2001. ISBN 84-931438-3-9.

## Enllaços externs

* Web oficial del museu
# Jean-Baptiste Renard de Saint-Malo

Jean-Baptiste Renard de Saint-Malo (Cotlliure, 16 de juliol de 1780 - Perpinyà, 11 de febrer de 1854) va ser un polític i historiador nord-català. Fill de Philippe Renard de Saint-Malo i de Josèphe de Campredon, estudià a l'Escola Central de Perpinyà. Va donar suport Lluís XVIII de França contra Napoleó Bonaparte, i quan es va produir la restauració el 1815 fou nomenat sotsprecte de Ceret. Va ocupar el càrrec fins a la caiguda de Carles X de França en 1830.
Retirat de la política, del 1830 a 1838 es va dedicar a la història de la Catalunya del Nord i va publicar nombrosos articles al fulletó Publicateur des Pyrénées-Orientales amb articles i opuscles sobre els bisbes d'Elna i Perpinyà i les viles de Tuïr, el Voló, Ceret, Argelers i Prats de Molló. També col·laborà a Recherches sur la topographie en Roussillon au moyen-âge. Quan desaparegué el Publicateur ... es va apartar de la vida pública, tot i que el 1845 col·laboraria a la Société Agricole, Scientifique et Littéraire des Pyrénées Orientales amb Pere Puiggarí.

## Referències

* ↑ RENARD DE SAINT MALO Jean-Baptiste, Comité des travaux historiques et scientifiques
* ↑ Jean-Baptiste Renard de Saint-Malo (1780-1854) a Dictionnaire de biographies roussillonnaises de l'abbé Capeille (1914)

## Font

Capeille, Jean. Dictionnaire de biographies roussillonnaises, 1914.
# Eckhardita

L'eckhardita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor del coronel (jubilat), Eckhard D. Stuart (1939), un prolífic col·leccionista americà i micro coleccionista de Jackson, Mississipi, qui va descobrir l'espècie.

## Característiques

L'eckhardita és un sulfat de fórmula química (Ca,Pb)Cu$^{2+}$Te$^{6+}$O₅(H₂O). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions del departament de ciències minerals del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles, Califòrnia, amb els números de catàleg: 62512 i 64011.

## Formació i jaciments

L'espècie va ser descrita gràcies a le mostres trobades en dos indrets de la muntanya Otto, al comtat de San Bernardino (Califòrnia, Estats Units): la mina Aga i el pou Bird Nest. Es tracta dels únics llocs on ha estat trobada aquesta espècie mineral, juntament amb altres indrets molt propers a la localitat tipus, dins la mateixa muntanya.

## Referències

* ↑ «Eckhardite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juliol 2018].
* ↑ «Bird Nest E3, Otto Mountain, Baker, Soda Mts, Silver Lake District, San Bernardino Co., California, USA» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juliol 2018].
# El Borj

El Borj (en àrab البرج, al-Burj; en amazic ⵍⴱⵕⵊ) és una comuna rural de la província de Khénifra, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.812 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# El Borge

El Borge és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga.

## Història

L'origen àrab de la població s'explica per l'etimologia del nom Al-Borg; però en realitat poc se sap de la història d'aquest municipi. Sí que se sap per les cròniques d'aquesta època que allí vivia una comunitat de moriscs que es van resistir durament a l'ocupació cristiana. Quan es va produir l'aixecament dels habitants de l'Axarquía, El Borge es va distingir com un focus de rebel·lia pels conquistadors. Els rebels van fugir a les Alpujarras ajudats pels seus companys de causa; i va ser el corregidor de Vélez-Màlaga, Álvaro de Zuazo qui va manar una guarnició al Borge per a acabar amb el grup de revoltats. Com personatge rellevant en relació amb El Borge, hem de citar a Ibn Albaitar ("el fill del veterinari"), famós botànic, que va introduir el cultiu del cítric en la vall del riu de Benamargosa, Almáchar i Borge, on se sap que va viure cert temps abans d'emigrar a Egipte, segons Gámez Burgos. Avui dia, existeix en el Terme Municipal del Borge un cortijo anomenat "Morabaite" o "Moro-Baita", en el qual es presumeix que va viure aquest famós personatge.
Del segle xvii era Martín Vázquez Pruna, nascut en aquest poble i que era considerat com un dels més prestigiosos teòlegs de la cort de Felip IV, arribant a ensenyar humanitats a algun dels seus membres. Les seves primeres reflexions tindrien com escenari l'església de La nostra Senyora del Rosari, obra del gòtic renaixentista de principis del XVI, a més va ser professor de Teologia al Sacromonte granadí i professor d'humanitats de Gaspar de Haro (futur virrei de Nàpols, protegit del Rei d'Espanya Felip IV). Va morir a Sevilla, sent arxiver major de la Catedral en l'any 1664.
Però el personatge més conegut era el bandoler El Bizco del Borge. I els alborguenys han utilitzat aquest fet per a revisar la seva història i utilitzar-la com estendard identificatiu del poble, actualment immers en un procés de diversificació de la seva economia on la vinya té un especial protagonisme. Són famosos els seus vins i els seus passos. Però també comença a ser puixant la indústria tèxtil i el turisme.