OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Línia evolutiva de Wooper

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Wooper i Quagsire.

## Wooper

Wooper és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus aigua i tipus terra i evoluciona a Quagsire. Està basat en els axolots.

## Quagsire

Quagsire és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus aigua i tipus terra i evoluciona de Wooper.

## Referències

* 1 2 3 Wooper a Bulbapedia (anglès)
* 1 2 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Quagsire a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Carreró de Sant Magí (Tarragona)

El Carreró de Sant Magí és una via pública de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El nom del carreró es deu a la Capelleta de Sant Magí, que es al començament del carreró junt a la Plaça de Santiago Rusiñol, el trobem ja documentat al segle xvi.
Va ser tapat el segle xviii i el 1720 els veïns van fer que es tornès a obrir al públic, tancant-lo amb una reixa de ferro durant la nit.

## Referències

* 1 2 «Carreró de Sant Magí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Can Canyet (Lliçà de Vall)

Can Canyet és una masia gòtica de Lliçà de Vall (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici té dues aigües amb el carener descentrat. A la façana destaca una finestra motllurada i amb traceria que es troba sobre la porta, dovellada amb 13 dovelles. Hi ha dues finestres laterals allindades amb motllura conopial i un rellotge de sol. Al costat de la porta hi ha dos curts pedrissos que s'entreguen a dos contraforts d'obra recent, de d'un dels quals surt un abeurador.

## Història

Pel tipus de finestres cal suposar que la masia data del segle xvi.

## Referències

* 1 2 «Can Canyet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juny 2020].
# Tractat de Schwedt

El Tractat de Schwedt fou conclòs el 6 d'octubre de 1713, durant la Gran Guerra del Nord, entre el Tsarat Rus i Brandenburg-Prússia a Schwedt. A Brandenburg-Prússia se li prometé la Pomerània Sueca fins al riu Peene, que acabava de ser conquerida per Rússia. A canvi, Brandenburg-Prússia acceptava l'annexió a Rússia de l'Íngria Sueca, l'Estònia Sueca i Carèlia, i acceptava pagar 400.000 thalerss a Rússia. El sud de la Pomerània Sueca havia de ser administrat per Brandenburg-Prússia fins que s'arribés a establir un govern definitiu en un tractat de pau.

## Referències

* 1 2 Groß, Reiner. Die Wettiner (en alemany). 621. Kohlhammer, 2007, p. 186 (Kohlhammer Urban Taschenbücher). ISBN 3170189468.
* 1 2 Oakley, Steward. War and peace in the Baltic, 1560-1790. Abingdon - Nova York: Routledge, 1992, p. 119 (War in Context). ISBN 0415024722.

## Enllaços externs

* Escanejat del tractat al IEG Mainz Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
# Homatula erhaiensis

Homatula erhaiensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Fa 8,7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical, el qual viu a la Xina: el llac Erhai a la conca del riu Iang-Tsé a Yunnan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Nichols, J. T., 1925. Nemacheilus and related loaches in China. American Museum Novitates No. 171: 1-7. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 agost 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gu, J.-H. i E. Zhang, 2012. Homatula laxiclathra (Teleostei: Balitoridae), a new species of nemacheiline loach from the Yellow River drainagein Shaanxi Province, northern China. Environ. Biol. Fish.: prepublicació electrònica. Publicació final pendent.
* ↑ FishWise (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P.M. i T.T. Nalbant, 1995. A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Trav. Mus. Hist. Nat. 35:429-496.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Hu, Y.-T. i E. Zhang, 2010. Homatula pycnolepis, a new species of nemacheiline loach from the upper Mekong drainage, South China (Teleostei: Balitoridae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 21(1):51-62.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.
# Línia evolutiva de Wurmple

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Wurmple, Silcoon, Beautifly, Cascoon i Dustox.

## Wurmple

Wurmple és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus bestiola i evoluciona a Silcoon o Cascoon.

## Silcoon

Silcoon és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus bestiola. Evoluciona de Wurmple i evoluciona a Beautifly.

## Beautifly

Beautifly és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus bestiola i tipus volador. Evoluciona de Silcoon.

## Cascoon

Cascoon és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus bestiola. Evoluciona de Wurmple i evoluciona a Dustox.

## Dustox

Dustox és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus bestiola i tipus verí. Evoluciona de Cascoon.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Wurmple a Bulbapedia (anglès)
* Silcoon a Bulbapedia (anglès)
* Beautifly a Bulbapedia (anglès)
* Cascoon a Bulbapedia (anglès)
* Dustox a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Uparwara

Uparwara fou un estat tributari protegit a l'agència de Malwa, Índia central.
La superfície era de 26 km² i la població de 1.186 habitants el 1901. Els ingressos s'estimaven el mateix any en 20.000 rúpies. El sobirà portava el títol de thakur i era un rajput solanki.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
# Signe de psoas

El signe de psoas, també conegut com a prova de psoas de Cope o signe d'Obraztsova, és un signe mèdic que indica irritació del grup iliopsoas dels flexors del maluc a l'abdomen i, en conseqüència, indica que l'apèndix inflamat és d'orientació retrocecal (ja que el múscul iliopsoas és retroperitoneal).
La tècnica per detectar el signe del psoas es realitza a la cama dreta del pacient. El pacient s'aixeca sobre el seu costat esquerre amb els genolls estesos. L'examinador subjecta la cuixa dreta del pacient i allarga passivament el maluc. Alternativament, el pacient s'estira d'esquena i l'examinador demana al pacient que flexioni activament el maluc dret contra la mà de l'examinador.
Si es produeix dolor abdominal, és un "signe de psoas positiu". El dolor resulta perquè el psoas voreja la cavitat peritoneal, de manera que l'estirament (per hiperextensió al maluc) o la contracció (per la flexió del maluc) dels músculs provoca fricció contra els teixits inflamats propers. En particular, el múscul iliopsoas dret es troba sota l'apèndix quan el pacient està en decúbit supí, de manera que un signe de psoas positiu a la dreta pot suggerir apendicitis. Un signe de psoas positiu també pot estar present en un pacient amb un abscés de psoas. També pot ser positiu amb altres fonts d'irritació retroperitoneal, per exemple, la causada per l'hemorràgia d'un vas ilíac.
Va ser introduït per Zachary Cope (1881–1974), un cirurgià anglès.

## Referències

* ↑ Bhat, Sriram. SRB's Manual of Surgery. JP Medical Ltd, 30 December 2012, p. 1279. ISBN 978-93-5025-944-3.
* ↑ Augustin, Goran. Acute Abdomen During Pregnancy. Springer, 12 May 2014, p. 8. ISBN 978-3-319-05422-3.
* ↑ Bickley, Lynn S. Bates' Guide to Physical Exam and History Taking. 9th. Lippincott, Williams, and Wilkins, p. 390.
* ↑ Huang, Ih-Ping; Smith, C Daniel Annals of Surgery, 244, 2, 01-08-2006, pàg. 322. DOI: 10.1097/01.sla.0000230276.84612.b4. PMC: 1602170.
* ↑ Silen, William (revised by). Cope's early diagnosis of the acute abdomen.. 21st. Oxford: Oxford University Press, 2005. ISBN 0-19-517545-X.

## Enllaços externs

* Revisió de l'apendicitis aguda al metge de família americà Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
# Carreró del Teco

El Carreró del Teco és una via pública de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El carreró del Tecó comunica el carrer Major amb el carrer Nou passant per sota els edificis de la banda est d'aquell. El forjat és de bigues de fusta i prop de la sortida pel carrer Nou trobem un arc ogival de pedra. La fornícula, refosa a la paret de façana del carrer Major és d'època barroca amb elements ornamentals propis del moment. La imatge de Sant Ignasi és de rajoles ceràmiques pintades de diferents colors i és indicativa de l'antiga divisió del carrer Major, en correspondència amb les esglésies que el senyorejaven i que eren Sant Agustí, Sant Bernat (església dels jesuïtes i d'aquí la referència a Sant Ignasi) i Sant Joan.
Al número 100 del carrer Major s'obre un altre carreró, així com un altre vora l'antiga residència jesuítica, conegut com la "costa de Sant Bernat" i que constitueix també l'accés al carreró de les Bruixes.

## Referències

* 1 2 «Carreró del Teco». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 maig 2021].
# Cantó de Montceau-les-Mines-Nord

El cantó de Montceau-les-Mines-Nord és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Chalon-sur-Saône. Compta amb part del municipi de Montceau-les-Mines.

## Municipis

* Montceau-les-Mines

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1979 | Michel Thomas | UDR, després UDF |
| 1979-1984 | André Lotte | PS |
| 1984-1992 | Andre Jarrot | RPR |
| 1992-1998 | Michel Thomas | RPR |
| 1998-2011 | Alice Besseyrias | PS |
| 2011- | Laurent Selvez | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Trégon

Trégon (en bretó Tregon-Poudour) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2006 tenia 232 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 202 | 240 | 253 | 249 | 259 | 260 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-François Merdrignac | |
# Manuel Antonio de la Bodega de la Quadra y Mollinedo

Manuel Antonio de la Bodega de la Quadra y Mollinedo (Lima, 10 de maig de 1752 - Madrid, 22 de juny de 1835) fou un polític espanyol, ministre durant el regnat de Ferran VII d'Espanya.

## Biografia

Era fill del comerciant d'origen basc Tomás de la Bodega de la Cuadra y de las Llanas, i de la criolla Francisca de Mollinedo y Losada de Agüero, i germà del navegant Juan Francisco de la Bodega y Quadra. Estudià dret al Reial Col·legi de San Martín de Lima i el 1770 ingressà com a advocat a la Reial Audiència de Lima. En 1771 anà a la Península, on es doctorà en dret a la Universitat d'Alcalá de Henares. Va obtenir la càtedra de Lleis d'aquesta universitat fins que el 1785 fou nomenat oïdor de l'Audiència de Guatemala i intendent de la Casa de la Moneda. El 1792 fou nomenat alcalde de crim de la Reial Audiència de Mèxic i el 1796 assessor del virrei de Nova Espanya.
L'octubre de 1812 fou nomenat Ministre de Governació d'Ultramar, càrrec que va ocupar fins 1814. L'any següent es va instal·lar amb la seva família a la carrera de San Jerónimo de Madrid, alhora que era nomenat membre del Consell d'Estat i vocal de la Junta per apaivagar les Audiències d'Amèrica.
Fou elegit diputat pel Virregnat del Perú a les Corts de 1820-1822 i fou novament ministre d'Ultramar entre febrer i març de 1822, així com membre del Tribunal Suprem.
De 1825 a 1834 fou degà del Consell Suprem d'Índies i el 1834 fou nomenat per la regent Maria Cristina Pròcer del Regne. Va morir a Madrid el 22 de juny de l'any següent.

## Referències

* ↑ Manuel Antonio de la Bodega de la Cuadra y Mollinedo a geneanet.org
* ↑ Jorge Ortiz Sotelo Juan Francisco de la Bodega y Quadra, los años iniciales, a: Derroteros de la Mar del Sur, n. 14 (2006), pp. 135-146]
* ↑ Ministres de Ferran VII Arxivat 2019-02-09 a Wayback Machine. al web del CSIC
* ↑ Índex històric del Congrés de Diputats
* ↑ Fitxa del Senat com a pròcer
# Jaume Busquets i Mollera

Jaume Busquets i Mollera (Girona, 27 de juliol de 1903 - Girona, 21 de novembre de 1968) fou un dibuixant, escultor i pintor català.
Es va formar als tallers de Joan Llimona i del pintor Darius Vilàs. Va fer amistat amb Antoni Gaudí, que li va induir per a decidir-se per l'art religiós. Va rebre nombrosos encàrrecs de murals per a diverses esglésies i va afaiçonar escultures per a la façana del Naixement de la Sagrada Família de Barcelona. L'escena del Naixement d'aquest conjunt ha estat difosa a la Nadala del 2010 del papa Benet XVI. També esculpí un Crist jacent per a l'església de Blanes, una Verge amb Nen que presideix la façana principal de la Catedral de Girona. Per l'església parroquial de Sant Pere de Begur, esculpí la imatge de sant Pere i el retaule amb escenes de la vida de l'apòstol. Va construir l'altar major i el seu baldaquí per al temple de La Nostra Senyora de Montealegre de Barcelona, on, anys més tard, va realitzar en alabastre una imatge per al presbiteri. L'any 1955, va pintar al fresc la representació de la Santa Trinitat, a l'absis de l'església de Sant Genís de Palau-solità i Plegamans. L'any 1965 va esculpir un Sant Cristòfol d'uns 2 metres d'alçada de fusta policromada per l'església de Les Planes d'Hostoles.
Va ser director a l'Escola d'Art de Vilafranca del Penedès i després a l'Escola Massana de Barcelona.
* La Nativitat, porta de la Caritat de la Sagrada Família.
* L'Anunciació, conjunt situat a l'ogiva, prop dels signes del zodíac que constaten la cronologia del naixement, Sagrada Família.
* Verge Maria, façana principal de la Catedral de Girona

## Referències

* ↑ Geis i Parragueras, Camil «Los que encontré en el camino - Jaume Busquets». Revista de Girona, 1969, pàg. 19 [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «NECROLÓGICAS - Jaume Busquets Mollera». La Vanguardia Española, 31873, 24-11-1968, pàg. 33 [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «NECROLOGÍA - Jaume Busquets Mollera». La Vanguardia Española, 31875, 27-11-1968, pàg. 36 [Consulta: 26 setembre 2021].
* 1 2 Ventura i Maynou, Joan «Jaume Busquets i Mollera, dibuixant-pintor i escultor». Notes, 9, 1995, pàg. 175–186. ISSN: 2385-4367.

## Bibliografia

* Busquets i Dalmau, Lluís. Jaume Busquets i Mollera (Girona 1903-1968): artista i pedagog dels Bells Oficis. Girona: Ajuntament de Girona, Institut d'Estudis Gironins i Patronat Francesc Eiximenis, 2012, p. 128 (Monografies de l'Institut d'Estudis Gironins, núm.21). ISBN 8486953391.
* Falgàs, Jordi, ed. Casa Masó: vida i arquitectura noucentista. Girona, Fundació Rafael Masó-Triangle postals. 2012
# Harrisville (Utah)

Harrisville és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 3.645 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harrisville tenia 3.645 habitants, 1.010 habitatges, i 884 famílies. La densitat de població era de 521,2 habitants per km².
Dels 1.010 habitatges en un 58,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,5% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 12,4% no eren unitats familiars. En el 10,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,3% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 15,5% de 45 a 60 i un 4,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.289 $ i la renda mediana per família de 53.396 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.287 $ mentre que les dones 29.239 $. La renda per capita de la població era de 16.293 $. Entorn del 2,6% de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harrisville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harrisville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Carreró

Un carreró o carrer estret és un petit carrer normalment només apte per vianants que es troba a les zones urbanes que solen estar enmig o darrere dels edificis. Un cul-de-sac o atzucac també és un carreró, però sense sortida. A les ciutats i pobles més grans d'Europa, els carrerons són sovint allò que queda d'una xarxa de carrers medievals, d'un barri antic dins d'un entorn urbà. En grans nuclis urbans, els carrerons van ser construïts per permetre serveis com els lliuraments de carbó per la part posterior de les cases. Els carrerons poden ser pavimentats, o fins i tot simplement de terra.

## Planificació moderna

Molts nuclis urbans moderns no incorporen carrerons. La instal·lació de portes per restringir l'accés als carrerons han reduït significativament els casos de robatori. Als blocs on no hi ha portes instal·lades, els residents de vegades instal·len tanques de fabricació casolana (o cadenes amb cadenats) a l'entrada del carreró.
En alguns nuclis urbans moderns, una via de servei pot ser construïda a la part del darrere per a permetre aparcament, la recollida de residus i l'accés de bombers entre d'altres. Aquests carrers no són carrerons, ja que són massa grans per ser-ho.
L'arquitecte i urbanista americà Andrés Duany, defensa des de fa molt temps que l'ús de carrerons ajuda a una millor integració estètica dels garatges dels edificis i la circulació entre edificis en zones residencials.

## Activitats

Una menor utilització de carrerons pot donar lloc a la seva decadència. En virtut de l'ús, manteniment deficient, la mala il·luminació nocturna i reduir l'amplària pot contribuir a un augment d'activitats anti-socials o fins i tot, il·legals.

## Ús d'automòbils

Molts carrerons, en particular els del Segle XIX, són prou amplis com per donar suport al trànsit d'automòbils. Aquests carrerons s'utilitzen en zones residencials per tenir accés als garatges que es van construir darrere de les cases després de la popularització de l'automòbil. Altres poden trobar-se a les zones industrials més antigues. Atès que els carrerons són estrets i només hi ha espai per passar un sol vehicle al mateix temps, hi ha molts carrerons d'un sol sentit. Un carreró situat a l'entrada principal del nucli residencial, comercial, industrial o edificis, o tenir un trànsit important, se li pot donar un nom de carrer.

## Carrerons a la ficció

A la sèrie de novel·les de Harry Potter, escrita per l'anglesa J. K. Rowling, hi ha un món màgic situat en alguns carrerons com el carreró Diagon, un passeig de compres i transaccions excepcional. També hi ha el carreró Knockturn, més macabre.

## Vegeu també

* Carrer de vianants
* Vorera

## Referències

* ↑ Andres Duany, Elizabeth Plater-Zyberk, i Jeff Speck [Suburban Nation: The Rise of Sprawl and the Decline of the American Dream, 2000] (anglès)
Viccionari
# Cantó de Sanch Èli d'Aubrac

El cantó de Sanch Èli d'Aubrac és un cantó francès del departament de l'Avairon, situat al districte de Rodés. Té 2 municipis i el cap cantonal és Sanch Èli d'Aubrac.

## Municipis

* Condom-d'Aubrac
* Sanch Èli d'Aubrac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1931-1967 | Adrien Viguier | |
| 1988-2001 | Raymond Cayrel | DL |
| 2001-2008 | Antoine Raymond | Divers droite |
| 2008- | Jean-Claude Fontanier | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.062 | 1.197 | 988 | 892 | 896 | 881 | 863 |
# Trégourez

Trégourez (en bretó Tregourez) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 944 habitants. Limita amb els municipis de Coray, Edern, Langolen, Laz i Leuhan.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 910 | 821 | 760 | 704 | 633 | 634 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 891 | 948 | 920 | 1008 | 1058 | 1085 | 1074 | 1065 | 1081 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1101 | 1115 | 1255 | 1122 | 1170 | 1190 | 1185 | 1255 | 1256 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1292 | 1470 | 1502 | 1410 | 1336 | 1275 | 1313 | 1213 | 1129 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1111 | 1004 | 921 | 878 | 939 | 949 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Des villages de Cassini aux communes d'aujourd'hui