OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lars Göran Petrov

Lars Göran Petrov, també conegut simplement com a L. G. Petrov (Estocolm, Suècia, 17 de febrer de 1972 - 7 de març del 2021), va ser un cantant i bateria suec d'origen macedoni. Es va donar a conèixer pel seu treball amb la banda de death metal Entombed. El 1991 es va veure obligat a deixar Entombed per problemes personals. Després va fer les veus del disc Megatrends in Brutality de Comecon. El 1992 va tornar a Entombed i va romandre a la banda fins a la seva mort. També va tocar la bateria a Morbid al costat de Per Yngve "Dead" Ohlin en la seva formació original. Lars Göran també treballava per a una empresa de transport a Estocolm.

## Carrera musical

Va fer de vocalista a l'inici de la banda Comecon amb el seu àlbum Megatrends in Brutality. El 1993 va tornar a Entombed fins a la seva mort. També va tocar la bateria en el grup Morbid al costat de Per Yngve Dead Ohlin.
El 2008 va gravar juntament amb Johan Hegg la cançó «Guardians of Asgaard», d'Amon Amarth, en el disc Twilight of the Thunder God.
L'agost de 2020 va comunicar que se li havia diagnosticat càncer; diverses figures importants del metal i fans li van donar suport en la seva lluita contra la malaltia, però va acabar morint el 7 de març de 2021. La notícia va ser confirmada el 8 de març a les xarxes socials de la banda Entombed.

## Discografia
### Entombed

* 1990 - Left Hand Path
* 1993 - Wolverine Blues
* 1997 - To Ride, Shoot Straight and Speak the Truth
* 1998 - Same Difference
* 2000 - Uprising
* 2001 - Morning Star
* 2003 - Inferno
* 2007 - Serpent Saints - The Ten Amendments

### Entombed AD

* 2014 - Back to the Front
* 2016 - Dead Dawn

## Referències

* ↑ març 2021, Metal Hammer08. «Entombed AD singer LG Petrov has died» (en anglès). [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ guitarist, Bob Schallau Bob Schallau is a bass; Schallau, rock music journalist with over 10 years of experience He has worked with publications like AlternativeNation our editorial process Bob. «The 10 Best Rock Albums of 1995» (en anglès). [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ Redacción. «Muere Lars-Göran Petrov tras su batalla contra el cáncer». Hellpress.
# Lars Hernquist

Lars Hernquist és un catedràtic d'astronomia al Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics. Les seves investigacions es concentren en els processos dinàmics en la cosmologia i la formació i evolució de les galàxies.

## Carrera i recerca

La investigació d’Hernquist inclou la dinàmica de les galàxies i l'efecte d’un model impulsat per la fusió per a l'evolució de les galàxies. És un expert mundial en la simulació de fusions de galàxies per demostrar l’aspecte i la morfologia esperats del cos resultant. Va definir el "Perfil d'Hernquist", que és una expressió analítica per a la distribució de la matèria fosca a les galàxies. La investigació d’Hernquist és bàsicament computacional, amb un dels superordinadors més grans del món accessible per a la seva investigació.

### Premis

Hernquist va ser guardonat amb el Premi Gruber de Cosmologia 2020 juntament amb Volker Springel, que junts han fet de les simulacions per ordinador "una eina indispensable per als cosmòlegs, que els permet provar teories i localitzar àrees fèrtils per a futures investigacions".

## Enllaços externs

* Lloc web de Lars Hernquist

## Referències

* ↑ «Astrophysicist Maps Out Our New Galaxy» (en anglès). ScienceDaily. [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ «Simulations Show How Growing Black Holes Regulate Galaxy Formation» (en anglès). ScienceDaily. [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ «Magellanic Clouds Are First-Time Visitors» (en anglès). ScienceDaily. [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ Hernquist, Lars (en anglès) Astrophysical Journal, 356, 01-06-1990, pàg. 359. Bibcode: 1990ApJ...356..359H. DOI: 10.1086/168845. ISSN: 0004-637X.
* ↑ «Odyssey - PowerEdge M600 Cluster, Xeon E5410 2.3Ghz, Infiniband». www.top500.org. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2019. [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ «2020 Gruber Cosmology Prize». gruber.yale.edu. [Consulta: 6 maig 2020].
# Llista de rius de l'Alt Millars

Llista de rius, rambles i barrancs a la comarca de l'Alt MIllars, al País Valencià.
| Nom | Tipus | Conca | Superfície conca | Longitud | Cabal | Naixement | Naixement | Desembocadura | Desembocadura |
| Nom | Tipus | Conca | Superfície conca | Longitud | Cabal | Lloc | Coord | Lloc | Coord |
| Millars | riu | | 4.028 km² | 156 km | 14,72 m³/s | Serra de Gúdar (el Castellar) | 40° 24′ 15″ N, 0° 47′ 34″ O﻿ / ﻿40.40419°N,0.79278°O﻿ / 40.40419; -0.79278 | mar Mediterrània (Castelló de la Plana) | 39° 54′ 31″ N, 0° 00′ 44″ O﻿ / ﻿39.90862°N,0.01212°O﻿ / 39.90862; -0.01212 |
| Vilafermosa | riu | Millars | | 57 km | | Serra de Gúdar (Valdelinares) | | riu Millars (Vallat) | 40° 01′ 50″ N, 0° 20′ 32″ O﻿ / ﻿40.0304503°N,0.3422689°O﻿ / 40.0304503; -0.3422689 |
| Carbo | riu | Millars | | | | Massís del Penyagolosa (Vilafermosa) | 40° 14′ 48″ N, 0° 22′ 52″ O﻿ / ﻿40.2466613°N,0.3810323°O﻿ / 40.2466613; -0.3810323 | riu de Vilafermosa (Vilafermosa) | 40° 11′ 48″ N, 0° 25′ 04″ O﻿ / ﻿40.1966065°N,0.4176748°O﻿ / 40.1966065; -0.4176748 |
| Santa Ana | rambla | Millars | | | | Serra d'Espadà (Sucaina) | 40° 09′ 37″ N, 0° 28′ 10″ O﻿ / ﻿40.1602119°N,0.4694958°O﻿ / 40.1602119; -0.4694958 | riu Vilafermosa (Lludient) | 40° 05′ 06″ N, 0° 22′ 24″ O﻿ / ﻿40.085029°N,0.3734553°O﻿ / 40.085029; -0.3734553 |
| la Maimona | riu | Millars | | | | Serra de Gúdar (San Agustín) | 40° 04′ 00″ N, 0° 39′ 19″ O﻿ / ﻿40.0666812°N,0.6552782°O﻿ / 40.0666812; -0.6552782 | riu Millars (Montanejos) | 40° 04′ 18″ N, 0° 31′ 31″ O﻿ / ﻿40.0716237°N,0.5252549°O﻿ / 40.0716237; -0.5252549 |
| Montant | riu | Millats | | 10 km | | Serra d'Espadà | | riu Millars (Montanejos) | 40° 03′ 59″ N, 0° 31′ 23″ O﻿ / ﻿40.0664°N,0.5231°O﻿ / 40.0664; -0.5231 |
| Cortes | riu | Millars | | | | Serra de Nogueroles (Cortes d'Arenós) | | riu Millars (Aranyel) | 40° 04′ 23″ N, 0° 29′ 59″ O﻿ / ﻿40.0731368°N,0.4998533°O﻿ / 40.0731368; -0.4998533 |
| Aiòder | rambla | Millars | 70 km² | | | Serra d'Espadà (Torralba) | 40° 00′ 23″ N, 0° 25′ 43″ O﻿ / ﻿40.0063035°N,0.4286142°O﻿ / 40.0063035; -0.4286142 | riu Millars (Espadella) | 40° 01′ 42″ N, 0° 21′ 07″ O﻿ / ﻿40.0283735°N,0.3519674°O﻿ / 40.0283735; -0.3519674 |

## Enllaços

* Visor Cartogràfic. Institut Cartogràfic Valencià. Generalitat Valenciana. https://visor.gva.es/visor/
# Leopold Rodés i Castañé

Leopold Rodés i Castañé (Barcelona, 14 de maig de 1935 - Aiguaviva, 8 de juliol de 2015) fou un empresari, advocat i mecenes català. Va tenir un paper determinant en la candidatura i preparació dels Jocs Olímpics de 1992, així com va estar implicat en el món artístic i cultural, sobretot amb la Fundació MACBA, de la qual va ser fundador i president. També va destacar com a mecenes en l'àmbit de la música, ja que va ser patró i membre de la comissió executiva de la Fundació del Gran Teatre del Liceu i de la Fundació Orfeó Català – Palau de la Música. Rodés era president de l'empresa de comunicació Havas Media i membre del consell d'administració de diverses empreses. Va rebre la Creu de Sant Jordi el 1999

## Biografia

Estudià dret a la Universitat de Barcelona i el 1989 formà part del consell d'administració de Sogecable. Ha estat director de l'empresa Gestora de Viviendas i president de l'Institut de l'Empresa Familiar, format per cent de les empreses més importants d'Espanya. Entre el 1964 i el 1974 formà part dels consells d'administració del Banco Central a Catalunya, del Banco Vitalicio i de Ferrocarrils de Catalunya, del 1975 al 1978 fou vicepresident del Banco de Progreso, del 1988 al 2004, vicepresident del Banco Urquijo i fins al 2013 fou membre del consell d'administració de La Caixa.
Des del seu càrrec fou un dels promotors dels Jocs Olímpics d'Estiu 1992 celebrats a Barcelona, raó per la qual el 1999 va rebre la Creu de Sant Jordi. Entre altres càrrecs, fou president de la Mútua Asepeyo, Invermay Simcav, S. A., Fundació MACBA, president del Patronat de la Universitat Ramon Llull, vicepresident del Reial Automòbil Club de Catalunya (RACC), membre del Consell de Mecenatge del Gran Teatre del Liceu, de la Comissió Executiva de la Fundació de l'Orfeó Català/Palau de la Música Catalana i del Consell del Foro Iberoamérica. També fou patró de la Fundació Princesa de Girona.
Leopoldo Rodés va estar casat amb Isabel Vilà Huarte (fins a la seva mort l'any 2000), amb qui va tenir cinc fills: Ferran Rodés i Vilà (1960), Alfons (1961), Cristina (1962), Alícia (1964) i Gonçal (1965). Posteriorment es casà amb Ainhoa Grandes Massa. El 8 de juliol de 2015 va morir en un accident de trànsit a l'AP-7, en xocar el cotxe en què anava de copilot contra un camió al terme d'Aiguaviva.

## Referències

* 1 2 «Mor l'empresari Leopoldo Rodés en un accident de trànsit». el Periodico, 08-07-2015 [Consulta: 8 juliol 2015].
* ↑ «Condol pel traspàs de Leopoldo Rodés». web. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ «Leopold Rodés i Castañé». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Els diaris són dels bancs...». Cafè amb llet, 1, p. 2.
* ↑ Leopoldo Rodés, seis herederos para un ingente patrimonio, El Confidencial, 10.07.2015

## Enllaços externs

* Notícies sobre Leopoldo Rodés a El País
# Lloret d'Edwards

El lloret d'Edwards (Psittaculirostris edwardsii) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida i ciutats del nord-est de Nova Guinea.
# Lloret cara-roig

El lloret cara-roig (Geoffroyus geoffroyi) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos, sabanes, manglars i terres de conreu des de les illes Petites de la Sonda, cap a l'est, a través de les Moluques, Tanimbar, Kai, Aru, Nova Guinea, D'Entrecasteaux i Louisiade fins al nord-est de Queensland, en Austràlia.
# Levante-EMV

* «Levante» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Levante (desambiguació)».
Levante-El Mercantil Valenciano és un diari del País Valencià que pertany al grup editorial Prensa Ibérica, que també edita el diari Información a Alacant. Des del 1977 va pertànyer a Medios de Comunicación Social del Estado i el 1984 va ser adquirit per l'empresa privada Prensa Valenciana.
La línia ideològica se situa en el centreesquerra, tot i que manté la seua independència. Té diferents edicions que solen correspondre amb les comarques (la Safor, l'Horta, la Ribera...). Es manté com el diari valencià més llegit.
L'edició en paper es publica majoritàriament en castellà, per bé que diàriament publica dues pàgines en valencià (Posdata) amb notes culturals i socials, i setmanalment el suplement literari Post Data, a part d'algunes col·laboracions i articles. L'edició digital té versió en castellà.
A Castelló va publicar com a Levante de Castellón durant algun anys fins que es va tancar la capçalera en comprar l'empresa editora del diari El Periódico Mediterráneo.

## Periodistes i col·laboradors rellevants

* Joan Fuster i Ortells, historiador, escriptor i assagista
* Jesús Prado, periodista. Va ser director del diari.
* Francesc de Paula Burguera, escriptor i periodista valencià. Va participar activament en la política valenciana de la Transició.
* Antonio Ortiz Fuster, conegut com a Ortifus, humorista gràfic valencià. Publica diàriament una tira còmica en la segona pàgina del diari.
* Josep Lluís Torró, treballà en el mitjà durant l'època de la transició democràtica.
* Emili Piera i Cardó, periodista especialitzat en temes d'agricultura i medi ambient i guionista.
* Maria Josep Picó, periodista, autora dels llibres El canvi climàtic a casa nostra (2008) i El planeta i tu. Idees per a cuidar el medi ambient (2008).
* Xipell (dibuixant)

## Referències

* ↑ «Levante-EMV». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Levante-EMV, el diario valenciano más centrado» (en castellà). Levante-EMV, 11-05-2010. [Consulta: 9 març 2014].
* ↑ «Levante-EMV cierra 2013 como el diario que gana más lectores» (en castellà). Levante-EMV, 02-12-2013. [Consulta: 9 març 2014].
* ↑ Vincent Salvador, «Joan Fuster: l'escriptura assagística», Lletra, la literatura catalana a internet, 1999
* ↑ Real Societat Econòmica d'Amics del País Valencià. Jesús Prado Sánchez..
* ↑ Sanz, Benito; Felip i Sarda, Josep Marià. La construcción política de la Comunitat Valenciana: 1962-1982 (en castellà). Institució Alfons el Magnànim, 2006. ISBN 8478224769.
* ↑ «Na Jordana anuncia el fichaje de Ortifus, cuyo proyecto plantarán Latorre y Sanz» (en castellà). Levante-EMV, 05-04-2013. [Consulta: 9 juny 2013].
* ↑ «La culpa de la 'batalla de Valencia' se la reparten al 50% políticos y periodistas» (en castellà). Levante-EMV, 31-10-2010. [Consulta: 10 juny 2013].
* ↑ «Emili Piera Cardó». Universitat d'Alacant. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 12 juny 2013].
* ↑ «Maria Josep Picó i Garcés». Andana Editorial, 2011. [Consulta: 14 juny 2013].

## Enllaços externs

* Levante-EMV - Lloc web oficial
# Levanti Mukhrani-batoni

Levan fou el 13è príncep de Mukhran (Mukhrani-batoni) del 1716 al 1719.
Nascut abans del 1703, era el fill únic de Papuna Mukhrani-batoni, i va ocupar el poder nomenat pel rei, que va deposar el seu oncle Irakli Mukhrani-batoni el 1716.
El 1719 va ser deposat en favor de David II Mukhrani-batoni, fill de Irakli.
El 1725 se'n va anar exiliat a Rússia on va morir més tard.

## Referències

* Genealogia dels Mukhrani-batoni
Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Lokvičići

Lokvičići és un poble de Croàcia situat al comtat de Split-Dalmàcia. El 2020 tenia una població estimada de 523 habitants.

## Referències

* ↑ «Split-Dalmacija (County, Croatia) - Population Statistics, Charts, Map and Location» (en anglès), 9 desembre 2021. [Consulta: 31 desembre 2021].
# Lokono

Els Lokono, també anomenats arawaks o lokono-arawak, són una de les sis ètnies ameríndies de la Guaiana Francesa d'origen arawak. Són entre 200 i 400. Viuen per la costa, a Saint-Laurent-du-Maroni (viles de Balaté i Saut-Sabbat), Matoury (viles de Sainte-Rose de Lima), Mana i a la mateixa Caiena.
Al voltant de 2.000 lokono viuen a Surinam i 15.000 a la Guyana.

## Enllaços externs

* (francès) Arxivat 2014-08-19 a Wayback Machine. Cartografia etnolingüística de la Guaiana per l'Institut de recherche pour le développement
# Liverpool Fútbol Club

El Liverpool Fútbol Club és un club uruguaià de futbol de la ciutat de Montevideo.

## Història

El club es fundà el 12 de febrer de 1915. S'uní a la primera divisió uruguaiana el 1919. La temporada 2005-06 el club adoptà un uniforme suplent tot vermell a semblança del que usa el Liverpool FC anglès. Disputa els seus partits a l'Estadi Belvedere, antigament propietat del Montevideo Wanderers.

## Palmarès

* Sense títols destacats

## Altres seccions

El Liverpool F.C. va tenir un equip de basquetbol fins als anys 90, però mai va arribar a la primera divisió del bàsquet uruguaià.

## Evolució de l'uniforme

| 1917 | 1919-present | 1970 | 1995 reserva | 2006 reserva |
    Font: Liverpool (Montevideo) - BDFA.com.ar Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Liverpool U» (en castellà). El Pais. [Consulta: 20 març 2022].

## Enllaços externs

* Web no oficial Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
* Web no oficial Arxivat 2016-04-03 a Wayback Machine.
# Llacuna del Vístula

La llacuna del Vístula (polonès: Zalew Wiślany; rus: Калининградский залив, Kaliningradskiy Zaliv; alemany: Frisches Haff; lituà: Aismarės) és una massa d'aigua dolça, lleugerament salobre, junt a la mar Bàltica i separada del golf de Gdansk per una barra de sorra, barra del Vístula; l'aigua de la llacuna prové majoritàtiament del riu Vístula. També és coneguda com a badia del Vístula o golf del Vístula.
Ocupa una superfície de 838 km² amb un perímetre de 270 km. La seva fondària mitjana és de 2,7 m i la màxima de 5,2 m. La seva salinitat és del 3‰
Els rius que formen aquesta llacuna són el riu Pregolya, que desemboca a la ciutat de Kaliningrad, i el riu Vístula, que és el que aporta més cabal, i un conjunt de rius el més llarg dels quals és el riu Nogat. La llacuna es connecta amb el mar obert per l'estret de Baltiysk.
La llacuna del Vístula està dividida entre Polònia i Rússia.
Un projecte en curs de la Unió Europea preveu un dragat parcial del llac i un canal artificial que uneixi el port d'Elbląg al mar Bàltic.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* zalewwislany.pl - Portal turístic
* www.zalew-wislany.pl - Monitoring jakości wód Zalewu Wiślanego w oparciu o teledetekcję satelitarną
# Llista d'illots de Catalunya

Relació d'illots litorals i del riu Ebre de Catalunya agrupats per comarca i ordenats de nord a sud:

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
* Reserva Marina de les illes Medes Arxivat 2005-04-27 a Wayback Machine.
# Llista d'instituts d'educació secundària d'Eivissa

| Centre | Coordenades | Situació | Estudis | Fundació | Alumnes | Web |
| Algarb | 38° 53′ 54.65″ N, 1° 24′ 0.79″ E﻿ / ﻿38.8985139°N,1.4002194°E﻿ / 38.8985139; 1.4002194 | Sant Jordi de Ses Salines | | 1992 | 622 (03-04) | |
| Isidor Macabich | 38° 55′ 27.26″ N, 1° 25′ 35.65″ E﻿ / ﻿38.9242389°N,1.4265694°E﻿ / 38.9242389; 1.4265694 | Eivissa | | 1975 | | |
| Quartó de Portmany | 38° 59′ 15.9″ N, 1° 18′ 27.68″ E﻿ / ﻿38.987750°N,1.3076889°E﻿ / 38.987750; 1.3076889 | Sant Antoni de Portmany | ESO, Batxillerat, CF | 1988 | | |
| Sa Blanca Dona | | Eivissa | | 1979 | | |
| Sa Colomina | 38° 54′ 38.51″ N, 1° 25′ 26.48″ E﻿ / ﻿38.9106972°N,1.4240222°E﻿ / 38.9106972; 1.4240222 | Eivissa | ESO, Batxillerat, FP Bàsica i CF | 2000 | | |
| Sant Agustí | | Sant Agustí des Vedrà | | 2002 | | |
| Santa Maria | 38° 54′ 41.02″ N, 1° 25′ 50.04″ E﻿ / ﻿38.9113944°N,1.4305667°E﻿ / 38.9113944; 1.4305667 | Eivissa | | 1934 | | |
| Sant Llorenç de Balàfia | 39° 1′ 42.43″ N, 1° 28′ 38″ E﻿ / ﻿39.0284528°N,1.47722°E﻿ / 39.0284528; 1.47722 | Sant Llorenç de Balàfia | ESO, Batxillerat, FP Bàsica | 2003 | | Arxivat 2011-01-30 a Wayback Machine. |
| Xarc | 38° 59′ 18″ N, 1° 32′ 34″ E﻿ / ﻿38.98833°N,1.54278°E﻿ / 38.98833; 1.54278 | Santa Eulària des Riu | ESO, FP Bàsica, Batxillerat i CF | 1990 | 651 (09-10) | |
| Sa Serra | | Sant Antoni de Portmany | ESO, Batxillerat i FP Bàsica | | | |

## Referències

* ↑ http://www.eeif.es/significados/i/InstiAlgarb.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://weib.caib.es/Centres/centres_eiv_.htm Arxivat 2010-09-22 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eeif.es/significados/i/InstiIsidorMacabi.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eeif.es/significados/i/InstiIsidorQuartoPort.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eeif.es/significados/i/InstiIsidorSaBlancaDona.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eeif.es/significados/i/InstiIsidorSaColomina.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eeif.es/significados/i/InstiIsidorStAgusti.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eeif.es/significados/i/InstiIsidorStaMaria.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eeif.es/significados/i/InstiIsidorStLlorenc.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eeif.es/significados/i/InstiIsidorXarc.html Arxivat 2010-04-03 a Wayback Machine.
# Zona alliberada

Zona alliberada, Llum verd o Àrea alliberada era el permís que tenien els grups de tasques o «patotas» durant els seus operatius en el terrorisme d'Estat durant l'autodenominat Procés de Reorganització Nacional a l'Argentina (1976-1983). D'aquesta manera, si algun familiar, veí o encarregat de l'edifici es posava en contacte amb la «Seccional de policia» més propera o amb el «Comando Radioelèctric» demanant la seva intervenció, se li informava que estaven al corrent del mateix però que no podien actuar.
Per traslladar una jurisdicció policial, les forces operants havien de demanar la «llum verda», la qual cosa feien mitjançant l'ús del radiotransmissor, o bé estacionant uns minuts davant de la respectiva comissaria o, fins i tot, al propi Departament Central.

## Modus operandi

| « | A les 2 de la matinada de l'11 d'agost de 1976, van penetrar a l'edifici i van enderrocar la porta del departament de la meva filla i es van introduir en aquest. Altres homes es van quedar vigilant el departament. Aquest episodi va ser presenciat des del departament de davant pel capità de navili Guillermo Andrew, qui gràcies a una trucada telefònica va aconseguir que arribessin al lloc dos camions de l'Exèrcit. Els dos grups es van travar en un intens tiroteig (encara avui poden apreciar-se els impactes en el front). El tiroteig es va aturar quan les forces nouvingudes i a les ordres del capità ja citat van poder escoltar els victimaris cridar: «Tenim zona alliberada». D'acord amb això, es van retirar les forces, deixant actuar als victimaris, que després de destruir i robar, es van dur a Selma i a una amiga, Inés Nocetti, les dues desaparegudes al dia de la data ... | » |
| — Adolfo T. Ocampo (Lligall CONADEP n. 1104), sobre el segrest de la seva filla Selma Julia Ocampo. |||

## Referències

* ↑ CONADEP. «Menciones a "Falcon verde" en los testimonios del "Nunca Más"» (en castellà). EUDEBA.
* ↑ «Zona liberada» (en castellà). Página/12, 26-08-2007.
* 1 2 CONADEP. Nunca más (en castellà). 20. Eudeba, maig de 1995. ISBN 950-23-0584-1.

## Vegeu també

* Apropiació de menors en el Procés de Reorganització Nacional
* Decrets d'anihilament de 1975 (Argentina)
* Judicis per delictes de lesa humanitat a Argentina
* Terrorisme d'Estat a l'Argentina a les dècades de 1970 i 1980