OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Una bossa de bales

Una bossa de bales o Una bossa de boles (originalment en francès: Un sac de billes) és una pel·lícula dramàtica francesa del 2017 dirigida per Christian Duguay, basada en la novel·la autobiogràfica homònima de Joseph Joffo. És la segona vegada que la novel·la s'adapta al cinema a partir d'Un sac de billes (1975). La pel·lícula va guanyar el premi del públic a la millor narrativa al 37è Festival de Cinema Jueu de Filadèlfia. La pel·lícula també va ser competidora del premi del jurat al Festival de Cinema Jueu d'Atlanta. S'ha doblat i subtitulat al català sota el títol d''Una bossa de bales; també s'ha editat una versió en valencià per a À Punt amb el nom d'Una bossa de boles.

## Sinopsi

A la França ocupada durant la Segona Guerra Mundial, dos joves germans jueus, en Maurice i en Joseph, són enviats pels seus pares a la zona italiana, i fan gala de coratge, intel·ligència i enginy mentre escapen dels ocupants i intenten reunir la seva família.

## Repartiment i personatges

* Batyste Fleurial com a Maurice
* Patrick Bruel com a Roman
* Elsa Zylberstein com a Anna
* Bernard Campan com a Amboise Mancelier
* Kev Adams com a Ferdinand
* Christian Clavier com a doctor Rosen
* César Domboy com a Henri
* Ilian Bergala com a Albert
* Emile Berling com a Raoul Mancelier
* Jocelyne Desverchère com a Marcelle Mancelier
* Coline Leclère com a Françoise
* Holger Daemgen com a Alois Brunner
* Michael Smadja com a Simon
* Lucas Prisor com a controlador alemany
* Frédéric Épaud

## Referències

* ↑ "Audience Award Winners" Arxivat 2019-10-03 a Wayback Machine. Philadelphia Jewish Film Festival.
* ↑ «A Bag of Marbles». Atlanta Jewish Film Festival. [Consulta: 2 juliol 2021].
* ↑ Una bossa de bales a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Una bossa de bales». FilminCAT. [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Una bossa de boles». À Punt, 17-09-2021. [Consulta: 5 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Sidewalk Stories

Sidewalk Stories és una pel·lícula estatunidenca de baix pressupost de 1989, gairebé muda dirigida i protagonitzada per Charles Lane. La pel·lícula en blanc i negre explica la història d'un jove afroamericà que cria un nen petit després que el seu pare fos assassinat. La pel·lícula recorda una mica el llargmetratge de Charlie Chaplin de 1921 The Kid. La pel·lícula va ser televisada per PBS i va tenir una exposició limitada a VHS i televisió per cable a la dècada de 1990.
L'octubre de 2014, Sidewalk Stories es va publicar en DVD i Blu-ray cortesia de Kino Lorber.

## Repartiment

* Charles Lane - L'artista
* Tom Alpern - Llibreter
* Darnell Williams- El Pare
* Nicole Alysia - Nen
* Edwin Anthony - Penny Pincher 1
* Michael Baskin - Porter/Cop
* Jeff Bates - Oficial de policia 2
* Angel Cappellino - La mare de Bully
* Jeffrey Carpentier - Nadiu americà sense llar
* John Carr - S.O.B. Home
* Vince Castelano – Client infantil 3
* Jimmy Clohessy - Policia del recinte 2
* Robert Clohessy - Alley Tough 1
* Sandye Wilson- Núvia
* Deena Engle - Park Mother 1
* Ellia English - Bag Lady
* Edie Falco - Dona en carruatge
* Trula Hoosier - Mare

## Recepció

Rotten Tomatoes dona a la pel·lícula una valoració del 79% a partir de 42 crítiques. El consens es resumeix: "La dolçor de Sidewalk Stories es veu una mica minada per l'ampli enfocament de la pel·lícula, però segueix sent una comèdia amb cor, i alguna cosa a dir."

## Referències

* ↑ Sidewalk Stories at allmovie.com
* ↑ The AFI Catalog of Feature Films:Sidewalk Stories
* ↑ Sidewalk Stories; Kinolorber release retrieved December 11, 2015
* ↑ «Sidewalk Stories». Rotten Tomatoes.

## Enllaços externs

* Los Angeles Times Sidewalk Stories
* New York Times review of Sidewalk Stories
* Ressenya de Roger Ebert de Sidewalk Stories
* Banda sonora de Sidewalk Stories a Soundtrack.net
# Club Polideportivo Mérida

El Club Polideportivo Mérida fou un club de futbol extremeny de la ciutat de Mèrida.

## Història

El 28 de desembre de 1912 neix el primer club de futbol de la ciutat, la Sportiva Emeritense, essent el primer president Juan Casillas. L'any 1920, passà a anomenar-se Club Catalanes, ja que la majoria dels seus membres eren militars catalans destinats al Regiment d'Artilleria. L'any 1921 treballadors de la RENFE funden el Club M.Z.A. (Madrid-Zaragoza-Alicante). Al cap de pocs mesos, ambdós clubs es fusionaren, naixent el Club Emérita, que participà per primer cop en un campionat regional el 1928-29, essent campió tres anys més tard.
La Guerra Civil deixà la ciutat sense futbol. Ja el 1939 nasqué la Sociedad Deportiva Emeritense. Aquest club debutà a Tercera Divisió la temporada 1943-44. El 23 d'abril de 1966 el club esdevingué Mérida Industrial C.F.. En acabar la temporada 1984-85 el club canvia de nom novament esdevenint Club Polideportivo Mérida. Amb aquesta denominació visqué la seva millor època, ja que l'equip pujà a Segona Divisió el 1991 i finalment a Primera el 1995. El club, però, prengué massa riscos econòmics que el portaren a la desaparició l'agost del 2000.
Amb la desaparició del club, el filial, Mérida Promesas, se'n desvinculà i adoptà el nom de Mérida Unión Deportiva.
Resum de l'evolució del futbol a Mèrida:
* Emérita Foot-ball Club (1921-29) → CD Emérita (1929-34) → Emérita Foot-ball Club (1934-35) → Sociedad Deportiva Emeritense (1935-66) → Mérida Industrial CF (1966-85) → Mérida Club Polideportivo (1985-92) → Club Polideportivo Mérida (1992-00)
* UD Augusta Emérita (1989-90) → Mérida Promesas UD (1990–00) → UD Mérida (2000–05) → Mérida UD (2005–13)
* Mérida Asociación Deportiva (2013-15) → Asociación Deportiva Mérida (2015-)

## Dades del club

* Temporades a Primera Divisió: 2
* Temporades a Segona Divisió A: 7
* Temporades a Segona Divisió B: 3
* Temporades a Tercera Divisió: 37
* Millor posició a la lliga: 19è (Primera Divisió, temporada 1997-98)
* Pitjor posició en categoria nacional: 17è (Tercera Divisió, temporada 1970-71)

## Palmarès

* 2 Campionats de Segona Divisió A (temporades 1994-95 i 1996-97).
* 3 Campionats de Tercera Divisió (temporades 1956-57, 1979-80 i 1988-89).

## Vegeu també

* Mérida Unión Deportiva

## Referències

* ↑ «Història CP Mérida». lafutbolteca [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «Història UD Mérida». lafutbolteca [Consulta: 18 setembre 2020].
* ↑ «Història AD Mérida». lafutbolteca [Consulta: 18 setembre 2020].
# Carrillo (cràter)

Carrillo és un petit cràter d'impacte, localitzat prop del limb oriental de la Lluna. En aquesta ubicació el cràter està subjecte a l'efecte de la libració lunar, i presenta un aspecte molt ovalat a causa de la perspectiva. El brocal d'aquest cràter és aproximadament circular, amb una paret interior que és més ampla en el costat occidental que a l'est. Està localitzat en la vora occidental del Mare Smythii.
El cràter deu el seu nom a l'enginyer geotècnic mexicà Nabor Carrillo Flores (1911-1967).

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Carrillo (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 28 juny 2019].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 29 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Carrillo» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-03-02. [Consulta: 29 juny 2018].
# Màxim Alomar Josa

Màxim Alomar i Josa (Palma 21 de febrer de 1917 - Palma 21 de juny de 2008) va ser un militar i polític mallorquí.

## Militar

El 1936 entrà a l'Acadèmia Militar de Saragossa i combaté al costat dels nacionals en el desembarcament del capità Bayo a Porto Cristo. Encara durant la Guerra Civil fou destinat a Eivissa, Extremadura i participà en la presa de Madrid el 1939.
Entre 1969 i 1972 realitzà els cursos per accedir al grau de general. Passà a la reserva com a general de divisió el 1987.

## Polític

La seva carrera polític començà el 1955 quan fou nomenat tinent de batle de l'Ajuntament de Palma presidit per Joan Massanet, amb la responsabilitat de presidir la comissió de Govern i Policia fins a 1957.
Fou batle de Palma entre 1963 i 1969. Entre altres actuacions s'han de destacar l'aprovació del PGOU, l'impuls al polígon de Son Castelló, la construcció del Poble Espanyol, l'inici de la reforma de l'Hort del Rei i construí diversos grups escolars (Jafuda Cresques, Verge de Lluc, etc.).
El 1968 dimití per motius personals.
També va ser procurador en Corts pels municipis entre 1967-1968.
En la seva carrera militar, passà a la reserva activa com a general de divisió el 1987.

## Enllaços externs

* Mor Màxim Alomar Josa, batle de Palma durant l'època franquista (castellà)
| Precedit per: Joan Massanet | Batlle de Palma 1963 - 1969 | Succeït per: Gabriel Alzamora |
# Armix

Armix és un municipi francès situat al departament de l'Ain i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 25 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Armix era de 25 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 28 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 15 habitatges principals, 13 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 3 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 2 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Armix el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 13 persones, 9 eren actives i 4 eren inactives. Les 9 persones actives estaven ocupades(6 homes i 3 dones).. De les 4 persones inactives 2 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Armix a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Armix a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Baška Voda

Baška Voda és un municipi al županija de Split-Dalmàcia (Croàcia).

## Vegeu també

* Bratuš
# Teverist

Teverist o Teocrist va ser un religiós hispà del regne visigot, bisbe de Salamanca al voltant de l'any 610.
Es desconeix si va ser el successor immediat d'Eleuteri, primer bisbe documentat de la diòcesi, el 589, o bé hi va haver prelats intermedis, perquè hi ha un període de vint-i-un anys entre les dates en què estan documentats Eleuteri i Teverist.
Va ser present a Toledo amb motiu de concórrer a la coronació del rei Gundemar, el 23 d'octubre del 610. A la cerimònia també van assistir altres prelats destacats, entre els quals destaca Isidor de Sevilla. A l'acte, tots els prelats presents van signar un decret expedit pel monarca en favor de l'arxidiòcesi de Toledo, a causa de la crisi que havia provocat que els bisbes de la Cartaginesa no volien reconèixer l'arquebisbe toledà.
No hi ha més dades sobre aquest prelat perquè no es van reunir més concilis, així que es desconeix l'any de mort o si va haver altres bisbes després d'ell fins al següent bisbe documentat, Hiccila.

## Referències

* 1 2 3 4 Flórez, 1796, p. 284.
* ↑ González Dávila, 1650, p. 226.
* ↑ Dorado, 1776, p. 58.
* 1 2 Flórez, 1796, p. 285.

## Bibliografia

* Dorado, Bernardo. Compendio histórico de la ciudad de Salamanca (en castellà). Salamanca: Per Juan Antonio de Lasanta, 1776.
* Flórez, Enrique. España Sagrada: teatro geographico-historico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XIV. Madrid: Oficina de Pedro Mártir, 1796.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los Reynos de las dos Castillas (en castellà). Tom III. Madrid: Per Diego Díaz de la Carrera, 1650.
# Javier Sansó León

Javier Sansó León (Massalfassar, 9 de febrer de 1984), més conegut com a Javi, és un jugador professional de pilota valenciana, mitger en la modalitat d'Escala i corda, en nòmina de l'empresa ValNet.
Va debutar el 1999 al Trinquet de Pelayo (València). Javi destaca per la seua forta pegada esdevenint un dels pilotaris amb un colp més violent i potent de la nòmina professional de la pilota valenciana. Del seu palmarés destaquen importants trofeus dels denominats de curta durada com el Màsters Ciutat de València o el Trofeu Vidal, i dels de llarga durada ha conquerit la Copa Diputació de 2012 junt amb Puchol II així com dos subcampionats del Circuit Bancaixa a les edicions de 2010 i 2012 amb els rests Pedro i Fageca respectivament.
En 2016 la banda de Massalfassar li va dedicar un pasdoble.

## Palmarès

* Campió de la Copa Diputació: 2012
* Subcampió del Circuit Bancaixa: 2010 i 2012
* Campió del Màsters Ciutat de València: 2011
* Subcampió del Màsters Ciutat de València: 2010
* Campió Lliga Caixa Popular: 2003
* Subcampió del Trofeu Caixa Rural de Vila-real: 2010
* Subcampió del Trofeu Festes fundacionals de Massamagrell: 2010
* Subcampió del Trofeu Nadal de Benidorm: 2006
* Subcampió del Trofeu Universitat de València: 2010
* Subcampió del Trofeu Vidal: 2010
* Campió Trofeu Hnos. Viel de Sueca: 2011
** Subcampió del Trofeu Hnos. Viel: 2012
* Subcampió del Trofeu Ciutat de Llíria: 2012
* Subcampió del Trofeu Mancomunitat de la Ribera Alta: 2012
* Campió del Trofeu Vidal: 2012
* Subcampió del Trofeu Superdeporte: 2012
* Campió del Trofeu Tio Pena de Massamagrell: 2012

## Referències

* ↑ «Hay gente de la pilota que no sabes si quiere el mundo profesional». Las Provincias, 14-02-2016.
* ↑ «Puchol II, Javi i Herrera alcen la V Copa President de la Diputació de València». RTVV.es, 02-07-2012. [Consulta: 25 desembre 2012].
* ↑ «Javi tindrà el seu propi pasdoble». Superdeporte, 24-11-2016.

## Enllaços externs

* Fitxa de ValNet Arxivat 2008-05-12 a Wayback Machine.
# Henri Abraham

Henri Abraham (París, 1868 -1943) fou un físic jueu francès que va fer importants contribucions a la ciència en ones de ràdio. Va realitzar els primers mesuraments de la velocitat de propagació de les ones de ràdio i va col·laborar en el desenvolupament del primer tríodes a França; juntament amb Eugene Bloch va inventar el 1918 el multivibrador que després ha tingut gran aplicació com a circuit electrònic. Va morir al camp de concentració on havia estat tancat pels nazis.

## Obra publicada

* Les quantités élémentaires d'électricité. Fascicule 1, Ions, électrons, corpuscules, 1905, Gauthier Villars (París)
* Les quantités élémentaires d'électricité. Fascicule 2, Ions, électrons, corpuscules, 1905, Gauthier Villars (París)
* Recueil de constantes physiques, 1913, Gauthier Villars (París)
* Recueil d'expériences élémentaires de physique. Première partie., publié, avec la collaboration de nombreux physiciens. Travaux d'atelier, géométrie et mécanique, hydrostatique, chaleur, 1914, Gauthier Villars (París)
* Recueil d'expériences élémentaires de physique. Seconde partie., publié, avec la collaboration de nombreux physiciens. Acoustique, optique, électricité et magnétisme, 1914, Gauthier Villars (París)

## Referències

* Serge Klarsfeld. Le Mémorial de la Déportation des Juifs de France. Beate et Serge Klarsfeld: Paris, 1978.
* Les trois physiciens Henri Abraham, Eugène Bloch, Georges Bruhat, éditions Rue d'Ulm 2009
# Comtat de Polk

El comtat de Polk (en anglès: Polk County, Iowa), fundat el 1846, és un dels 99 comtats de l'estat nord-americà d'Iowa. Segons Cens dels Estats Units del 2000 tenia 374.601 habitants amb una densitat poblacional de 273 persones per km². La seu del comtat és Des Moines.
Limita amb els comtats de Boone (nord-oest), Story (nord), Jasper (est), Marion (sud-est), Warren (sud), Madison (sud-oest) i Dallas (oest). Hi ha les ciutats d'Alleman, Altoona, Ankeny, Bondurant, Carlisle, Clive, Des Moines, Elkhart, Granger, Grimes, Johnston, Mitchellville, Norwalk, Pleasant Hill, Polk City, Runnells, Sheldahl, Urbandale, West Des Moines i Windsor Heights. Altres llocs són Berwick, Enterprise o Farrar.
Les principals carreteres són la Interestatal 35, Interestatal 80, Interestatal 235, U.S. Highway 6, U.S. Highway 65, U.S. Highway 69, Carretera d'Iowa 5, Carretera d'Iowa 17, Carretera d'Iowa 28, Carretera d'Iowa 141, Carretera d'Iowa 160, Carretera d'Iowa 163, Carretera d'Iowa 415
El 2000 la renda per capita mitjana del comtat era de 46.116 $, i la renda mitjana per família de 56,556 $. L'ingrés per capita per al comtat era de 23.654 $. L'any 2000 els homes tenien un ingrés per capita de 37.182 $ contra 28 mil $ per a les dones. Al voltant del 7,90% de la població estava sota el llindar de pobresa nacional.

## Referències

* 1 2 «Find A County». National Association of Counties. Arxivat de l'original el 02/03/2011. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Castell de Sanem

El castell de Sanem (francès Château de Sanem, luxemburguès Schlass Suessem), situat a la vila de Sanem vora Esch-sur-Alzette al sud-oest del Gran Ducat de Luxemburg, té una història que data del segle xiii. L'edifici actual es va acabar en 1557 després que el castell medieval hagués estat destruït parcialment. El castell encara conserva gran part del seu caràcter original.

## Història

Hi ha referències històriques que citen un castell a Sanem durant el segle xiii, que es relaciona estretament amb el proper castell de Soleuvre. Originalment era un típic castell medieval totalment fortificat amb un fossat i muralles, que va resultar greument danyat pels francesos en la dècada de 1550. Al voltant de 1567 Frédéric de Hagen-Fleckenstein va reconstruir el castell col·locant nous edificis al voltant d'un gran pati rectangular. L'antiga torre de planta quadrada que es remunta als orígens gòtics del castell es va mantenir com a part del nou complex. El castell està construït en estil renaixentista inspirat en l'arquitectura italiana de la segona meitat del segle xv. El castell va ser cremat en el segle xvii, reconstruït i ocupat per les tropes poloneses de l'exèrcit imperial.
En 1753 Arnold-François von Daun, baró de Tornaco, va comprar el castell i s'hi va mudar amb gran cerimònia. Victor de Tornaco, qui va ser primer ministre de Luxemburg el 1860 fou un dels seus ocupants més famosos. El castell va romandre en mans dels barons de Tornaco fins a 1950 quan Auguste el va vendre a la comuna d'Esch-sur-Alzette. Durant 50 anys va ser utilitzat com a llar d'infants, sota el nom de Kannerschlass. En 1965 s'hi va construir un pavelló en el parc proper al castell, que incloïa l'allotjament per al director del Kannerschlass.
En 1972, a causa de les dificultats financeres, va ser adquirit per l'Estat luxemburguès. En 1999, el Kannerschlass va deixar d'ocupar el castell, i l'edifici va ser reformat.

## El castell avui

La propietat és ara un orfenat i la casa de nens coneguda com a Kannerschlass o castell dels nens. També allotja la seu del Centre Virtuel de la Connaissance sur l'Europe (CVCE). El CVCE és un centre de recerca i documentació amb el propòsit de proporcionar accés digital a fonts relacionades amb el procés d'integració europea.

## Galeria

* A l'interior del pati
* Entrada
* Part posterior del pati
* Paret exterior amb l'arbre de tell vell

## Referències

* 1 2 Philippe Farcy, "Sanem, un palais enfantin", Vie de Château (461), La libre.be. (francès) Consultat 30 de març de 2011.
* 1 2 "Schloss Sanem" Arxivat 2005-11-12 a Wayback Machine.. (alemany) Conusltat 31 de març de 2011.
* 1 2 "History of the Castle of Sanem" Arxivat 2008-04-05 a Wayback Machine., Centre virtuel de la Connaissance sur l'Europe. Consultat 31 de març de 2011.
* ↑ "L'Histoire de la Fondation Kannerschlass" Arxivat 2019-08-27 a Wayback Machine., Fondation Kannerschlass. (luxemburguès) Consultat 31 de març de 2011.