OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tête de Valpelline

La Tête de Valpelline és una muntanya de 3.802 metres dels Alps Penins, que es troba entre les regions de la Vall d'Aosta (Itàlia) i de la Valais (Suïssa).

## SOUISA

Segons la definició de la SOIUSA, el cim té la següent classificació:
* Gran part: Alps occidentals
* Gran sector: Alps del nord-oest
* Secció: Alps Penins
* Subsecció: Alps del Weisshorn i del Cervino
* Supergrup: Cadena Bouquetins-Cervino
* Grup: Grup Dent d'Hérens-Cervino
* Subgrup: Subgrup de les Grandes i Petites Murailles
* Codi: I/B-9.II-A.2.c

## Referències

* ↑ Marazzi, Sergio. Priuli & Verlucca. Atlante Orografico delle Alpi. SOIUSA (en italià), 2005.

## Enllaços externs

* «Tête de Valpelline» (en anglès). SummitPost.org. [Consulta: 28 novembre 2014].
* «Tête de Valpelline» (en anglès). CamptoCamp. [Consulta: 28 novembre 2014].
# Unitat perifèrica de Flórina

La unitat perifèrica de Flórina (en grec: Νομός Φλώρινας) és una unitat perifèrica grega de la Macedònia Occidental, al nord-oest de la Macedònia grega. Al nord fa frontera amb Macedònia del Nord. La capital és Flórina. Correspon a l'antiga prefectura de Flórina.

## Municipis

| Municipi | Codi YPES | Capital | Codi postal | Prefix telefònic |
| Aetos | 5001 | | 530 75 | - |
| Amintaio | 5002 | | 532 00 | 23860-2 |
| Filotas | 5011 | | 530 70 | 24630-41 |
| Flórina | 5012 | | 531 00 | 23850-2 |
| Kato Kleines | 5004 | | 531 00 | 23850-1 |
| Meliti | 5007 | Neokhoraki | 530 71 | 23850-42 |
| Perasma | 5009 | | 531 00 | 23580-3 |
| Prespes | 5010 | Laimos | 530 77 | 23850-51 |
| Municipi | Codi YPES | Capital (si el nom és diferent del de la prefectura) | Codi postal | Prefix telefònic |
| Kristal·lopigi | 5005 | | 530 77 | 23850-45 |
| Lekhovo | 5006 | | 530 73 | 23850-45 |
| Nimfaio | 5008 | | 530 78 | 23860-3 |
| Variko | 5003 | | 500 05 | 24670-94 |
# Unitat perifèrica de Kavala

L'actual unitat perifèrica de Kavala i antiga prefectura de Kavala —Nομός Καβάλας (grec)— és una unitat perifèrica grega que es troba a la perifèria de Macedònia Oriental i Tràcia. Fins a l'1 de gener formava la prefectura de Kavala, que segons el programa Cal·lícrates va quedar dividida en dues unitats perifèriques: la unitat perifèrica de Tassos i la de Kavala.

## Municipis

| Municipi | Codi YPES | Capital | Codi postal | Prefix telefònic |
| Chrysoupoli | 2311 | | 642 00 | 25920-2 |
| Eleftheres | 2301 | Nea Peramos | 640 07 | 25940-2 |
| Eleftheroupoli | 2302 | | 641 00 | 25940-2 |
| Filippoi | 2310 | Krinides | 640 03 | 2510-51 |
| Kavala | 2304 | | 650 - 655 | 2510 |
| Keramoti | 2305 | | 640 11 | 25910-5 |
| Oreino | 2306 | Lekani | 640 09 | 25910-5 |
| Orfani | 2307 | Galipsos | 640 08 | 25920-4 |
| Pangaio | 2308 | Nikisiani | 640 01 | 25920-6 |
| Piereon | 2309 | Moustheni | 640 08 | 25920-9 |
| Tassos | 2303 | | 640 04 | 25930-2 |
# El Cuní

El Cuní és una masia entre els nuclis de Torelló, Sant Martí Sescorts i Roda de Ter al terme de l'Esquirol (Osona). Masia que pertany al terme de Sant Martí Sescorts, vinculat religiosament a Manlleu i civilment a la senyoria del Cabrerès. La seva demarcació forma part de la batllia del Cabrerès des del segle xv. Ara bé, la parròquia de Sant Martí Sescorts no es refon definitivament amb el municipi de l'Esquirol fins al 1824, quan el Consell de Castella va denegar l'existència de les "Masies de Santa Maria de Corcó", que havia funcionat entre el 1814 i el 1824 amb la capitalitat a Sant Martí Sescorts.

## Masia

Masia de planta rectangular (21 x 14 m), coberta a quatre vessants. Consta de planta i dos pisos. La façana principal està situada a migdia i presenta un cos de porxos de 3 m de profunditat format per quatre pilars de totxo units per arcs carpanells a la planta i al primer pis i per arcs escarsers al segon. A la planta baixa les arcades estan tapiades amb pedra excepte la central, que dona accés al portal d'entrada, fet amb emmarcaments de gres i arc escarser (la dovella central està datada al 1783). Aquest portal ens porta a una nau coberta amb volta de d'arc escarser que dona accés a les corts i també, al mur central, al portal de gres d'arc escarser que accedeix al primer pis, on hi ha un portal rectangular i quatre finestres laterals de gres. Al segon pis cada arcada té una finestra. La façana Oest presenta una capella adossada al sector Oest i a la planta baixa tres finestres amb forjat. Al primer pis s'obren quatre finestres de gres amb ampit motllurat i tres de petites distribuïdes irregularment. A les golfes hi ha quatre finestres. La façana Nord presenta un pati damunt d'un terraplè a peu del primer pis on hi ha un portal. La façana Est està arrebossada amb ciment i presenta tres finestres a la planta; al primer pis un balcó, tres finestres amb ampit i al segon pis quatre finestres iguals.

## Capella

Edifici de planta rectangular (6 x 4 m), cobert a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a ponent i que està adossada a la façana oest del Cuní. La façana principal presenta un portal rectangular amb llinda inscrita i datada al qual s'accedeix per mitjà d'una llosa en funció de graó. Sota el carener presenta un òcul. La resta de les façanes són cegues i per la façana est està adossada a la casa.

## Referències

* 1 2 3 «El Cuní». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Gremi d'Àrids de Catalunya

El Gremi d'Àrids de Catalunya és una associació sense ànim de lucre que agrupa les empreses catalanes que dediquen la seva activitat econòmica a l'extracció i el tractament d'àrids i el seu objectiu és la defensa dels interessos dels associats. L'entitat està presidida per Alfons Porro des del 2014.
El Gremi d'Àrids de Catalunya està format per un total de 132 d'associats i uns 350 centres d'explotació, el conjunt dels quals representa pels volts del 95% de la producció total de Catalunya, és a dir, uns 41 milions de tones de producte anual. Entre els seus associats hi figuren la majoria de les empreses més importants del sector que acumulen uns 1.800 llocs de treball directes. El 2003 el Gremi d'Àrids de Catalunya comptava amb 131 associats, 48 dels quals són de Barcelona, 27 de Girona, 30 de Lleida i 26 de Tarragona. El 2014 a Catalunya hi havia més de 150 explotacions d'àrids parades i havien desaparegut un 15% de les empreses del sector extractor. Compten els grups que han tancat i els que s'han fusionat amb altres companyies. Del 2006 al 2014 el mercat domèstic es va contreure gairebé en el 75%.
El 2003 van arribar a un acord amb la Generalitat de Catalunya per al desenvolupament sostenible del sector dels àrids. El curs 2010/2011 va impartir un cicle formatiu en Operacions i manteniment de maquinària de construcció a Mollerussa. El 2014 van signar un nou conveni per la conservació de la biodiversitat.

## Referències

* 1 2 3 «El conseller delegat de Grup Martorell i Prefabricats de la Selva recull el testimoni de Joaquim Roca, president de l'entitat els últims vuit anys». Economia Digital, 13-06-2014 [Consulta: 20 desembre 2015]. Arxivat 22 de desembre 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ «El Gremi d'Àrids tria a Alfonso Porro com a nou president» (en castellà). La Vanguardia, 13-06-2014 [Consulta: 28 desembre 2014].
* 1 2 «El Gremi d'àrids i la Generalitat arriben a un acord pioner a nivell europeu per al desenvolupament sostenible del sector dels àrids». Gencat, 28-10-2003 [Consulta: 20 desembre 2015]. Arxivat 22 de desembre 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ «El Gremi d'Àrids de Catalunya impartirà un cicle formatiu en Operacions i manteniment de maquinària de construcció». CCMA 324, 27-07-2010 [Consulta: 20 desembre 2015].
* ↑ «El Departament d'Agricultura i el Gremi d'Àrids de Catalunya firmen un conveni per la conservació de la biodiversitat». Gencat, 11-06-2014 [Consulta: 20 desembre 2015]. Arxivat 22 de desembre 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Knut Lunde

Knut Lunde (Asker, 22 de febrer de 1905 - Arendal, 31 de maig de 1960) va ser un esquiador de combinada nòrdica noruec que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1930.

## Referències

* ↑ Knut LUNDE a International Ski Federation
# Limonum

Limonum o Lemonum, moderna Poitiers, era la capital dels píctons (pictones) o pictaus (pictavi), una de les nacions de gals celtes del sud del Loira. Se la menciona per primer cop al llibre VIII de la Guerra de les Gàl·lies de Juli Cèsar. A uns 20 km al nord de Poitiers hi ha el lloc de Vieux Poitiers però Limonum es trobava a la mateixa Poitiers. Més endavant, en temps d'Ammià Marcel·lí, com va passar amb altres ciutats de la Gàl·lia, va prendre el nom del poble que l'habitava, pictavi, d'on va derivar el de Poitiers.
L'any 51 aC el legat de Cèsar, Gai Canini Rèbil, va anar a Limonum en ajut de Duratius, el cap dels píctons aliat dels romans que estava bloquejat a la ciutat per Dumnacus, cap dels andecaus; els assetjants es van haver de retirar i Dumnacus va ser derrotat poc després.
Queden les restes de l'amfiteatre, que es calcula que tenia capacitat per 20.000 espectadors, i s'han trobat algunes inscripcions.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Limonum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 febrer 2021].
# Sant Pere d'Aixirivall

Sant Pere d'Aixirivall és una església barroca de tradició romànica malgrat ser construïda entre els segles XVII i XVIII. Està situada al bell mig del poble d'Aixirivall dins la parròquia de Sant Julià de Lòria. Ha estat declarada Bé d'interès cultural
Té una planta rectangular i adaptada al pendent de la muntanya amb la nau coberta amb encavallades de fusta i el campanar d'espadanya amb finestral de mig punt. A l'interior de l'església es conserva un retaule barroc dedicat a Sant Pere

## Referències

* ↑ «Església de Sant Pere d'Aixirivall». Visit Andorra. [Consulta: 20 maig 2014].
* ↑ «Sant Pere d'Aixirivall». Patrimoni Cultural d'Andorra. Govern d'Andorra. [Consulta: 15 agost 2017].

## Vegeu també

* Llista d'esglésies catòliques d'Andorra
# Idoia Villanueva Ruiz

Idoia Villanueva Ruiz (Pamplona, 17 de juliol de 1980) és una política espanyola de Podem. Va obtenir un títol d'enginyera informàtica per la Universitat del País Basc (UPV) i posteriorment un màster en Direcció i Administració d'Empreses per la Universitat Autònoma de Madrid (UAM). Al setembre de 2015 va ser designada senadora pel Parlament de Navarra. A l'octubre de 2018 va ser anunciada com a candidata de Podem de cara a les eleccions al Parlament Europeu de 2019, del qual va entrar a formar part.

## Referències

* ↑ «Datos abiertos». Senat espanyol. [Consulta: 21 abril 2019].
* 1 2 «Idoia VILLANUEVA RUIZ» (en anglès). MEPs. European Parliament. [Consulta: 26 maig 2020].
* 1 2 Fernández, Ibai «La dirección de Podemos apuesta por Villanueva como candidata en 2019». Noticias de Navarra, 23-04-2018. Arxivat de l'original el 2019-04-21 [Consulta: 21 abril 2019]. Arxivat 2019-04-21 a Wayback Machine.
* ↑ Riveiro, Aitor «Bustinduy, Idoia Villanueva y Urbán encabezarán la lista oficial en las primarias de Podemos para las europeas». eldiario.es, 16-10-2018 [Consulta: 21 abril 2019].
# Viza

Viza és el nom dels següents personatges:
* Olga Viza (Barcelona, 1958), periodista
* Jesús Viza i Mumbrú (Barcelona, 1890 – 1975), advocat
* Joan Baptista Viza i Caball (Barcelona, 1884 - 1979), advocat, empresari i polític de filiació carlina
# José Tomás Valdovinos

José Tomás Valdovinos, també conegut com a Josete, és un exfutbolista aragonès, nascut a Osca el 12 de març de 1970. Ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Després de militar en equips de categories inferiors com el Telde o el Peralta, al mercat d'hivern de 1990 és fitxat pel Rayo Vallecano. Prompte es faria un lloc titular en el conjunt madrileny, tant a la Segona Divisió, com posteriorment a la màxima categoria, a la qual els rayistes van pujar el 1992.
L'estiu de 1994 el Rayo retorna a Segona, però Josete fitxa pel Reial Betis. Al club andalús, el defensa qualla dues bones temporades, en les quals hi juga 64 partits de lliga. Però, a partir de la temporada 96/97, passa a la suplència i amb prou feines compta per als tècnics del Betis. De fet, entre 1996 i 1998 només juga 11 partits.
La temporada 98/99 marxa al Deportivo Alavés, sense fer-se un lloc en els dos anys i mig que passa a terres basques. Començada la temporada 00/01, recala a la UE Lleida, amb qui juga tant en Segona com a Segona B fins a retirar-se el 2003.

## Enllaços externs

* Fitxa de Josete
# Pietro Parenzo

Pietro Parenzo (Roma, s. XII - Orvieto, 21 de maig de 1199) fou podestà o senyor d'Orvieto en nom del papa. Mort durant les revoltes de güelfs i gibel·lins, és venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Nascut a Roma, era fill de Giovanni Parenzo, senador (1157) i jutge (1162) de la ciutat, i d'Odolina. No se sap gran cosa de la seva joventut; va casar-se i va guanyar-se respecte i consideració. Així, el papa Innocenci III i el Senat romà l'enviaren en 1199 a Orvieto com a podestà o governant. La ciutat estava dividida per les lluites entre güelfs i gibel·lins, a més de tenir importants problemes pels partidaris dels càtars i dels patarini Els conflictes entre el Papa i la ciutat en 1198 a causa de la jurisdicció sobre Acquapendente havien contribuït a enrarir l'ambient.
Parenzo havia de pacificar la ciutat i intentar cercar-hi acords, a més de combatre l'heretgia. Fou ben rebut, el febrer de 1999, pels catòlics, però provocà l'hostilitat dels partidaris dels càtars. Aviat començà la repressió contra els heretges, que l'amenaçaren. Parenzo anà a Roma per Pasqua, per informar de la situació al Papa, que li demanà que continués la tasca; Parenzo, que veia el perill imminent, va fer testament l'1 de maig i tornà a Orvieto.
Mentrestant s'havia preparat una conxorxa, i el 20 de maig, un servent conjurat obrí les portes dle palau a la resta: Parenzo fou pres, maltractat i dut a una cabana fora ciutat. Se li oferí l'alliberament a canvi que derogués les lleis que havia decretat i abandonés el govern de la ciutat, deixant lliures als càtars presos. En negar-s'hi, els conjurats el colpejaren i atacaren amb espases i coltells, fins a matar-lo.

## Veneració

L'endemà, el seu cos fou portat, acompanyat pel bisbe, a la catedral de Santa Maria, on fou sebollit. La reacció contra els heretges i els gibel·lins fou ferotge, i el papa hi envià la cavalleria des de Roma, derrotant-los completament. Aviat s'atribuïren miracles a la intercessió de Pietro Parenzo, que fou venerat com a màrtir, principalment a Orvieto, però també a Arezzo i Florència. La tomba fou meta de peregrinacions, però el papa no el va canonitzar oficialment. El culte local continuà fins que el 16 de març de 1879, a instància del bisbe d'Orvieto Antonio Briganti, la Santa Seu n'aprovà el culte, establint la festivitat el 21 de maig, com s'havia fet des del 1200.

## Notes

* ↑ Moviment polític i religiós que volia purificar els costums del clergat i l'eliminació de la simonia, a més d'un govern més democràtic.

## Bibliografia

* Santi, beati e testimoni. "San Pietro Parenzo, podestà e martire".
# Pietro Pomponazzi

Pietro Pomponazzi (Màntua, 16 de setembre de 1462 – Bolonya, 18 de maig de 1525) fou un filòsof italià. Estudià filosofia a Pàdua, on va ser professor fins al tancament de la Universitat, anant-se'n després a la Universitat de Bolonya, des del 1512 fins a la seva mort. Amb ell comença la traducció de l'aristotelisme intentant oblidar les traduccions medievals.
En aquesta època l'aristotelisme era encara part oficial del temari universitari establert durant el segle xiii. Pietro Pomponazzi és el representant més famós de l'aristotelisme nou en la seva època, especialment quant a la polèmica de la immortalitat de l'ànima humana. Pomponazzi va defensar que la immortalitat de l'ànima era una veritat de fe, però que filosòficament no es podia arribar a conèixer.

## Fonts

* Pàgina de filoxarxa
* Pàgina de Filoètica sobre el Renaixement
# Diagnòstic per exclusió

Un diagnòstic per exclusió és un diagnòstic d'una condició mèdica a què s'arriba per un procés d'eliminació, que pot ser necessari si no es pot establir la presència amb total confiança a partir de la història, l'examen o proves. Aquesta eliminació d'altres possibilitats raonables és un component important en la realització d'un diagnòstic diferencial.
El diagnòstic per exclusió acostuma a donar-se on el coneixement científic és escàs, concretament quan no hi ha mitjans per verificar un diagnòstic mitjançant un mètode objectiu. Com que no es pot confirmar un diagnòstic específic, es tracta d'excloure aquell grup de causes conegudes que poden provocar una presentació clínica similar.
La categoria més gran de diagnòstic per exclusió s'observa entre els trastorns psiquiàtrics on s'ha d'excloure la presència de malaltia física o orgànica com a requisit previ per fer un diagnòstic funcional.
# Desintoxicació digital

S'entén com a digital detox(desintoxicació digital) a una tendència recent que busca evitar i escapar de l'addicció a la tecnologia. Es pot entendre com un fenomen social que vol allunyar a la gent dels dispositius digitals com ara els smartphones o els ordinadors per tal de tornar a connectar amb la societat. El eslogan que defineix aquest moviment es Disconnect to reconnect.
Avui dia cada cop més gent pateix de problemes físics i psicològics derivats d'una obsessió a aquestes tecnologies que ens envolten. Aquesta tendència té com a finalitat evitar l'abús i l'obsessió a les noves tecnologies, entenent que això pot comportar problemes en la nostra salut mental. Reivindica prendre consciència d'això i buscar maneres de portar una dieta digital més controlada. El fenomen Digital Detox pot recordar al que va suposar el ludisme en el seu moment traslladat a la revolució digital dels nostres dies.
Segons l'organització Digitaldetox.org, el 61% dels internautes globals confessa tenir algun nivell d'addicció a la Xarxa. Així mateix, el nord-americà mitjà admet passar almenys el 30% del seu temps en Internet revisant actualitzacions a les seves xarxes socials, tot i que no ho impliquin i siguin simples avisos.

## Perills de l'abús a les tecnologies

Actualment se sap que l'organ del nostre cos que més pateix a conseqüència de l'abús a les pantalles és l'ull. Cada dia hi han més casos de miopia diagnosticats. Estudis recents demostren que fem una mitjana de 9 parpallejos quan mirem la televisió o el movil mentre que, en una conversa normal arribem a parpallejar uns 20 cops. La vista cansada és un dels principals símptomes en ambients on l'ull està exposat durant una llarga estona a una pantalla digital. En aquests casos es recomana fer pauses sovint així com utilitar pantalles protectores.
També són comunes les lesions cervicals derivades de males postures sobretot a l'hora d'utilitar ordinadors.
Els símptomes de les persones que utilitzen massa els seus artefactes tecnològics són molt similars a aquells que depenen d'algun tipus de droga, segons ho consideren analistes com Marc Masio, psicòleg i creador del Programa Desconect@

## Digital Detox Sunglasses

Oficialment anomenades IRL Glasses han sortit recentment al mercat, són unes ulleres que utilitzen un filtre polaritzador el qual aconsegueix que el nostre ull no pugui percebre les pantalles digitals.

## Referències

* Desintoxicación digital - AgenciaDonweb
* ↑ «Digital Detox® - Disconnect to Reconnect» (en anglès). [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ Gestión, Redacción. «¿Qué es y por qué es necesaria la desintoxicación digital?» (en castellà), 06-03-2015. [Consulta: 13 desembre 2018].
* ↑ «IRL Glasses, las gafas para aislarse del mundo digital» (en castellà). Clipset. Arxivat de l'original el 2018-11-13 [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ http://agencia.donweb.com. «Desintoxicación digital, una tendencia que toma cada vez más fuerza | Agencia de Noticias Tecnológicas DonWeb» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2018-11-13. [Consulta: 13 novembre 2018].
# Dhubri

Dhubri (ধুবুৰী en assamès) és una ciutat i municipi d'Assam capital del districte de Dhubri a l'Índia, a la riba del Brahmaputra i del Gadadhar. Fou creada municipi el 1883. Al cens del 2001 la població era de 63.965 habitants.
Era part del districte de Goalpara i el 1879 fou declarada capital d'aquest districte substituint a Goalpara que ho havia estat els anys anteriors. El 1983 el districte de Goalpara es va dividir en els de Kokrajhar, Goalpara i Dhubri, i la ciutat, que era capital de Goalpara, ho va esdevenir del districte de Dhubri.

## Vegeu també

* Gauripur

## Enllaços externs

* Dhubri District Official Website
* Glorious India Website
# Dinastia Habsburg-Iturbide

La dinastia Habsburg-Iturbide o Casa d'Habsburg-Iturbide fou la segona dinastia imperial després de la Dinastia Iturbide, l'antiga dinastia imperial de Mèxic. La dinastia de Iturbide va ser fundada per Agustí I de Mèxic, l'emperador constitucional de Mèxic en 1821. Però després del seu exili de Mèxic i el decés del Primer Imperi Mexicà, Mèxic es va instaurar com una república. No obstant això, en la monarquia de Mèxic va ser reestablecida en 1864 durant el Segon Imperi Mexicà, sota l'emperador Maximilià I de Mèxic amb la dinastia dels Habsburg. Maximilià I va adoptar formalment als dos nebots legítims del primer emperador Agustí I de Mèxic, sorgint la dinastia amb el nom d'Habsburg-Iturbide. El 1859 Maximilià va ser contactat per primera ocasió pels conservadors mexicans, els quals buscaven un príncep europeu per a ocupar la corona del Segon Imperi Mexicà que estaven planejant amb el suport de França i de l'Església catòlica. Maximilià va arribar a la Ciutat de Mèxic entre el goig i l'alegria dels estaments conservadors, i va escollir el Castell de Chapultepec com a residència i va manar traçar un camí que li connectés al centre de la ciutat que va anomenar Avinguda de l'Emperadriu, l'actual Passeig de la Reforma.
Descendència de l'Emperador Maximilià I amb María Carlota Amalia.
* Agustín de Iturbide y Green (Adoptat per Maximilià I)
* Salvador Agustín de Iturbide y Marzán (Adoptat per Maximilià I)

## Notes

* ↑ [«Dinastia Iturbide (anglès)». Arxivat de l'original el 2010-01-21. [Consulta: 24 gener 2010]. Dinastia Iturbide (anglès)]
* ↑ [«Dinastia Habsburg-Iturbide (anglès)». Arxivat de l'original el 2013-07-17. [Consulta: 24 gener 2010]. Dinastia Habsburg-Iturbide (anglès)]

## Enllaços externs

* Casa Imperial Arxivat 2005-03-05 a Wayback Machine. (castellà)