OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Funció sigmoide

La funció sigmoide o corba sigmoide permet descobrir l'evolució de molts processos naturals (com per exemple el creixement de les drupes) i corbes d'aprenentatge de sistemes complexos que mostren una progressió temporal des d'uns nivells baixos al principi, fins a atansar-se a un climax quan ha transcorregut un cert temps; la transició es produeix en una regió caracteritzada per una forta acceleració intermèdia.
La seva gràfica té una típica forma de "S". Sovint la funció sigmoide es refereix al cas particular de la funció logística, la gràfica de la qual es mostra a la dreta i que està definida per la fórmula:
    $P(t)={\frac {1}{1+e^{-t}}}.$
Un altre exemple és la corba de Gompertz, usada en la modelització de sistemes que se saturen per a grans valors de t.

## Propietats

En general, una funció sigmoide és una funció matemàtica de variable real diferenciable, amb una primera derivada no-negativa o no-positiva i amb, exactament, un punt d'inflexió. Hi ha també dues asímptotes, $t\rightarrow \pm \infty$.
El cas general ${\frac {1}{1+e^{-x}}}.$ és particularment útil, en especial en xarxes neuronals artificials perquè té una derivada simple: si s(x) és la funció sigmoide, aleshores s'(x) = s(x)•(1 - s(x)).

## Exemples

A més de la funció logística, el grup de funcions sigmoides inclou l'arctangent, la tangent hiperbòlica, la funció error, la funció Gompertz, la funció logística generalitzada i funcions algebraiques com $f(x)={\tfrac {x}{\sqrt {1+x^{2}}}}$.
La integral de qualsevol funció contínuament diferenciable, positiva, amb forma "abombada", serà sigmoide, per tant, la funció de distribució de les més comunes distribucions de probabilitat són sigmoides.

## Referències

* ↑ «Derivative of Sigmoid».

## Bibliografia

* Tom M. Mitchell, Machine Learning, WCB-McGraw-Hill, 1997, ISBN 0-07-042807-7. En particular vegeu "Chapter 4: Artificial Neural Networks" (p. 96-97) on Mitchel fa servir l'expressió "funció logística" i "funció sigmoide" com a sinònims també en diu-"squashing function"-)

## Enllaços externs

* Implementación de la función sigmoide en C# Arxivat 2011-07-08 a Wayback Machine.
* Adopción d'un modelo de mercado en Excel con una curva-s simplificada
# Futbol a Belize

El futbol a Belize és organitzat i dirigit per la Football Federation of Belize.

## Història

La primera competició de futbol del país fou la lliga de Belize City de futbol, que fou dominada per un club anomenat Preston. Als anys seixanta i setanta es disputà un campionat nacional anomenat Campionat Interdistricte. Més tard es crearen la Belize Premier Football League i la Premier League of Belize.
El major èxit de la selecció fou la quarta posició assolida a la Copa Centreamericana del 2013, i la posterior participació en la Copa d'Or de la CONCACAF de 2013.

## Competicions

* Premier League of Belize
* Interdistrict Championship (desapareguda)
* Belize Premier Football League (desapareguda)
* Super League of Belize (desapareguda)
* Lliga de Belize City de futbol (desapareguda)

## Principals clubs

Clubs amb més títols de la lliga premier.
* Belmopan Bandits
* Police United FC (Belize)
* Verdes FC
* Placencia Assassins
* Belize Defence Force FC
* FC Belize

## Principals estadis

Font:
* MCC Grounds (Belize City)
* Carl Ramos Stadium (Dangriga)
* Ambergris Stadium (San Pedro Town)
* Orange Walk People's Stadium (Orange Walk Town)

## Vegeu també

* Federació de Futbol de Belize
* Selecció de futbol de Belize

## Referències

* ↑ «Belize Players Turned Down Match-Fixing Bribe, Coach Says». New York Times. [Consulta: 20 desembre 2014].
* ↑ «Cash-strapped Belize players turned down offer to fix Gold Cup game». Los Angeles Times.
* ↑ «Belize - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
* ↑ «Belize stadiums». foot-base.com. Arxivat de l'original el 28 d’abril 2019. [Consulta: 1r octubre 2018].
# Juan José Cañas

Juan José Cañas (San Miguel (El Salvador), 1826 - San Miguel (El Salvador), 19 de gener de 1918) fou un militar, diplomàtic i escriptor salvadorenc. És autor de l'himne nacional d'El Salvador.
Va estudiar en Nicaragua i després en Guatemala, on va obtenir el títol de Batxiller. Va passar a la Universitat i va cursar tres anys de Medicina. En 1848 va tornar al Salvador i després va marxar a San Francisco, a la recerca d'or. Més tard, va anar a Nicaragua i es va incorporar a l'exèrcit que lluitava contra el filibuster William Walker (Campanya nacional contra els filibusters, 1856).
La seva producció literària, iniciada als 17 anys, comprèn versos, proses literàries, treballs de crítica, narracions i articles varis. En la poesia és el precursor del romanticisme al Salvador. La seva fama de poeta va traspassar les fronteres nacionals. Entre els càrrecs administratius que va ocupar estan el de Governador Polític Departamental i el de Sotssecretari de Relacions Exteriors. En la seva carrera diplomàtica va representar El Salvador a Santiago de Xile en qualitat de Ministre Plenipotenciari, i va assolir la signatura d'un tractat que va intensificar les relacions entre ambdós països. En 1882, l'Acadèmia Colombiana el va nomenar soci honorari estranger. Fou fundador i president de l'Academia Salvadoreña de la Lengua.
# Francesc Buscató i Durlan

Francesc Buscató i Durlan, conegut amb el sobrenom de Nino Buscató (Pineda de Mar, Maresme, 21 d'abril de 1940), ha estat un dels millors jugadors del bàsquet català de tota la història i dels anys 60 en particular. Amb una alçada d'1,78 metres, dretà, jugava a la posició de base, un dels millors d'Europa en el seu moment.
Com a jugador va tenir una trajectòria llarga entre el seu debut el 1955 i el 1974 a quatre clubs diferents: UER Pineda, FC Barcelona, Aismalíbar Montcada i, sobretot, al Club Joventut de Badalona, on va militar deu temporades. Va guanyar dues lligues (1959 i 1968), i dues copes, (1959 i 1969).
A nivell internacional fou 222 vegades internacional amb Espanya que va significar un rècord fins entre els anys 1973 i 1993, quan va ser superat per un altre jugador mític: Epi. Va participar en tres Jocs Olímpics, Roma 1960, Mèxic 1968 i Múnic 1972, i en vuit edicions de l'Eurobasket, Istanbul 1959, Belgrad 1961, Wroclaw 1963, Moscou 1965, Hèlsinki 1967, Nàpols 1969, Essen 1971 i Barcelona 1973. En aquest darrer guanyà la medalla de plata. Després de la seva retirada com a jugador en actiu el 1974 va iniciar una curta carrera com a entrenador. Des de 1992 és el seleccionador de Catalunya.
El 2023, va ser commemorat pel Govern de Catalunya amb la Creu de Sant Jordi.

## Trajectòria esportiva
### Com entrenador

* Club Joventut de Badalona: 1974-1975
* FC Barcelona júnior: 1975-1980
* CB L'Hospitalet: 1980-1981
* Seleccionador de Catalunya: 1992-avui

## Títols i guardons

* 2 Lligues espanyoles: (1959, 1968)
* 2 Copes d'Espanya: (1959, 1969)
* Medalla de plata al Campionat d'Europa de Barcelona de 1973
* 2 cops al cinc ideal d'Europa, va jugar set vegades amb la selecció Europea
* Premi Fair Play de la UNESCO el 1970
* Medalla d'Or al Mèrit Esportiu d'Espanya
* Medalla d'Or al Mèrit Esportiu de la Federació Espanyola de Basquetbol
* Medalla d'Or i Medalla de Plata al Mèrit Esportiu de la Diputació de Barcelona.

## Referències

* ↑ Felipo, Julián. «Nino Buscató, el líder de una época prodigiosa» (en castellà). ACB.com. Arxivat de l'original el 2018-08-25. [Consulta: 8 desembre 2017].
* ↑ «Jordi Cuixart, Antoni Miró, Jaume Sisa, Agustí Villaronga i Sopa de Cabra, guardonats amb la Creu de Sant Jordi». VilaWeb, 25-04-2023. [Consulta: 25 abril 2023].
# Gai Decimi (pompeià)

Gai Decimi (en llatí Caius Decimius) va ser un magistrat romà del segle i aC.
Tenia el càrrec de qüestor (quaestorius) i era membre del partit de Pompeu. L'any 47 aC era a l'illa de Cercina (Quèrquens o Qerqenna) per recollir provisions pels pompeians i llavors va arribar Sal·lusti, l'historiador, que era general de Juli Cèsar, i va abandonar l'illa fugint en un petit vaixell. Sembla ser el mateix Decimi que era amic de Tit Pomponi Àtic. La seva sort final es desconeix.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/962?rgn=full+text;view=image;q1=DecimiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 947. ]
# Galasso Montefeltro d'Urbino

Galasso Montefeltro va ser fill de Frederic I Montefeltro. El 1348 va ser nomenat vicari imperial al comtat d'Urbino.
Va deixar cinc fills: Nolfo (mort passat el 1420 que va deixar un fill de nom Guido mort després del 1480 i aquest una filla de nom Ludovica que es va casar amb Bernardino de' Bulgarelli da Marsciano, comte de Marsciano i senyor de Montegiove), Paolo Montefeltro, Guittone, Bonconte i Agnès.
# Frazer-Nash

Frazer-Nash és un constructor anglès de cotxes que va arribar a construir monoplaces per disputar curses a la Fórmula 1.

## Història

Frazer-Nash va ser fundada l'any 1922 per Archibald Frazer-Nash a Kingston upon Thames, Surrey, canviant la seu cap Isleworth, Londres l'any 1929.
Durant la II Guerra Mundial van produir per la indústria bèl·lica, i després entre els anys 1948-1957 van produir diversos cotxes esportius que van batejar sota nom de curses mítiques (Le Mans, Targa Fiorio…).

## A la F1

Va construir cotxes cada cop més evolucionats fins a arribar a competir al campionat del món de la Fórmula 1 al llarg de la temporada temporada 1952), debutant en el GP de Suïssa.
Va haver-hi presència de cotxes Frazer-Nash en un total de 4 curses de la F1, aconseguint 3 punts pel campionat.

### Resultats a la Fórmula 1

| Any | Pilot | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1952 | Ken Wharton, Tony Crook | SUI 4 | 500 | BEL Ret | FRA | GBR 21 | ALE | HOL Ret | ITA | - | 3 |

## Enllaços externs

* Website Oficial del Frazer Nash Car Club
* Frazer-Nash Consultancy
* Frazer-Nash Research - Vehicles Electrics i Híbrids Arxivat 2013-05-02 a Wayback Machine.
# Funció zeta de Barnes

En matemàtiques, una funció zeta de Barnes és una generalització de la funció zeta de Riemann introduït per Ernest William Barnes (1901). Ell la va generalitzar encara més per la funció zeta de Shintani.

## Definició

La funció zeta de Barnes es defineix per
    $\zeta _{N}(s,w|a_{1},...,a_{N})=\sum _{n_{1},\dots ,n_{N}\geq 0}{\frac {1}{(w+n_{1}a_{1}+\cdots +n_{N}a_{N})^{s}}}$
on w i a$_j$ tenen la part real positiva i s té la part real major que N.
Té una continuació meromorfa en tots els s complexos, on les úniques singularitats són pols simples en s = 1, 2, ..., N.
Per a N = w = a$_1$ = 1, és la funció zeta de Riemann.

## Referències

* Barnes, E. W. «The Theory of the Double Gamma Function. [Abstract]». Proceedings of the Royal Society of London. The Royal Society, 66, 1899, p. 265–268. DOI: 10.1098/rspl.1899.0101. ISSN: 0370-1662.
* Barnes, E. W. «The Theory of the Double Gamma Function». Philosophical Transactions of the Royal Society of London. Series A, Containing Papers of a Mathematical or Physical Character. The Royal Society, 196, 1901, p. 265–387. DOI: 10.1098/rsta.1901.0006. ISSN: 0264-3952.
* Barnes, E. W. «On the theory of the multiple gamma function». Trans. Cambridge Philos. Soc., 19, 1904, p. 374–425.
* Friedman, Eduardo; Ruijsenaars, Simon «Shintani–Barnes zeta and gamma functions». Advances in Mathematics, 187, 2, 2004, p. 362–395. DOI: 10.1016/j.aim.2003.07.020. ISSN: 0001-8708.
* Ruijsenaars, S. N. M. «On Barnes' multiple zeta and gamma functions». Advances in Mathematics, 156, 1, 2000, p. 107–132. DOI: 10.1006/aima.2000.1946. ISSN: 0001-8708.
# Tractat d'Ulm

Tractat d'Ulm té aquests significats:
* Tractat d'Ulm (1620), entre l'emperador Ferran II, emperador romanogermànic i la Unió Protestant.
* Tractat d'Ulm (1647), entre França, Suècia i Baviera.
# Cycloramphus boraceiensis

Cycloramphus boraceiensis és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Potsch de Carvalho-e-Silva, S. & Pimenta, B. 2004. Cycloramphus boraceiensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Auriac de Vendinèla

Auriac de Vendinèla (francès Auriac-sur-Vendinelle) és un municipi occità del Lauraguès en el Llenguadoc, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Pseudolaubuca hotaya

Pseudolaubuca hotaya és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1865. Notices sur quelques genres et espèces de Cyprinoïdes de Chine. Neder. Tijdschr. Dierk. v. 2. 18-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mai, D. Y. 1978. Identification of the fresh-water fishes of North Viet Nam. Ha Noi, Scientific & Technology, Publisher. Freshwater Fish Vietnam v. 1: 1-340, Pls. 1-48.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Grani Licinià

Grani Licinià, en llatí Granius Lucinianus, fou un escriptor romà d'època desconeguda que hauria escrit un llibre titulat Fasti, del qual Macrobi en cita el llibre segon. És probablement el mateix Grani esmentat per Pescenni Fest (Festus).
Grani Licinià va escriure un epítom novel·lat sobre la història de Roma, basant-se sobretot en Sal·lusti i Titus Livi, que narrava els fets des de la fundació de la ciutat fins a la mort de Juli Cèsar. Estava escrit en 36 llibres, i contenia multitud d'anècdotes curioses. L'obra es conserva molt fragmentada. El 1853 es va descobrir un palimpsest amb alguns capítols de l'obra fins aquell moment desconeguts.
Segons Macrobi, Licinià hauria escrit una altra obra, Cenae suae (Els meus sopars), una petita enciclopèdia de contingut erudit sobre temes que l'interessaven, escrita a la manera de Les Nits Àtiques d'Aule Gel·li.

## Referències

* ↑ Licinianus, Granius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 782
* ↑ Albrecht, M. von. A history of Roman literature. Leiden ; Köln: Brill, 1997, p. 864. ISBN 9789004107120.
* ↑ Macrobi. Saturnalia I, 16,30
# Atelomycterus marnkalha

Atelomycterus marnkalha és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 47 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 11-74 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Queensland (Austràlia) fins al sud de Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Garman S., 1913. The Plagiostomia (sharks, skates, and rays). Mem. Mus. Comp. Zool. v. 36. i-xiii + 1-515. Also Atlas: 77 pls.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Jacobsen, I.P. & Bennett, M.B. 2007. Description of a new species of catshark, Atelomycterus marnkalha n. sp. (Carcharhiniformes: Scyliorhinidae) from north-east Australia. Zootaxa, 1520: 19-36.
* 1 2 3 «Atelomycterus marnkalha» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Barraca del camí dels Muntanyesos IV

La Barraca del camí dels Muntanyesos IV és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca de planta rectangular. Està orientada al sud-est i presenta un portal capçat amb llinda. A l'interior hi ha una falsa cúpula que tanca amb una llosa i una menjadora. Té una fondària de 2'61m i una amplada de 2'46m. La seva alçada màxima és de 2'96m.
La seva coberta exterior està acabada amb pedruscall.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí dels Muntanyesos IV». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Barraca del camí dels Muntanyesos VI

La Barraca del camí dels Muntanyesos VI és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca de planta rectangular amb la coberta mancada de pedruscall i terra, però que manté encara unes restes de la seva antiga cobertura de llosetes.
Presenta una cornisa amb les pedres col·locades al rastell. El seu portal capçat amb una llinda està orientat al sud. A l'interior hi ha una falsa cúpula amb una alçada màxima de 2'90m, una fondària de 2'40m i una amplada de 2'07m. Hi ha també una menjadora i una fornícula.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí dels Muntanyesos VI». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Barraca del camí del Masot III

La Barraca del camí del Masot III és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una barraca de planta rectangular, associada al marge pel seu lateral dret. Orientació est.
És de cornisa horitzontal coronada gairebé tota ella, amb pedres col·locades al rastell. El seu portal és rematat amb una llinda. A l'interior hi ha una falsa cúpula amb una alçada màxima de 3m. Hi ha també una menjadora, un cocó i una fornícula.
Interiorment mesura 3'70m de fondària per 2m d'amplada.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca del camí del Masot III». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Barbechat

Barbechat (en bretó Bargazh, en gal·ló Barbechat) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 1.223 habitants. Limita amb els municipis de La Chapelle-Basse-Mer i Le Loroux-Bottereau al Loira Atlàntic, Landemont, Champtoceaux, La Varenne i Saint-Sauveur-de-Landemont a Maine i Loira.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 584 | 608 | 566 | 808 | 905 | 1.062 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Patrick de Vallois | |
| 2008- | Philippe Couillaud | |
# Barbed Wire (pel·lícula de 1927)

Barbed Wire és una pel·lícula muda romàntica estatunidenca del 1927 ambientada a la Primera Guerra Mundial, dirigida per Rowland V. Lee (i Mauritz Stiller, no acreditat). És protagonitzada per Pola Negri com una grangera francesa i Clive Brook com un presoner de guerra alemany del qual s'enamora. La pel·lícula es va basar en la novel·la de 1923 The Woman of Knockaloe de Hall Caine. A diferència de la novel·la original, que està ambientada al camp d'internament de Knockaloe a l'Illa de Man, la pel·lícula té lloc a Normandia, França. Es van fer algunes alteracions argumentals en l'adaptació, incloent-hi el més important, la inserció d'un final feliç.

## Sinopsi

El 1914, la vida pacífica de la granja Moreau va ser interrompuda per la guerra. El seu fill André s'incorpora a l'exèrcit, mentre a la granja es crea un camp de presoners i la seva filla Mona no sent més que odi cap a Alemanya. En arribar al camp, els presoners alemanys tenen una mirada d'aprovació amb la Mona, però les notícies de guerra que empitjoren la mantenen distant i hostil. Oscar Muller, un presoner que treballa a la granja, demostra amb les seves accions que és un bon home. A mesura que el vincle de la Mona i l'Oscar es fa més fort, també ho fa la desaprovació del veïnat; fins i tot amb el final de la guerra, les conseqüències tràgiques semblen inevitables.

## Repartiment

* Pola Negri - Mona Moreau
* Clive Brook - Oskar Muller
* Claude Gillingwater - Jean Moreau
* Einar Hanson - André Joseph Moreau
* Clyde Cook - Hans
* Gustav von Seyffertitz - Pierre Corlet
* Charles Willis Lane - Coronel Duval
* Ben Hendricks Jr. - Sergent Caron

## Recepció

Malgrat el missatge pacifista central tant de la pel·lícula com de la novel·la, el públic britànic va reaccionar a la pel·lícula amb un auge de sentiment antialemany. Enfadat per això, Hall Caine va escriure a The Sunday Times oposant-se a la tergiversació 'monstruosa' i 'maliciosa' per part de 'determinades seccions de la premsa', que van descriure el complot com a 'proalemany'.

## Referències

* ↑ Barbed Wire at the silentera.com database
* ↑ Andrew Kelly, Cinema and the Great War, Routledge, 1996
* ↑ ‘Forgotten Prisoners of the Great war’ by Panikos Panayi, in History Today, Volume: 62 Issue: 11 2012

## Enllaços externs

* Barbed Wire a TCM Movie Database (anglès)
* Extensive synopsis and review on Movies Silently
* Barbed Wire advert poster