OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tout Puissant Mazembe

El Tout Puissant Mazembe Englebert, antigament anomenat TP Englebert, és un club de futbol congolès de la ciutat de Lubumbashi.

## Història

El club va ser fundat el 1939 per monjos benedictins de l'Institut de Sant Bonifaci d'Élisabethville (Lubumbashi), amb la intenció de diversificar les activitats dels estudiants. El club s'anomenà FC Saint Georges i s'afilià a la Royal Federation of the Native Athletic Associations (FRASI). L'any 1944 el club canvià de nom pel de Saint Paul FC i, posteriorment, quan els missioners abandonaren la direcció del club, passà a anomenar-se FC Englebert. Més tard adoptà les denominacions Tout Puissant Englebert (tot poderós Englebert) i Tout Puissant Mazembe.

## Palmarès

* Lliga de Campions de la CAF
** 1967, 1968, 2009, 2010
** Finalista el 1969, 1970
* Recopa africana de futbol
** Guanyador : 1980
* Lliga de la República Democràtica del Congo de futbol
** 1966, 1967, 1969, 1976, 1987, 2000, 2001, 2006, 2007
* Copa de la República Democràtica del Congo de futbol
** 1966, 1967, 1976, 1979, 2000
* Lliga provincial de Katanga (LIFKAT)
** 2006, 2007

## Jugadors destacats

* Ilunga Mwepu
* Janvier Besala Bokungu
* Papin Alakiaku Bananga
* Patou Kabangu
* Pierre Kalala
* Ntumba Kalala
* André Kalonzo
* Eric Kateng
* Pierre Katumba
* Robert Kazadi
* Sony Mpinda
* Eric Nkulukuta
* Mukinay Tshani
* Martin Tshinabu
* Boule Tshizeu
* Saïdi Léonard

## Referències

* ↑ Bell, Jack «TP Mazembe Surprises the World, Not Itself» (en anglès). Goal.
* ↑ Legge, David. «Win or bust for former champions Etoile». AFP, 17-09-2009. [Consulta: 18 setembre 2009].
* ↑ «Congo (Kinshasa) – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Congo (Kinshasa) - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* (francès) Web oficial
# Juan David Fuentes Garrido

Juan David "Juanda" Fuentes Garrido (nascut el 19 de maig de 2003) és un futbolista professional colombià que juga com a davanter al club belga Oostende.

## Carrera de club

Nascut a Montería, Colòmbia, de pare espanyol i mare colombiana, Fuentes es va traslladar a Espanya als quatre anys. Va començar la seva carrera futbolística amb el Montcada, abans de passar un any al TecnoFutbol CF, i després va tornar a Montcada, on va demostrar ser un prolífic golejador: va marcar 103 gols en una temporada.
Es va incorporar al Barcelona, i va signar el seu primer contracte professional el juliol de 2019. Després d'impressionar a nivell juvenil, va ser convocat per entrenar amb el primer equip barceloní per primera vegada el novembre de 2021. Després de continuar amb les seves bones actuacions, i irrompre a l'equip del Barcelona B, va signar una renovació de contracte el setembre de 2022.
El 26 d'agost de 2023, Fuentes va signar un contracte de tres anys amb l'Oostende a Bèlgica.

## Carrera internacional

Fuentes ha representat Colòmbia a nivell internacional juvenil.

## Referències

* ↑ «Juan David Fuentes se le muestra a Xavi con otro gol en el Barcelona Juvenil» (en castellà). co.marca.com, 13-02-2022. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2022. [Consulta: 25 octubre 2022].
* 1 2 Rogé, Albert. «'Juanda' Fuentes, el futuro de Colombia se moldea en la Masia» (en castellà). sport.es, 15-03-2022. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ Jiménez, Rafa. «Juanda Fuentes renova amb el FC Barcelona i signa el seu primer contracte professional» (en catalan). laveu.cat, 18-07-2019. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ «Xavi cita al colombiano Juanda Fuentes a la práctica del Barça» (en castellà). colombia.as.com, 11-11-2021. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ «Barcelona le volvió a renovar el contrato al monteriano Juanda Fuentes» (en castellà). lalenguacaribe.co, 15-09-2022. [Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ «FLANKSPELER KOMT OVER VAN BARCELONA B» (en neerlandès). Oostende, 26-08-2023. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ Juanda Fuentes at WorldFootball.net

## Enllaços externs

* Juan David Fuentes Garrido a La Preferente (castellà)
# Quiosc de Tzitzis

El quiosc de Tzitzis, conegut com a quiosc de Qertassi o Kertassi, és una capella del tipus quiosc que es trobava fins als anys 60 a uns 40 km al sud de la presa d'Assuan, en un llogaret anomenat Qertassi o Kertassi. Abans de ser cobert per les aigües de l'embassament, fou mogut per les autoritats egípcies del servei d'antiguitats a una illa del nord del llac Nasser anomenada Nova Kalabsha (on també es va traslladar el temple de Kalabsha i el temple de Beit al-Wali). El seu emplaçament actual no és massa llunyà de l'anterior (a uns 35 km més al nord), ja que l'illa de Nova Kalabsha està a uns 5 km de la presa d'Assuan. Quertassi estava a 15 km al nord de Beit al-Wali i a uns 20 km al nord de Kalabsha.
La capella estava dedica a Hathor. Prop del quiosc, hi havia també una capella dedicada a Isis i a Osiris. Es compon de quatre columnes amb capitells florals i murs a mitjana alçada entre les columnes; en ser construït, se li va fer sostre, però ja no en queda cap rastre.
Els experts el consideren construït en època ptolemaica i fou construït a la ciutat llavors anomenada Tzitzis o Qirtas.

## Enllaços externs

* Kiosk of Qertassiv
# Silvio Lagreca

Silvio Lagreca (Piracicaba, 29 d'abril de 1895 - São Paulo, 14 de juny de 1966) fou un futbolista brasiler de la dècada de 1910, entrenador i àrbitre de futbol.

## Trajectòria

Com a futbolista defensà els colors de l'Associação Atlética São Bento. En la primera edició de la Copa Amèrica de futbol el 1916 fou jugador i entrenador de l'equip. De fet, fou el primer entrenador de la selecció brasilera de futbol entre 1914 i 1917, juntament amb Rubens Sales. Tornà a dirigir la selecció en diverses ocasions amb posterioritat.

## Referències

* ↑ Revista Placar No. 676 - 6 Maig1983 - Pàgina 68 "Postado na intermediária adversária, El Tigre observou o meia Sílvio Lagreca carregando a bola. "
* ↑ «Reportatge del programa "A Copa é nossa" de ESPN sobre SYLVIO LAGRECA». youtube. [Consulta: 20 maig 2014].
* ↑ «Informacions sobre Lagreca». Folha de São Paulo. [Consulta: 20 maig 2014].
# Rafael Mitjana Gordón

Rafael Mitjana Gordón (Màlaga, 6 de desembre de 1869 - Estocolm, 15 d'agost de 1921) va ser un musicòleg, crític musical, compositor i diplomàtic espanyol.

## Biografia

Va cursar estudis musicals a la seva ciutat natal amb Eduardo Ocón Rivas que després continuaria amb Felip Pedrell a Madrid i amb Camille Saint-Saëns a París. Després de llicenciar-se en Dret, va exercir com a diplomàtic a Itàlia, Marroc, Països Baixos, Suècia, Rússia i Turquia. El 1895 va publicar la seva primera monografia, sobre Juan del Encina, músic i poeta, resultat de les seves recerques a l'arxiu de la Catedral de Màlaga.
Mitjana és principalment conegut per haver divulgat l'aparició, el 1907 a la Biblioteca de la Universitat de Upsala (Suècia), del Cançoner de Upsala, com el propi MItjana va voler que se l'anomenés (Cançoner del duc de Calàbria). Es tracta d'una col·lecció de 56 cançons de diversos compositors espanyols dels segles XV i XVI, publicada per Scotto a Venècia el 1556.
Rafael Mitjana va morir a Estocolm, sent ministre resident en aquesta capital, el 15 d'agost de 1921.
El seu cognom, Mitjana, no és el que dona nom a una plaça situada en el centre històric de Màlaga. Aquest correspon a l'arquitecte municipal de Màlaga Rafael Mitjana y Ardison.

## Referències

* ↑ Diario Sur, Calles Malagueñas

## Bibliografia

* Marró Cayuela, Antonio A. Rafael Mitjana: Cartes a Felipe Pedrell. Màlaga: Servei de Publicacions de la Universitat de Màlaga, 2010.
# Susanna Liew

Susanna Liew és una dona malaia que protesta en contra del segrest i la desaparició del seu marit a Malàisia. L'any 2020 va presentar una demanda als oficials sèniors per fracassar en l'intent de dur a terme una investigació al respecte i un mes més tard va ser distingida pel Secretari d'Estat dels Estats Units amb el Premi Internacional Dona Coratge per la seva lluita.

## Biografia

Liew era directora d'una escola i el seu marit, Raymond Koh, era un pastor a Malàisia. El 2004 van fundar la Hope Community (Comunitat d'Esperança) per ajudar els pobres.
Al 2017, el cotxe del seu marit va ser envoltat per cotxes i el que va resultar ser una banda professional el va segrestar. Una càmera de seguretat mostra set vehicles implicats i dos ciclomotors que van aconseguir tallar la carretera durant els 40 segons que va durar el segrest. No ha estat vist de llavors ençà (a data de febrer de 2020).
Liew ha estat demanat als oficials malais que l'informessin de les seves investigacions de forma tenaç i continuada. Malgrat que un alt oficial ha prohibit als seus subordinats parlar als mitjans de comunicació sobre el cas, ella segueix demanant-ho. Pregunta sobre el seu marit però també sobre altres desapareguts de minories religioses. Altres casos pels quals ha fet campanya inclouen la parella cristiana desapareguda Ruth Sitepu i Joshua Hilmy o Amri Che Mat.
Al febrer de 2020 va anunciar que demandaria alts càrrecs de renom de Malàisia. El cas no podia esperar gaire més ja que havien passat uns 3 anys des del segrest i, passat aquest temps, el cas seria considerat massa vell.
El 4 de març de 2020 va ser reconeguda pel Secretari d'Estat dels Estats Units com una Dona Coratge per la seva posició contra les autoritats i "en favor dels seus drets com a malais".

## Referències

* 1 2 «Pastor Koh's wife Susanna Liew named 2020 International Woman of the Year | The Star Online». www.thestar.com.my. [Consulta: 16 març 2020].
* 1 2 «Biographies of the Finalists for the 2020 International Women of Courage Awards» (en anglès). United States Department of State. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ «MALAYSIA - Where is Pastor Raymond Koh?» (en anglès britànic). Release International, 13-02-2020. [Consulta: 16 març 2020].
* 1 2 3 Chin, Emmanuel Santa Maria. «Pastor Koh’s wife sues IGPs, others over his ‘enforced disappearance’ | Malay Mail» (en anglès). www.malaymail.com. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ «Ruth Sitepu's family hopes for answers into couple's disappearance in Suhakam inquiry | The Star Online». www.thestar.com.my. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ «2020 International Women of Courage Award» (en anglès). United States Department of State. [Consulta: 13 març 2020].
# Sistema de valors

El sistema de valors d'una persona o grup és el conjunt de valors morals que posseeix i que guien la seva conducta, la seva percepció de la realitat i el seu pensament.
Un sistema de valors ideal es basa en la coherència, és a dir, no existeix contradicció entre els valors més fonamentals, existeix una jerarquia clara de valors que fan preferibles uns principis ètics en una determinada situació (i sempre que aquesta es doni) i els valors suprems actuen com a marc de tot el comportament del subjecte. Com a conjunt teòric i abstracte, preveu excepcions, ja que cada cas pot fer trontollar l'estructura o canviar el punt de vista o bé la persona no sempre té la fortalesa per aplicar correctament els principis morals. Aquestes excepcions, però, han de ser coherents també en la seva aparició, per permetre la integritat moral. Si un sistema de valors és inconsistent, causa angoixa a la consciència de la persona, que sent remordiments quan actua sense seguir la seva pròpia guia ètica o bé desorientació quan no posseeix coordenades d'anàlisi d'allò que l'envolta.
El sistema de valors afecta el judici que hom fa sobre els fets de la realitat, sobre les accions d'un mateix i d'un altre i les relacions que entre elles es puguin establir. Afecta a la mateixa percepció, ja que no existeix la mirada neutra i objectiva, malgrat els intents desapassionats dels filòsofs en denunciar l'anomenada fal·làcia naturalista, que barreja els àmbits del que és (ontologia) amb el que hauria de ser (ètica).
Els sistemes de valors d'una comunitat s'adquireixen en el procés de socialització de l'infant i es plasmen en les seves lleis i normes socials.

## Vegeu també

* Judici de valor
# Soledat Woessner i Casas

Soledat Woessner i Casas (Barcelona, 1931) és una metgessa catalana, especialista en anàlisis clíniques i en hematologia i hemoteràpia.
De pare alemany i mare catalana, va passar part de la seva infantesa a Alemanya. Es llicencià en medicina a la Universitat de Barcelona, on fou alumne de Pere Farreras i Valentí i número dos de la seva promoció, i s'especialitzà en hematologia i hemoteràpia.
És cap de Secció de Microscòpia electrònica i Cap de Servei d'Anàlisis Clíniques de l'Hospital de la Creu Roja de Barcelona. També és directora de l'Escola de Citologia Hematològica Soledat Woessner-IMAS. Des del 1979 al 1981 fou presidenta de la Societat Catalana d'Hematologia i Hemoteràpia.
És membre numerari de la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya i membre del Comitè Tècnic de la Fundació Josep Carreras. L'any 1997 fou distingida amb la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya i el 2005 amb el Premi Gol i Gurina de l'Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya i Balears.

## Obra

* Ultraestructura celular en hematología (1976) amb Ciril Rozman i Borsnar
* La Citología óptica en el diagnóstico hematológico (1984) amb altres.
* Técnicas en citología hematológica: morfología, citoquímica, inmunología, ultraestructura, cultivos in vitro, citogenética y biopsias medulares (1990) ISBN 9788486193317
* Feminització de la professió mèdica (2009)

## Referències

* ↑ «Biografia al web de la RAMC». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 21 març 2015].

## Enllaços externs

* (castellà) Entrevista al Diario Médico de l'Hospital del Mar.
# Quetzalcoatlita

La quetzalcoatlita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de Quetzalcóatl, el déu tolteca i asteca del mar, en al·lusió al seu color.

## Característiques

La quetzalcoatlita és un òxid de fórmula química Zn₆Cu₃(TeO₆)₂(OH)₆·Ag$_x$Pb$_y$Cl$_{x+2y}$. Cristal·litza en el sistema trigonal formant cristalls hexagonals en forma d'agulla i crostes cristal·lines. La seva duresa en l'escala de Mohs és 3. Es pot confondre amb la tlalocita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la quetzalcoatlita pertany a «04.FE - hidròxids (sense V o U) amb OH, sense H₂O; làmines d'octaedres que comparetixen angles», juntament amb els minerals següents: amakinita, brucita, portlandita, pirocroïta, theofrastita, bayerita, doyleïta, gibbsita, nordstrandita, boehmita, lepidocrocita, grimaldiita, heterogenita, feitknechtita, litioforita, quenselita, ferrihidrita, feroxyhyta i vernadita.

## Formació i jaciments

És un mineral rar que es forma a la zona d'oxidació d'un dipòsit hidrotermal que conté tel·luri. Sol trobar-se associada a altres minerals com: hessita, galena, bornita, cerussita, atzurita, clorargirita, teineïta, quars, barita, khinita, dugganita i or. Va ser descoberta l'any 1973 a la mina Bambollita, a Moctezuma (Sonora, Mèxic). També se n'ha trobat a Trixie i Eureka, ambdues a Utah, a Baker (Califòrnia) i a Tombstone (Arizona), totes quatre localitats als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Quetzalcoatlite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ «Quetzalcoatlite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 2 gener 2016].
# Ramon Girona i Ribera

Ramon Girona i Ribera (Vilafranca del Penedès 1900 - Buenos Aires 1980) fou un editor català. Emigrà a l'Argentina el 1920, on fou un dels principals promotors de la cultura catalana des del Casal de Catalunya de Buenos Aires. Fou director de la revista Catalunya de Buenos Aires del 1936 al 1946 i edità llibres en català i d'autors exiliats sota el patrocini de l'Associació d'Ajut a la Cultura Catalana.

## Referències

* ↑ «Ramon Girona i Ribera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ramon Godó i Dagas

Ramon Godó i Dagas (Castelló d'Empúries, 1886 – 1959) fou un organista i compositor català.

## Biografia

Fou fill de l'estanquer Martí Godó i Bordas i de la figuerenca Antònia Dagas i Bru. Va ser organista de La Bisbal, on també hi va fundar l'Orfeó. Sota el magisteri del titular Joaquim Serratosa, a partir de 1904, Ramon Godó va actuar d'organista interí a la parroquial de Castelló, en diverses ocasions. L'any 1928 guanyà la plaça d'organista a Santa Maria del Pi de Barcelona. Va compondre obres religioses, entre les quals es conserva una Missa de difunts.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Salgado Cobo, Elena. La Capella de música de Santa Maria de Castelló d'Empúries i els compositors del seu fons musical. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions, 2013, p. XLIII. ISBN 9788449040511.
# Sàtricum

Sàtricum (en llatí: Satricum) va ser una antiga ciutat del Latium a la frontera del territori dels volscs entre les muntanyes Albanes i la mar.
Aquesta situació la va fer protagonista durant les guerres entre els romans i els volscs. Es creu que era inicialment una ciutat llatina, ja que Diodor de Sicília l'esmenta entre les colònies d'Alba Longa, i Dionís d'Halicarnàs l'inclou entre les trenta ciutats de la Lliga Llatina. Els volscs l'ocupaven quan apareix a la història i pel que sembla depenia d'Antium. Els romans la van prendre juntament amb Corioli, Pollusca i altres ciutats. Coriolà la va recuperar temporalment pels volscs. L'any 386 aC era quarter general dels volscs durant la guerra entre aquest poble i Roma i finalment Marc Furi Camil la va ocupar i va rebre una colònia romana pocs anys després, el 381 aC. En aquell any els volscs i els praenestins la van assetjar i ocupar, i van executar tota la guarnició. Els volscs la va utilitzar per protegir-se després de dues derrotes davant el romans, la darrera, l'any 377 aC, va comportar que els llatins, que es consideraven traïts pels volscs incendiessin la ciutat.
L'any 348 aC la van reconstruir els habitants d'Àntium i hi van establir una colònia. Els romans sota Marc Valeri Corvus, la van reconquerir el 346 aC, i van fer presoners els 4000 volscs de la guarnició i van destruir la ciutat excepte el temple de Mater Matuta. No gaires anys després els romans dirigits per Gai Plauci Decià, van derrotar els antiates (els habitants d'Àntium) a la rodalia de Sàtricum. Va ser restaurada pels romans i va rebre una colònia, que sens dubta l'havien repoblat a l'inici de la Segona Guerra Samnita. L'any 320 aC, després del desastre de les Forques Caudines, es va revoltar contra Roma i a favor dels samnites. Els romans, sota el cònsol Luci Papiri Cursor Mugil·là la van recuperar i la van castigar, i la guarnició samnita va morir executada, segons diu Titus Livi.
Va entrar en decadència i el seu nom desapareix de la història. El temple de Mater Matuta és esmentat durant la Segona Guerra Púnica per un prodigi que hi va tenir lloc. Al segle i la ciutat ja s'havia despoblat i Plini el Vell l'esmenta entre les ciutats dels Latium desaparegudes.
Segons es pot deduir dels textos de Titus Livi, estava situada entre Antium i Velitrae i s'ha identificat probablement amb el llogaret anomenat avui dia Casale di Conca on queden unes restes antigues.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari llatí-català de noms propis, p. 160

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Satricum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 juny 2023].
# Ramon Ferrer Navarro

Ramon Ferrer Navarro (Vila-real, 1946) és un historiador valencià, doctor en Història Medieval per la Universitat de València i president de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL) des del 2011 fins al 2022.

## Biografia

Després de doctorar-se a la Universitat de València va ser professor del departament d'Història Medieval de la mateixa universitat. A més, és acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana des de l'any 1984. Va ser nomenat acadèmic també de l'AVL des del seu inici l'any 1998, a proposta del Partit Popular. Ramon Ferrer ha moderat les seues posicions lingüístiques inicials, properes al secessionisme lingüístic, de tal forma que va defensar el dictamen que promulgà l'AVL en reconeixement de la unitat lingüística entre el català i el valencià.
El 18 de novembre de 2011 aconseguí guanyar les eleccions a president de l'AVL davant el filòleg Manuel Pérez Saldanya, que ocupava la presidència de l'ens de manera interina després de la dimissió de l'anterior presidenta, Ascensió Figueres, que va abandonar l'acadèmia per tal de formar part de les llistes del Partit Popular a les eleccions generals del 2011.

## Obra

Ramon Ferrer és autor de diversos monogràfics sobre fonts, comerç medieval valencià, repoblació, institucions, minories, toponímia i mentalitats, entre els quals cal citar El Llibre del Repartiment del Regne Valencià; Coses vedades en 1393; L'exportació valenciana en el segle XIV; Conquista i repoblació del Regne de València; Documents i dades per a un estudi toponímic de la regió valenciana; La València de Lluís Vives; Ausiàs March i la seua època.

## Referències

* ↑ «L'Acadèmia Valenciana de la Llengua elegeix com a president Ramon Ferrer». Vilaweb, 18-11-2011. [Consulta: 18 novembre 2011].
* ↑ elDiariocv. «Verònica Cantó, elegida presidenta de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua» (en castellà), 11-03-2022. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Ramon Ferrer, nuevo presidente de la Acadèmia Valenciana de la Llengua» (en castellà). El País, 18-11-2011. [Consulta: 18 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa a l'AVL Arxivat 2020-08-14 a Wayback Machine.
# Ramon Folc

Ramon Folch o Ramon Folc és el nom dels següents personatges:
* Ramon Folch i Camarasa (Barcelona, 1926), escriptor català
* Ramon Folch i Guillèn (Barcelona, 1946), biòleg català
* Ramon Folch Frigola (Reus, 1989), futbolista català
* Ramon Folc de Cardona, diversos personatges
* Ramon Folc de Cardona (beat) (Arbeca?, segle xv - Saragossa, 1519), frare mercedari venerat com a beat al si de l'orde mercedari
* Ramon Folc I de Cardona (?1040?-Maldà, 1086), Vescomte de Cardona
* Ramon Folc IV de Cardona (1180-1241), Vescomte de Cardona (1227-1241)
* Ramon Folc V de Cardona (?, 1220 - Mallol, 1276), Vescomte de Cardona (1241-1276)
* Ramon Folc VI de Cardona (1259 - 1320), Vescomte de Cardona (1276-1320) i governador de Girona
* Ramon Folc de Cardona-Anglesola (Bellpuig, 1467 — Nàpols, 1522), militar i marí català, comte d'Alvito i comte d'Oliveto
# Tafoughalt

Tafoughalt (en àrab تافوغالت, Tāfūḡālt; en amazic ⵜⴰⴼⵓⵖⴰⵍⵜ) és una comuna rural de la província de Berkane, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.735 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sternarchorhynchus jaimei

Sternarchorhynchus jaimei és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* La femella pot arribar a fer 20 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Brasil.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Castelnau F. L., 1855. Poissons. A: Animaux nouveaux or rares recueillis pendant l'expédition dans les parties centrales de l'Amérique du Sud, de Rio de Janeiro a Lima, et de Lima au Para; exécutée par ordre du gouvernement Français pendant les années 1843 a 1847... Part 7, Zoology. Exped. Amer. Sud. v. 2. i-xii + 1-112.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ De Santana, C. D. i R.P. Vari, 2010. Electric fishes of the genus Sternarchorhynchus (Teleostei, Ostariophysi, Gymnotiformes); phylogenetic and revisionary studies. Zool. J. Linn. Soc. 159:223-371.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB