OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Khentkaus

Khentkaus va ser una princesa egípcia que va viure a caval de les dinasties IV i V.
Els seus pares són desconeguts, però com que ella portava el títol de "Filla del Rei del seu Cos", és probable que el seu pare fos un rei, possiblement el faraó Quefrè. El seu fill Menkaure va tenir una filla, Khentkaus I. Així, la princesa Khentkaus era possiblement una filla de Quefrè i tieta de Khentkaus I.
Khentkaus es va casar amb el príncep Khufukhaf II. Va tenir dos fills amb ell: Khaf-Khufu i Seti-Ptah. Va ser enterrada amb el seu marit a la tomba G 7150 a Guiza. Està representada a la tomba.

## Referències

* 1 2 Simpson, 1978.
* 1 2 «CEMETERY G 7000» (en anglès). Giza Project. [Consulta: 21 febrer 2024].

## Bibliografia

* Simpson, William Kelly. The Mastabas of Kawab, Khafkhufu I and II (en anglès). Boston: Museum of Fine Arts, 1978. ISBN 0-87846-120-5.
# La Vall (Castellterçol)

La Vall és una masia del terme municipal de Castellterçol, al Moianès.
Està situada en el sector oriental del terme, ran mateix del termenal amb Castellcir, que passa a poca distància de la casa, pel seu costat de llevant. És a prop i a llevant de la carretera BV-1310, de Castellterçol a Castellcir, i a la dreta del torrent de la Vall Jussana. És al sud de la Casanova de la Vall.
Hi mena des de Castellcir el Camí de la Vall.

## Enllaços externs

* La Vall en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Andreu Molera i Duran

Andreu Molera i Duran (Tona, Osona, 1813 - Llívia, La Cerdanya, 31 de juliol de 1883) fou un polític i militar català amb el grau de general de brigada.

## Biografia

Andreu Molera, dit “Andreuet de Tona”, fou governador militar de Puigcerdà durant el setge carlí de 1874, en el decurs de la Tercera guerra carlina.
Després de l'aixecament revolucionari conegut com "La Gloriosa", el 1868, fou nomenat diputat constituent i posteriorment tinent coronel i comandant militar del districte de Vic. En començar la Tercera guerra carlina i ja amb el grau de coronel, defensà, com a governador militar de Puigcerdà, la vila durant el setge carlí que patí l'any 1874. Ascendit a brigadier per la seva gloriosa defensa de Puigcerdà, es retirà del servei actiu i passà els estius a Puigcerdà i a Llívia.
El 1883 morí a Llívia de resultes d'una pulmonia i fou enterrat a Puigcerdà on la seva làpida resava: “Aquí yacen los restos mortales del que fué Exmo. Sr. Brigadier D. Andrés Molera. En vida defendió esta heróica villa y á su muerte vino á descansar entre aquellos que tanto amó. Nació el año 1813 Murió el 31 julio 1883.”
Va ser pare d’Emilia, Pere i Eusebi Molera i Bros, enginyer, urbanista i arquitecte català de gran èxit a la ciutat de San Francisco (EUA) de finals del segle xix i inicis del segle xx.

## Bibliografia

* Sebastià Bosom i Isern; Martí Solé i Irla; Manuel Calvo. Carrers i places de Puigcerdà: una passejada per la seva història. Puigcerdà: l'Ajuntament, 1998
* Boixader i Simon, Pere. Rastres de sang i de foc: la penúltima guerra civil al prepirineu català: 1872 - 1875. Impremta Boixader: La Pobla de Lillet, 2013
* Mercadal i Fernández, Oriol. El Coronel tonenc Andreu Molera i Puigcerdà. Llibre de Tona. Tona. 2013 (2014), p. 34-38.
* Molera i Solà, Pere. L'arquitecte català de San Francisco: Eusebi Molera i Bros. AUSA XXIV 163 (2009), 151-182.

## Enllaços externs

* La Defensa de Puigcerdà
# Neacomys tenuipes

Neacomys tenuipes és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 400 i 1.750 msnm a Colòmbia, l'Equador i Veneçuela. Els seus hàbitats naturals són les selves madures montanes i premontanes, així com els boscos secundaris. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Ochoa, J. et al. Neacomys tenuipes. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 13 gener 2017.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Albert Ritserveldt

Albert Ritserveldt (Ophasselt, Geraardsbergen, 13 d'octubre de 1915 - Zottegem, 11 de març de 2002) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1937 i 1948. En aquests anys aconseguí 9 victòries, sent les més destacades la Lieja-Bastogne-Lieja de 1939 i la setena etapa de la Volta a Catalunya de 1940, disputada el mateix dia que el Tercer Reich envaí França, Bèlgica, els Països Baixos i Luxemburg, motiu pel qual es retirà de la cursa aquell mateix dia.

## Palmarès

* 1939
** 1r de la Lieja-Bastogne-Lieja
* 1940
** Vencedor de la setena etapa de la Volta a Catalunya (La Seu d'Urgell - Figueres).
* 1941
** 1r a Rode Ste.Genèse
* 1942
** 1r a Drogenbos
** 1r a Everbeek
** 1r a Sinaai
** 1r al Gran Premi de la vila de Zottegem
* 1943
** 1r a Ophasselt
* 1946
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen

### Resultats al Tour de França

* 1939. 9è de la classificació general. 3r del Gran Premi de la Muntanya

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1948. Abandona

## Referències

* ↑ Palmarès d'Albert Ritserveldt (francès)
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Albert RITSERVELDT» (en italià). [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ Gilabert, Javier «Ediciones para el recuerdo». Volata, 22, 2020, pàg. 64.
# Farmacometria

La Farmacometria és una branca de la farmacologia que es defineix com "La ciència de desenvolupar i aplicar mètodes estadístics i matemàtics per a caracteritzar, comprendre i predir la farmacocinètica, farmacodinàmica i l'actuació quant a resultats que poden ser observats com biomarcadors d'un determinat fàrmac." La farmacometria utilitza models basats en la farmacologia, fisiologia i patologia per a realitzar anàlisis quantitatives de les interaccions entre els fàrmacs i els pacients. Aquest camp implica els coneixements de la farmacocinètica, farmacodinàmica i el coneixement del curs de les malalties dins de les poblacions i la seua variabilitat.

## Referències

* ↑ Williams, PJ. Pharmacometrics: The Science of Quantitative Pharmacology. Wiley-Interscience; 1a edició pg.2, 6 d'abril de 2007. ISBN 0471677833.

## Enllaços externs

* Recursos para la farmacometria Arxivat 2009-03-06 a Wayback Machine.
# Asamblea Majorera

Asamblea Majorera (AM) és un partit polític canari amb àmbit a l'illa de Fuerteventura. Fou fundat el 1977 com a associació d'independents per Miguel Cabrera Cabrera, que fou escollit senador per Fuerteventura a les eleccions generals espanyoles de 1977 i 1982. Va tenir un membre a la Junta de Canàries que va debatre l'Estatut d'Autonomia de Canàries. A les eleccions al Parlament de Canàries de 1983 va obtenir 3 escons dels 7 que pertoquen a Fuerteventura. A les eleccions al Parlament de Canàries de 1987 no es va voler sumar a les Agrupacions Independents de Canàries (AIC) que agrupaven els independents de les altres illes i va assolir novament 3 escons. El 1988 va donar suport al PSOE en la moció de censura que va nomenar president Jerónimo Saavedra.
A les eleccions al Parlament de Canàries de 1991 va refusar integrar-se en Coalició Canària, però va baixar en vots al 27% i només va obtenir 2 escons. Tot i així, el 1993 va donar suport la moció de censura que nomenaria President de Canàries Manuel Hermoso Rojas (CC). A partir de les eleccions al Parlament de Canàries de 1995 s'ha integrat en Coalició Canària però manté la seva personalitat.

## Enllaços externs

* Pàgina d'Asamblea Majorera dins la de Coalició Canària
# Pont de Streymin

El pont de Streymin (en feroès, Brúgvin um Streymin), és un important pont de carretera de les illes Fèroe. Té una llargada de 220 metres i connecta les dues illes més grans i poblades de l'arxipèlag: Streymoy a l'oest i Eysturoy a l'est. Travessa l'estret de Sundini en el seu punt més accessible i es coneix com a "Pont sobre l'Atlàntic". És l'únic pont que connecta dues illes de les Fèroe i un dels pocs ponts que hi ha a l'oceà Atlàntic.

## Localització

El pont està situat al centre de l'arxipèlag i connecta el llogaret de Nesvík, a Streymoy, i les poblacions de Norðskáli i Oyrarbakki, a Eysturoy. El pont forma part de la carretera nacional número 10, que discorre des de Tórshavn fins a Klaksvík i es considera una via principal. A ambdós costats del Sundini el pont connecta amb les carreteres que et porten cap a Eiði, Tjørnuvík o Oyri. Diverses botigues i l'escola primària de la regió s'han concentrat al voltant d'aquest punt. Oyrarbakki és un lloc d'intercanvi principal en la xarxa de transport públic del país. A més del paper interregional, el pont és un enllaç important dins del municipi de Sunda, que s'estén pels dos costats del l'estret de Sundini. El pont té dos carrils per a cotxes i una via estreta per a bicicletes i vianants.

## Història

La construcció del pont va començar el 1970 i la seva inauguració va ser el 30 d'octubre de 1973. Durant els tres primers anys després de la seva obertura, el pont només enllaçava Streymoy amb la meitat occidental d'Eysturoy. No va ser fins al 1976, quan el Norðskálatunnilin va obrir, que el pont no va obtenir un caràcter genuïnament interregional, ja que aquest túnel va enllaçar la part occidental d'Eysturoy amb la seva xarxa de carreteres orientals. Abans del 1973, el trànsit que anava de la capital a Norðskáli o Eiði havia de prendre un transbordador des d'Hósvík a Oyrarbakki.
Amb la construcció, el Sundini va ser dragat i es va aprofindir 4 metres (amb un nivell d'aigua mitjà) per oferir als vaixells un calatge més profund. L'espai que queda lliure per al pas de vaixells és de 17 metres.
El 2011 4.497 vehicles creuaven de mitjana diàriament el pont. Aquest nombre es va preveure que es reduiria a la meitat, a uns 2.070, quan s'innaugurés l'Eysturoyartunnilin que oferiria una alternativa més ràpida per anar de la capital Tórshavn a Skálafjørður i les Illes del Nord. L'Eysturoyartunnilin es va inaugurar a finals del 2020. La pèrdua de clients potencials ha provocat una lleugera angoixa a la regió. Tanmateix el pont segueix sent una opció per als cotxes que vulguin anar de Tórshavn a Klaksvík o els que simplement vulguin evitar el túnel.

## Referències

* ↑ «Ferðslukort» (en feroès i anglès). Strandfaraskip Landsins. Arxivat de l'original el 2019-05-30. [Consulta: 6 juliol 2019].
* ↑ «Buses and Ferries, Bridges and Tunnels . . .» (en anglès). countrybus.co.uk. [Consulta: 6 juliol 2019].
* ↑ «#kv2016: Tunnilin hóttir handilslívið» (en feroès). KVF. [Consulta: 6 juliol 2019].

## Vegeu també

* Llista de túnels de les Illes Fèroe.
# Porky Pig

Porky Pig o només Porky és un personatge de dibuixos animats dels estudis Warner Bros. que apareix a les sèries de curts d'animació Looney Tunes i Merrie Melodies.
Porky és un porquet que sovint vesteix una jaqueta blava i una corbata de llacet roja. És recognoscible pel seu tartamudeig i per dir la frase "Th-th-th-that's all folks!" al final de cada curtmetratge dels Looney Tunes. Al contrari que molts personatges d'aquesta sèrie, Porky no és un personatge esbojarrat sinó tranquil i reflexiu.
Aquest va ser el primer personatge famós de la factoria Warner Brothers, i directors com Bob Clampett van fer-lo protagonista de nombrosos curtmetratges. Tot i que després altres personatges (com Bugs Bunny) serien més populars que ell, Porky va continuar sent un personatge recurrent dels Looney Tunes, convertint-se en un personatge co-protagonista o secundari recurrent, sovint acompanyat de Daffy Duck. En total va aparèixer en 152 curtmetratges durant l'època daurada de l'animació americana.
Porky es va utilitzar en programes de televisió a partir dels anys 60, igual que la resta de les seves figures d'animació de Looney Tunes. Un dibuix animat de dissabte al matí, The Porky Pig Show, es va emetre entre 1964 i 1967. El 1971, va protagonitzar un altre programa, Porky Pig and Friends. Porky també va aparèixer a totes les recopilacions clàssiques de llargmetratges dels anys 70 i 80. Una altra col·lecció d'aquest tipus va ser la pel·lícula de 1986, Porky Pig in Hollywood, que es va presentar en cinemes i sales d'universitats.

## Referències

* ↑ Lenburg, Jeff. The encyclopedia of animated cartoons. New York : Facts on File, 1999, p. 124-126. ISBN 978-0-8160-3831-2.
* ↑ Jeff Rovin. The illustrated encyclopedia of cartoon animals. Prentice Hall Press, 1991, p. 211-212. ISBN 978-0-13-275561-0.
* ↑ Maslin, Janet «SCREEN: 'PORKY PIG IN HOLLYWOOD» (en anglès). The New York Times, 28-11-1986. ISSN: 0362-4331.
# Pocé-les-Bois

Pocé-les-Bois (en bretó Pozieg, en gal·ló Pozieg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.028 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 474 | 478 | 553 | 637 | 729 | 971 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1971-1989 | Jean Gardan |
| 1989-2001 | Jean Bordais |
| 2001-2008 | Maurice Doré |
| 2008- | René Fevrier |
# Miessiïta

La miessiïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la isomertieïta. Rep el seu nom de la localitat de Miessijoki (Finlàndia).

## Característiques

La miessiïta és un sulfur de pal·ladi, tel·luri i seleni, de fórmula química Pd$_{11}$Te₂Se₂, que va ser aprovat per l'IMA l'any 2006. Cristal·litza en el sistema isomètric. És de color negre amb una lluïssor metàl·lica. Els fragments són mal·leables i de color gris platejat.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la miessiïta pertany a «02.AC: Aliatges de metal·loides amb PGE» juntament amb els següents minerals: atheneïta, vincentita, arsenopal·ladinita, mertieïta-II, stillwaterita, isomertieïta, mertieïta-I, palarstanur, estibiopal·ladinita, menshikovita, majakita, pal·ladoarsenur, pal·ladobismutarsenur, pal·ladodimita, rodarsenur, naldrettita, polkanovita, genkinita, ungavaïta, polarita, borishanskiïta, froodita i iridarsenita.

## Formació i jaciments

Només se n'ha trobat al riu Miessijoki, a Lemmenjoki (Lapònia, Finlàndia), en un placer d'elements de grup del platí. Se n'ha trobat associada a altres minerals com stillwaterita, isomertieïta, mertieïta-II, cooperita, braggita, kotulskita, vincentita, tantalita, torianita, pirita, magnetita, cromita i isoferroplatí, amb inclusions de laurita i aliatges d'osmi, iridi i ruteni.

## Referències

* ↑ «Miessiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2016].
* 1 2 Kojonen, K. K.; Tarkian, M.; Roberts, A. C.; Tornroos, R.; Heidrich, S. «MIESSIITE, Pd11Te2Se2, A NEW MINERAL SPECIES FROM MIESSIJOKI, FINNISH LAPLAND, FINLAND». The Canadian Mineralogist, 45, 5, 01-10-2007, pàg. 1221–1227. DOI: 10.2113/gscanmin.45.5.1221.
# Poliótnoie

Poliótnoie (en rus: Полётное) és un poble del krai de Khabàrovsk, a l'Extrem Orient de Rússia. El 2012 tenia 1.143 habitants. Pertany al districte rural de Lazó.

## Referències

* ↑ Закон Хабаровского края от 14.03.2005 № 264 «Об административных центрах сельских поселений и муниципальных районов Хабаровского края»
# Piptatherum

Piptatherum és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Piptaterum coerulescens (Desf.) Beauv.
* Piptaterum miliaceum (L.) Cosson - Ripoll o fenàs de canonet
* Piptaterum paradoxum (L.) Beauv.
Si bé alguns autors consideren Pipthatherum un gènere independent, d'altres classifiquen aquestes espècies dins del gènere Oryzopsis (vegeu l'article Oryzopsis per informació sobre aquestes espècies).

## Referències

* ↑ Flora europaea. Base de dades taxonòmica que classifica aquestes espècies dins el gènere Piptatherum. Vegeu-hi els gèneres Oryzopsis i Piptatherum (anglès)
* ↑ de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3. - Classifica aquestes espècies en el gènere Oryzopsis
# Monografia

Una monografia (del grec clàssic, "un escriptor" o "escrit únic") és un treball d'escriptura sobre tema concret. La monografia és a un document que tracta una temàtica en particular fent servir diverses fonts compilades i processades per un o diversos autors. Una monografia generalment té diversos punts de vista sobre el tema tractat, i també pot estar influenciada per les arrels culturals de l'autor, aconseguint així una riquesa més gran (i clarament diferent) que si es prengués la informació d'una enciclopèdia, per exemple. És per aquesta raó, que si bé la diversitat cultural trobada en els continguts resulta molt atractiva, també s'aconsella prendre-la com una font d'informació addicional a altres tipus de bibliografia. Hom parla de monografia científica quan tracta de temes concernents a la ciència, de monografia periodística és aquella que parla temes de filosofia i ètica generalment o monografia general quan reflecteix qualsevol tema que pugui ser d'interès, i el seu contingut pot variar.

## Definició

Segons la norma ISO-5127-2 (Proyecto de norma española PNE 50-113/2): “publicació monogràfica és aquella que conté text, il·lustracions o les dues coses en una forma literalment llegible, que es presenta completa en un sol volum o ha de ser complementada en un nombre indefinit de volums, i conté un estudi detallat i complet d'una matèria determinada des del punt de vista del contingut”. Segons Martín Vega (1995): “És un estudi específic sobre un tema concret dins una disciplina o matèria, que esgota el tema en si mateix, és a dir, que no té propòsit de continuació, i imprès en un o molt pocs volums”.
Les monografies són estudis específics d'una part de la ciència, una disciplina o un tema, en qualsevol tipus de suport, concebuts d'acord amb el pla intel·lectual de l'autor o autors.

## Suports

El suport tradicional del llibre és el format imprès en què informació i suport s'identifiquen. Actualment, amb els nous entorns digitals sorgeixen formats nous, el llibre electrònic o digital, amb possibilitat de fragmentació per parts o capítols accessibles des d'Internet. Malgrat que la Xarxa s'ha anat poblant de llibres digitals, les estadístiques mostren que el llibre es continua comercialitzant i llegint en format paper.

## Referències

* 1 2 «Monografies». UOC [Consulta: 31 juliol 2013].
# Pompei Catussa

Pompei Catussa (en llatí Pompeius Catussa) va ser un artista romà el nom del qual s'ha trobat a un monument erigit en memòria de la seva dona que avui dia es troba al museu de Lió.
La inscripció el descriu com un ciutadà de la nació dels sèquans, i el defineix com a tector, és a dir, era un dels artistes que decoraven l'interior de les cases amb guixats ornamentals, un tipus d'obra del que se'n troben molts exemples a Pompeia.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/500?rgn=full+text;view=image;q1=Pompeius+CatussaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 492. ]
# Pompeia (esposa de Juli Cèsar)

. Pompeia (en llatí Pompeia) va ser la filla de Quint Pompeu Ruf (fill de cònsol del 88 aC) i de Cornèlia Cinnila, filla de Luci Corneli Cinna. Es va casar amb Juli Cèsar l'any 67 aC, un any després que Cèsar hagués enviudat.
L'any 63 aC Cèsar va ser escollit pontífex màxim amb residència oficial a la Via Sacra. El 62 aC Pompeia va celebrar el festival de la Bona Dea, en aquest lloc. En aquestes festes cap home podia entrar a l'edifici. No obstant el jove Publi Clodi Pulcre va aconseguir entrar disfressat de dona, sembla que per seduir a Pompeia. Clodi va ser perseguit per sacrilegi, però no es van presentar proves concretes i va ser absolt.
El matrimoni es va divorciar l'any 61 aC i Cèsar va dir allò tan famós que la seva dona no solament havia de ser honrada sinó a més a més havia de semblar-ho (o "la meva dona no pot estar sota sospita").

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Londres: John Murray, 1876, p. 473.
# Miguel Ángel Rubio Buedo

Miguel Àngel Rubio (Conca, 31 d'agost de 1961) és un exfutbolista i entrenador castellanomanxec, tot i que la major part de carrera l'ha desenvolupada a Catalunya.

## Trajectòria

Com a jugador, Rubio va militar tota la seua carrera esportiva a les files de la UE Lleida, des de 1982 fins a la seua retirada a 1996. Amb els lleidatans va viure els ascensos a Segona (1990) i primera divisió (1994). A la màxima categoria, hi va jugar 35 partits i va marcar 3 gols.
Després de penjar les botes, va passar a la faceta tècnica, primer dirigint al Lleida en tres ocasions (1997, 1999 i 2000/01). Posteriorment, ha entrenat al Reus Deportiu (01/02), de nou a la UE Lleida (03/06), Cultural Leonesa (2007), Monzón (2008). El 2011 va ser elegit per ocupar la banqueta de l'Ascó, a tercera divisió catalana, lloc on es manté fins avui (maig de 2014).
# Miguel Ángel Riau Ferragut

Miguel Ángel Riau Ferragut veí de Mequinensa (27 de gener de 1989, Lleida) és un exfutbolista català que jugava en banda esquerra (lateral i extrem).

## Trajectòria esportiva

El 2009 va debutar amb el València CF en un partit amistós davant l'Al Ain en el trofeu estiuenc Luis Suñer.
El 30 de juny de 2010 és fitxat per tres anys pel FC Cartagena, conjunt de la Segona divisió. El contracte conté una opció de recompra de l'València CF els dos primers anys per un valor de 100.000 €. No va disposar de molts minuts en l'equip albinegre que optava pel play off d'ascens a Primera Divisió i comptava amb un conjunt fet, pel que en el mercat d'hivern va tornar cedit al València Club de Futbol fins a final de temporada.
No estava clara la seva continuïtat en l'FC Cartagena per a la temporada 2011-2012, encara que finalment va aconseguir un lloc en la plantilla. El jugador disputa de poques oportunitats en una plantilla conformada per pujar a Primera i que es converteix en una temporada decebedora doncs a falta de dues jornades es consuma el descens de la plantilla més cara en les 18 temporades que el futbol Cartagena va disputar fins a la data en Segona Divisió (15 amb el Cartagena FC i 3 amb l'FC Cartagena). Finalitza la campanya amb un total de 6 partits.
Per a la temporada 2012/2013, i amb el conjunt albinegre a la Segona Divisió B, el jugador roman a la plantilla amb l'objectiu de tornar al futbol professional. Amb el conjunt de Cartagena, acaba la lliga regular com a subcampió de grup i disputa les eliminatòries d'ascens a Segona Divisió. Fins ara ha disputat 27 partits (26 de Lliga i 1 de Copa). Ha estat internacional en totes les categories inferiors de la selecció espanyola de futbol. L'estiu de 2014 signa amb el CE Sabadell per tornar a jugar a la Segona Divisió.

## Referències

* ↑ «Plantilla del Primer equip del CE Sabadell». web. CE Sabadell. Arxivat de l'original el 9 d'agost 2015. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* Miguel Ángel Riau Ferragut a BDFutbol
* Miguel Ángel Riau Ferragut, Fitxa a Soccerway
# Miguel Ángel Rubiano Chávez

Miguel Ángel Rubiano Chávez (Bogotà, 3 d'octubre de 1984) és un ciclista colombià, professional des del 2006. Actualment corre a l'equip Gansu Bank.
L'agost de 2008 va donar positiu en un control antidopatge, per la qual cosa l'UCI el va sancionar amb sis mesos de suspensió, fins al gener del 2009. És per això que la victòria d'etapa a la Volta a Eslovàquia li fou retirada.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 2012.

## Palmarès

* 2005
** 1r a la Coppa Varignana
** 1r al Gran Premi Colli Rovescalesi
* 2008
** Vencedor d'una etapa al Doble Sucre Potosí GP Cemento Fancesa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 2011
** 1r al Tour de Hokkaido i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de San Luis
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2014
** Campió de Colòmbia en ruta
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Qinghai

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 103è de la classificació general
* 2012. 62è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2013. 45è de la classificació general
* 2014. 101è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2015. 70è de la classificació general

## Referències

* ↑ Veure la fitxa a cqranking

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net