OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iker Amorrortu Andrinua

Iker Amorrortu Andrinua (nascut el 17 d'octubre de 1995) és un futbolista basc que juga d'extrem dret al CD Numància.

## Carrera de club

Nascut a Guernica, Biscaia, País Basc, Amorrortu va acabar la seva formació amb el Gernika Club de la seva ciutat natal i va debutar amb l'equip de formació Urbieta FT el 2014. El 2015, després d'una sola aparició amb el primer equip, va passar al Bermeo FT de Tercera Divisió.
El juliol de 2016, Amorrortu va passar al CD Vitoria, equip de formació de la SD Eibar, també de quarta divisió. Va contribuir amb deu gols en la seva primera temporada quan el seu club va assolir l'ascens a Segona Divisió B, però va jugar pocs partits en la seva segona temporada i va passar al CD Basconia el 3 de gener de 2018.
El 23 de juliol de 2018, Amorrortu va ser cedit a la SCD Durango de tercera divisió per un any. L'1 de juliol de l'any següent, després del descens del club, va fitxar pel seu company de lliga SD Amorebieta.
El 19 de juny de 2020, Amorrortu va acordar un acord amb el CD Calahorra encara a la tercera divisió. El 8 de juliol de l'any següent va tornar a l'Amorebieta, amb el club ara a Segona Divisió.
Amorrortu va fer el seu debut professional el 14 d'agost de 2021, entrant com a substitut tardà de Gorka Guruzeta en una derrota per 0-2 fora de casa contra el Girona FC. Va marcar el seu primer gol professional el 24 d'octubre, marcant només el del seu equip en una derrota a casa per 1-2 contra la Reial Societat B.
El 22 de gener de 2022, Amorrortu va rescindir el seu contracte amb els Azules i es va incorporar al CD Numància de Segona Divisió RFEF cinc dies després.

## Referències

* ↑ «El Eibar, para su filial CD Vitoria, sigue captando en Bizkaia» (en castellà). El Desmarque, 25-05-2016. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ «Iker Amorrortu refuerza al Basconia» (en castellà). El Desmarque, 03-01-2018. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ «Iker Amorrortu jugará cedido en la Cultural de Durango» (en castellà). El Desmarque, 23-07-2018. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ «Iker Amorrortu, un puñal para el ataque» (en castellà). SD Amorebieta, 01-07-2019. Arxivat de l'original el 14 d’agost 2021. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ «Iker Amorrortu, segundo delantero para el Calahorra» (en castellà). La Rioja, 19-06-2020. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ «Iker Amorrortu, nuevo jugador de la SD Amorebieta» (en castellà). Grada 3, 08-07-2021. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ «Stuani y Nahuel amargan el debut del Amorebieta» (en castellà). Marca, 14-08-2021. [Consulta: 15 agost 2021].
* ↑ «El derbi vasco de Lezama se tiñe de color 'txuri urdin'» (en castellà). Marca, 24-10-2021. [Consulta: 22 gener 2022].
* ↑ «Acuerdo con Iker Amorrortu para rescindir su contrato» (en castellà). SD Amorebieta, 22-01-2022. [Consulta: 22 gener 2022].
* ↑ «Iker Amorrortu, otro atacante con gol para el Numancia» (en castellà). CD Numancia, 27-01-2022. [Consulta: 1r febrer 2022].

## Enllaços externs

* Iker Amorrortu Andrinua a BDFutbol
* Iker Amorrortu Andrinua, Fitxa a Soccerway
# Insurrecció Georgiana de Texel

La Insurrecció Georgiana de Texel (4 d'abril, 1945-20 de maig, 1945) va ser una insurrecció de soldats georgians d'un batalló soviètic a l'illa holandesa de Texel, contra els ocupants alemanys a les acaballes de la Segona Guerra Mundial.
La revolta va esclatar la nit del 4 al 5 d'abril de 1945 quan un grup de soldats georgians, que havien estat obligats a canviar de bàndol i lluitar amb els alemanys, després de ser capturats en el front oriental, van veure pròxima l'arribada dels aliats i es van sublevar contra els alemanys.
La revolta es va prolongar en el temps, ja que la flota alemanya va tornar a capturar l'illa, però sense pacificar-la completament. Així, la revolta causà més de 1000 morts, 800 alemanys, 500 georgians i 120 tesselans. Els combats van acabar més tard que el final de la guerra a la resta d'Europa i per tant, a aquesta revolta se la coneix com l'últim camp de batalla a Europa en la Segona Guerra Mundial.
Els soldats georgians caiguts estan soterrats al cementeri de Hogeberg, prop d'Oudeschild. Els pocs sobrevivents georgians tampoc van tindre un bon final, ja que en haver-se canviat de bàndol i no haver lluitat fins a la mort, van ser executats més tard pel règim de Stalin.

## Referències

* Web de Texel (neerlandès)
# Huntington

«Huntington» té aquests significats:
* Toponímia:
** Huntington (Arkansas)
** Huntington (Indiana)
** Huntington (Massachusetts)
** Huntington (Nova York)
** Huntington (Oregon)
** Huntington (Texas)
** Huntington (Utah)
** Huntington (Vermont)
** Huntington (Virgínia)
** Huntington (Virgínia de l'Oest)
** Huntington Bay, població dels Estats Units a l'estat de Nova York
** Huntington Beach, ciutat del Comtat d'Orange, Califòrnia (EUA)
** Huntington Park, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
** Huntington Station, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York
** South Huntington, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York
* Biografies:
** Samuel Phillips Huntington (Nova York, 1927 - Martha's Vineyard, 2008), politòleg estatunidenc
** Willard Huntington Wright(1888-1939), novel·lista estatunidenc
** George Huntington (Long Island, 1850 - 1916), metge estatunidenc
** Samuel Huntington (Windham, Connecticut, 1731 - Norwich, Connecticut, 1796), jurista, polític i estadista estatunidenc
* Miscel·lània:
** Malaltia de Huntington, síndrome neurodegenerativa
** Biblioteca Huntington, institució educativa i d'investigació establerta per Henry Huntington a San Marino (Califòrnia), Estats Units
# Huntington (Oregon)

Huntington és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 515 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Huntington tenia 515 habitants, 232 habitatges, i 150 famílies. La densitat de població era de 272,4 habitants per km².
Dels 232 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 27,2% de 45 a 60 i un 23,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.132$ i la renda mediana per família de 30.781$. Els homes tenien una renda mediana de 27.500$ mentre que les dones 22.083$. La renda per capita de la població era de 13.396$. Aproximadament el 10,7% de les famílies i el 17,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Huntington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Huntington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Macrogradungula

Macrogradungula és un gènere monotípic d'aranyes araneomorfes de la família dels gradungúlids (Gradungulidae). Té una única espècie, Macrogradungula moonya, que és endèmica de Queensland (Austràlia).

## Macrogradungula moonya

Macrogradungula moonya fou descrita per primer cop el 1987 per l'aracnòleg australià Michael R. Gray. El seu nom genèric ve del grec antic μακρός (makros, "llarg"), referint a la seva mida gran. El seu nom específic ve de la paraula aborigen australiana moonya, que significa "campament". Fa referència de la descoberta del primer espècimen mentre caminava fora d'una tenda en un campament de la selva pluvial.

## Referències

* ↑ Forster, R. R., Platnick, N. I. & Gray, M. R. (1987). A review of the spider superfamilies Hypochiloidea and Austrochiloidea (Araneae, Araneomorphae). Bulletin of the American Museum of Natural History 185: 1-116.
* 1 2 «A review of spider superfamilies Hypochiloidea and Austrochiloidea (Araneae, Araneomorphae)». Bulletin of the American Museum of Natural History, 185, 1, 1987, pàg. 1–116.
* ↑ Norman I. Platnick. «The World Spider Catalog, Version 14.0». American Museum of Natural History. [Consulta: 5 octubre 2013].
* ↑ Volker W. Framenau. «Checklist of Australian Spiders Version 1.24». Australasian Arachnological Society, 15-09-2013. [Consulta: 5 octubre 2013].
* ↑ «Macrogradungula moonya Gray, 1987». Atlas of Living Australia. [Consulta: 5 octubre 2013].
* ↑ Graham A. Milledge «A new species of Progradungula Forster & Gray (Araneae: Gradungulidae) from Victoria». Memoirs of the Museum of Victoria, 56, 1, 1997, pàg. 65–68.
* ↑ Stephen Goosem. Update of Original Wet Tropics of Queensland Nomination Dossier. Wet Tropics Management Authority, 2002, p. 16.

## Enllaços externs

* Macrogradungula a Animal Diversity Web (anglès)
* (anglès) World Spider Catalog: Macrogradungula Gray, 1987 en la família Gradungulidae +base de dades
# Macrognathus tapirus

Macrognathus tapirus és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 17,9 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja insectes i crustacis.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Indonèsia i Tailàndia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i E. Widjanarti, 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Intermarché

Intermarché, que treballa també amb la denominació Intermarché Les Mousquetaires és un grup empresarial francès de distribució comercial. El 2018, Intermarché va tenir una quota de mercat del 15% a França.

## Història

Fundat el 1969 per 75 persones que es van separar del grup E.Leclerc per desavinences amb la seva gestió, encapçalats per Jean-Pierre Le Roch, el grup va anar creixent amb els anys. A partir de 1986, Els Mosqueters creen diverses ensenyes amb les quals van aconseguir un notable èxit. El 2002 crea al costat del Grup Eroski una central internacional de compres anomenada Alidis, a la qual el 2005 es va unir el grup alemany Edeka.
Del 1992 fins al 2005 va tenir botigues a la província de Girona, concretament a Palafrugell, Palamós, Castell de cèrcol, Sant Feliu de Guixols, Roses i Figueres que van ser comprades a finals de 2009 pel grup Bonpreu, que va adquirir els 53 establiments que la cadena tenia a Espanya.

## Referències

* ↑ EconomiaDigital.es. «Bon Preu compra la red de Intermarché en España - Economía Digital» (en castellà), 27-06-2009. [Consulta: 22 agost 2023].
* ↑ «Bon Preu cierra el acuerdo de compra con Intermarché - Expansión.com». [Consulta: 22 agost 2023].
# Intermediate eXperimental Vehicle

L'Intermediate eXperimental Vehicle (IXV) és un vehicle de reentrada experimental de l'Agència Espacial Europea (ESA) destinat a validar llançadors europeus reutilitzables que podrien ser avaluats en el marc del programa Future Launchers Preparatory Programme (FLPP). El desenvolupament de l'IXV és liderat per l'empresa NGL Prime SpA. Pot heretar els principis dels estudis anteriors com ara el Pre-X del CNES i l'AREV (Atmospheric Reentry Experimental Vehicle) de l'ESA. Un primer vol es va realitzar amb èxit l'11 de febrer de 2015.

## Referències

* ↑ «New milestone in IXV development». ESA, 15-09-2010. [Consulta: 4 novembre 2011]. «The Intermediate eXperimental Vehicle (IXV), under ESA’s Future Launchers Preparatory Programme (FLPP), is the step forward from the successful Atmospheric Reentry Demonstrator flight in 1998, establishing Europe’s role in this field.»
* ↑ Gunter Dirk Krebs. «IXV». [Consulta: 4 novembre 2011].
* ↑ «ESA experimental spaceplane completes research flight». Esa Press Releases, N° 6, 2015.

## Bibliografia

* Giorgio, Tumino; Gerard, Yves ESA bulletin, 128, 01-11-2006, pàg. 62–67.
* Giorgio Tumino, Enrico Angelino, Frederic Leleu, Roberto Angelini, Patrice Plotard, Josef Sommer (2008-10-15). "The IXV project: the ESA re-entry system and technolologies demonstrator paving the way to European autonomous space transportation and exploration endeavours" a 3rd FLPP Industrial Workshop. , European Space Agency. IAC-08-D2.6.01 Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine.
* Paolo Baiocca (June 2007). "Pre-X experimental re-entry lifting body: Design of flight test experiments for critical aerothermal phenomena" a RTO-EN-AVT-130 — Flight Experiments for Hypersonic Vehicle Development (von Karman Institute, 24-27 October 2005). : 11-1 – 11-18, NATO Research and Technology Organisation Arxivat 2 de març 2013 a Wayback Machine.
* Paolo Baiocca, Sylvain Guedron, Patrice Plotard, Jacques Moulin (October 2006). "The Pre-X atmospheric re-entry experimental lifting body: Program status and system synthesis" a International Astronautical Congress (IAF). Proceedings of the 57th IAF Congress: 459–474. DOI:10.1016/j.actaastro.2007.01.053
* T. Gawehn, D. Neeb, F. Tarfeld, A. Gülhan, M. Dormieux, P. Binetti, T. Walloschek «Experimental investigation of the influence of the flow structure on the aerodynamic coefficients of the IXV vehicle». Shock Waves, 21, 3, 2011, pàg. 253–266. Bibcode: 2011ShWav..21..253G. DOI: 10.1007/s00193-011-0326-y.

## Vegeu també

* Atmospheric Reentry Demonstrator
* Boeing X-37
* Hopper

## Enllaços externs

* ESA re-entry technologies page
* IXV: learning to come back from Space, ESA Television (2008-10-23), IXV Video News Release VNR Arxivat 2012-04-25 a Wayback Machine.
* ESA’s Intermediate eXperimental Vehicle, ESA Multimedia Gallery (2008 animation)
* ESA’s IXV reentry vehicle mission, ESA Online videos (2012-11-08)
* CNES reusable atmospheric re-entry vehicle: PRE-X Arxivat 2014-07-15 a Wayback Machine.
Agència Espacial Europea :
# Iberpac

Iberpac (o Red UNO) va ser la xarxa de dades espanyola X.25 amb commutació de paquets. Estava operada per Telefónica España, l'operador predominant de telecomunicacions espanyol. Iberpac prestava el seu nom a Iberpac Plus i Iberpac Bàsic, els últims serveis de X.25 a Espanya.
Iberpac va evolucionar de la Red Especial de Transmisión de Datos (RETD), la primera xarxa pública de dades del món. Creada el 1971, RETD es va basar en ordinadors Univac 418 III d'ús general. Els protocols originals de la Red Secundaria de Alto Nivel (RSAN) per RETD van ser desenvolupats a mida per Telefónica (en aquell moment, CTNE) sota els principis de disseny d'ARPANET.
El 1978, el projecte TESYS (Telefónica, SECOINSA i SITRE) va començar el desenvolupament de nodes de commutació de propòsit específic. Alguns dels principis de disseny dels nodes TESYS van ser avançats per al seu temps (multiprocés, protocols de token ring). Per contra, la gran base d'usuaris amb terminals basats en protocols RSAN heretats va alentir l'adopció de X.25, el desenvolupament de productes TESYS i el suport es van dirigir només a CTNE (el que va impedir la propagació de TESYS als mercats internacionals) i les línies de dades a Espanya es van tornar lentes per al seu temps (només hi havia un 2% de línies superiors a 1200 bits/s a Espanya el 1982, comparat amb el 89% a Alemanya Occidental).
Canviada de nom com IBERPAC, la xarxa va evolucionar a X.25 en la dècada de 1980, i va ser canviada de nom novament com 'Red UNO' a la dècada de 1990. Les sucursals bancàries i els serveis financers van conformar la principal base d'usuaris. IBERPAC permetre nous serveis de videotex i teletext, tot i que l'adopció va ser molt inferior a la popularitat de serveis similars en altres països, com el Minitel francès. Els serveis basats en protocols RSAN heretats van ser definitivament descartats en 1996.
Fins al 31 de desembre de 2015, Red UNO admetia dos serveis X.25 heretats: Iberpac Plus de tarifa plana i Iberpac Bàsic de pagament per ús. Els serveis d'Iberpac estaven dirigits a clients corporatius amb demandes específiques de fiabilitat.

## Referències

* Infante, Jorge «El desarrollo de la red pública de datos en España» (en castellà). Revista BIT del Colegio Oficial de Ingenieros de Telecomunicación, 2002, pàg. 25. Arxivat de l'original el 2010-04-05 [Consulta: 21 maig 2020].
# Ictiofònids

Els Ictiofònids (Ichthyophonida) són un ordre de protozous coanozous paràsits.

## Taxonomia

Els membres de Ichthyophonida inclouen
* Abeoforma whisleri
* Amoebidiidae
** Amoebidium
** Paramoebidium
* Anurofeca richardsii
* Caullerya mesnili
* Creolimax fragantissima
* Eccrinaceae
* Ichthyophonus
* Palavasciaceae
* Parataeniellaceae
* Pirum gemmata
* Psorospermium haeckeli
* Pseudoperkinsus tapetii - un paràsit de les cloïsses
* Sphaeroforma arctica - un paràsit dels amfípodes

## Referències

* ↑ «Ichthyophonida». NCBI Taxonomy Browser.
# Magadhi

El magadhi pràcrit és un dels tres pràcrits dramàtics més importants, les llengües escrites de la història de l'Índia que van seguir al declivi del sànscrit. El magadhi pràcrit es va parlar a l'est del subcontinent indi, en una regió que abasta el que avui en dia són l'Índia oriental, Bangladesh i el Nepal. Es creu que va ser parlada per Siddharta Gautama, i que va ser la llengua de l'antic regne de Magadha. Va ser la llengua oficial de la cort de l'Imperi Maurya, i la llengua en la que es van escriure els edictes d'Aśoka.
Posteriorment el magadhi pràcrit va evolucionar en les llengües indoàries orientals, que inclouen l'oriya, el bengalí, l'assamès, i lles llengües bihari (el bhojpuri, el maithili i el magahi, entre altres).

## El pali i l'ardhamagadhi

La tradició theravada ha sostingut durant molt de temps que el pali era sinònim de l'antiga llengua de Magadha, i, de fet, hi ha moltes analogies remarcables entre el pali i una antiga forma del magadhi pràcrit coneguda com a ardahmagadhi, la qual es conserva en els textos del jainisme (tant Siddharta Gautama com Mahavira van predicar a l'antiga Magadha).
Les més antigues de les llengües indoàries mitges són, per una banda les inscripcions d'Aśoka, i per altra banda el pāli i el ardhamāgadhī, ambdues llengües literàries.
L'ardhamagadhi difereix del posterior magadhi pràcrit en punts similar al pāli. Per exemple, l'ardhamagadhi conserva la l històrica, a diferència del magadhi pràcrit, que canvia la l per r. A més, en la inflexión del substantiu, l'ardhamagadhi presenta la terminació -o enlloc la terminació -e del magadhi pràcrit, si més no en moltes mètriques. Aquesta similitud no és accidental, ja que Mahavira el vint-i-quatrè Tirthankar del jainisme, va predicar a la mateixa regió (Magadha) que Siddharta Gautama.
* Pāli Dhammapada (Vers 103):
    Yo sahassaṃ sahassena, saṅgāme mānuse jine;
    Ekañca jeyyamattānaṃ, sa ve saṅgāmajuttamo.
    Més gran en la batalla que l'home que conquereix un millió d'homes,
    és el que en conquereix només un – ell mateix.
* Jain Samana (sutta 125):
    Jo sahassam sahassanam, samgame dujjae jine.
    Egam jinejja appanam, esa se paramo jao.
    Hom pot conquerir a milers i milers d'enemics en una batalla invencible;
    Però la victòria suprema consisteix en conquerir-se a si mateix.

## Referències i notes

* ↑ (anglès) Bashan A.L., The Wonder that was India, Picador, 2004, pp.394

## Vegeu també

* Apabhramsha
* Pràcrit

## Enllaços externs

* (anglès) Magadhi at The Rosetta Project Arxivat 2008-05-07 a Wayback Machine.
* (anglès) Jain Agams Arxivat 2015-02-14 a Wayback Machine.
* (anglès) An Illustrated Ardha-Magadhi Dictionary
* (anglès) Jainism in Buddhist Literature
# Institut français de la mode

L'Institut français de la mode (IFM) és una universitat ubicada a París especialitzada en art. El seu president és Pierre Bergé, fundador de Yves Saint-Laurent. L'Institut français de la mode és considerada una de les institucions més influents del món en els camps de l'art i el disseny.

## Referències

* ↑ (anglès)Global Fashion School Rankings 2016 Arxivat 2023-05-16 a Wayback Machine.
# Luis Herrera Tejedor

Luis Herrera Tejedor (Madrid, 1960) és un consultor de recursos humans i el primer director de recursos humans del Vaticà des del 5 de setembre del 2022.
Advocat i llicenciat en Geografia i Història, va fer un màster en Direcció de Recursos Humans a l'Instituto de Empresa. El 2021 era professor de diverses universitats. Va ser adjunt al director de recursos humans a la cadena Cope del 1987 al 1990, i després va liderar el departament de recursos humans a Espanya d'Yves Saint Laurent fins al 1991, un any que va estar a Onda Cero. El 2001 va entrar al grup Prisa, i entre el 2004 i el 2007 va treballar a Logista. També ha estat vinculat a entitats del tercer sector com Save the Children. Del 2017 al 2021 va ser director del personal del banc Inversis.
El 5 de setembre del 2022 va ser nomenat pel papa Francesc director de recursos humans del Vaticà, un càrrec creat per la constitució apostòlica Praedicate evangelium. Sota la seva responsabilitat hi ha els més de 3.000 treballadors del Vaticà que cobren entre 1.200 i 3.500 euros. Aquesta direcció forma part de la Secretaria d'Economia del Vaticà, amb qui treballa al costat de Juan Antonio Guerrero i l'economista Maximino Caballero.

## Referències

* 1 2 3 «Luis Herrera Tejedor, nuevo director de Recursos Humanos del Vaticano» (en castellà), 06-09-2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «El nuevo director del departamento de Recursos Humanos del Vaticano, Luis Herrera, también trabajó en COPE» (en castellà), 06-09-2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Magariños, Elena. «El primer director de Recursos Humanos de la historia del Vaticano es español» (en castellà), 05-09-2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* 1 2 Press, Europa. «El Papa coloca al español Luis Herrera Tejedor al frente del departamento de Recursos Humanos del Vaticano», 05-09-2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «El papa Francisco nombra al primer director de RRHH del Vaticano» (en castellà). [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «The Vatican already has human resources - Soul Mirror» (en anglès americà), 11-09-2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Bastante, Jesús. «El Papa deja las finanzas del Vaticano en manos de tres españoles» (en castellà), 05-09-2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
# Mainà de Sulawesi

El mainà de Sulawesi (Basilornis celebensis) és una espècie d'ocell de la família dels estúrnids (Sturnidae) que habita boscos i selves de Sulawesi i les properes illes Lembeh, Muna i Butung. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Rep en diverses llengües el nom de "minà de Cèlebes" (Anglès: Sulawesi Myna. Espanyol: Miná de Célebes).

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «mainà de Sulawesi». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 677. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sulawesi Myna. Basilornis celebensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 29 agost 2022].