OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mercader (Reus)

La Urbanització Mercader és un barri de Reus, al Baix Camp, ara integrat a la ciutat.
És a les Quarteres, una part de la partida de Bellissens, al cantó nord-est de la carretera de Salou (C-14), i davant per davant del Barri Fortuny i el barri Juncosa. En aquest lloc hi havia el mas de Mercader, que abans se n'havia dit mas del Jordi, una finca de 8 o 9 jornals de terra, ara edificada. La urbanització està en creixement, conjuntament amb la zona del Mas d'Iglésies, situada al nord.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 297 i 343. ISBN 8486387655.
Viccionari
# Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1945

La cerimònia de lliurament de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1945 va tenir lloc al cine Gran Vía de Madrid el 7 de juliol de 1946. Els premis van ser creats pel Cercle d'Escriptors Cinematogràfics (CEC) aquest mateix any i es van atorgar en tretze categories diferents destinades a distingir als professionals del cinema espanyol pel seu treball durant 1945.
A aquesta primera edició del lliurament de les medalles van assistir artistes cinematogràfics, periodistes especialitzats i públic divers. L'acte va ser presidit per Fernando Viola, president del Cercle, qui va pronunciar un breu discurs de salutació en el qual va explicar que els premis havien estat atorgats per un jurat expert i va demanar més ajudes per al cinema espanyol. L'acompanyaven altres membres del Cercle, com Carlos Fernández Cuenca, Joaquín Romero Marchent o Adriano del Valle.
Després de la cerimònia de lliurament es van projectar el documental de NO-DO Buzos y peces i la triomfadora de l'esdeveniment, Los últimos de Filipinas, que havia obtingut les medalles a la millor pel·lícula, millor director i millor actor principal.

## Llista de medalles

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula | Los últimos de Filipinas | pel·lícula |
| Millor director | Antonio Román | Los últimos de Filipinas |
| Millor actriu principal | Ana Mariscal | Una sombra en la ventana ¡Culpable! |
| Millor actriu principal | Mary Delgado | El fantasma y Doña Juanita Tierra sedienta |
| Millor actor principal | Armando Calvo | Los últimos de Filipinas |
| Millor actriu secundària | Maruja Isbert | Un hombre de negocios |
| Millor actor secundari | José María Lado | Tierra sedienta Bambú Su última noche |
| Millor fotografia | Alfredo Fraile | Labor de conjunt |
| Millor música | Ernesto Halffter | Bambú |
| Millors decorats | Desert | |
| Millor argument original | Edgar Neville | La vida en un hilo |
| Millor guió | Edgar Neville | La vida en un hilo |
| Millor labor crítica | Luis Gómez Mesa | |
| Millor labor literària | Carlos Fernández Cuenca | |

## Fonts

* Falquina, Ángel. Círculo de Escritores Cinematográficos. 1945-1975. Madrid: Imprenta del MIT, 1975, p. 55 y 115. ISBN 84-500-6968-8.
* «Premios del CEC a la producción española de 1945». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-07-20. [Consulta: 22 desembre 2018].
* «Entrega de los premios concedidos por el Círculo de Escritores Cinematográficos». ABC [Madrid], 10-07-1946, p. 17 y 18 [Consulta: 6 febrer 2016].
* Cifra «Los premios del Círculo de Escritores Cinematográficos». La Vanguardia Española. Cifra [[[Barcelona]]], 12-07-1946, p. 7 [Consulta: 27 agost 2016].

## Vegeu també

* Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1946

## Enllaços externs

* Buzos y peces, 1945, NO-DO a rtve.es
# Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1948

La cerimònia de lliurament de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1948 va tenir lloc en el Cinema Rialto de Madrid el dilluns 7 de març de 1949. Va ser el quart lliurament de aquestes medalles atorgades per primera vegada tres anys abans pel Cercle d'Escriptors Cinematogràfics (CEC). Es van concedir medalles en les mateixes quinze categories de l'edició anterior i, a més, es va atorgar —per aquesta sola vegada i sense continuïtat— un premi especial per a estrangers que treballessin en una pel·lícula espanyola. Els premis tenien per finalitat distingir als professionals del cinema espanyol pel seu treball durant l'any 1948. Durant l'acte es va projectar la pel·lícula Currito de la Cruz, acabada de rodar en aquells dies.
Els premis van estar repartits entre diverses pel·lícules, però van destacar Locura de amor, amb les medalles a millor pel·lícula i millor actriu principal, i Mare Nostrum, amb els guardons a millor director i millor actor principal.

## Llistat de medalles

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula | Locura de amor | pel·lícula |
| Millor director | Rafael Gil | Mare Nostrum |
| Millor actriu principal | Aurora Bautista | Locura de amor |
| Millor actor principal | Fernando Rey | Mare Nostrum |
| Millor actriu secundària | Asunción Sancho | La vida encadenada |
| Millor actor secundari | Luis Pérez de León | Las aguas bajan negras |
| Millor fotografia | José Fernández Aguayo | Angustia |
| Millor música | Manuel Parada | La vida encadenada |
| Millors decorats | Antonio Labrada Chércoles | La vida encadenada |
| Millor argument original | Miguel Mihura | La calle sin sol |
| Millor guió | Desert | |
| Millor labor crítica | Luis Ardila | Labor a Pueblo |
| Millor labor literària | Carlos Fernández Cuenca | A Radio Nacional de España |
| Millor pel·lícula estrangera | ¡Que bello es vivir! | pel·lícula |
| Premi Gimeno | Valencia Films | Producció |
| Premi especial per a estrangers en pel·lícula espanyola | Antonio Vilar | |

## Bibliografia

* Círculo de Escritores Cinematográficos. 1945-1975. Madrid: Imprenta del MIT, 1975, p. 52 y 91-92. ISBN 84-500-6968-8.
* Fuentes documentales para el estudio de la música en el cine español de los años 40. Valencia: Universidad Politécnica de Valencia, 2003, p. 548 [Consulta: 16 abril 2016].
* «Medallas del CEC a la producción española de 1948». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-05-26. [Consulta: 19 març 2016].

## Vegeu també

* Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1949
# Chingola

Chingola és una ciutat situada a la Província de Copperbelt, Zàmbia, la regió minera de coure del país. Té una població de 157.340 habitants, segons el cens de 2008. En aquesta ciutat se situa la mina de coure Nchanga.
Va ser fundada una mica més tard que les ciutats de la meitat sud-est de Copperbelt, el 1943, quan la mina va ser oberta. Durant un temps va ser coneguda com la ciutat més neta de Zàmbia.
La ciutat posseeix dos hospitals: Nchanga North General Hospital, públic i amb una capacitat de 283 llits i Nchanga South Hospital, privat i amb una capacitat de 100 llits.
Una branca dels ferrocarrils de Zàmbia usada exclusivament per a càrrega, uneix la ciutat amb Kitwe. Inclou el transport del mineral de coure cap a les foses de Nkana a Kitwe.
La principal via de comunicació és la carretera que la uneix amb Lubumbashi a la República Democràtica del Congo, via Chililabombwe i Konkola unint-la a la principal carretera de Copperbelt que comunica Kitwe amb Solwezi.

## Llocs d'interès

* Piscina d'hipopòtams al riu Kafue a 10 km al nord.
* Orfanat Chimfunshi, santuari per ximpanzés orfes situat a 60 km al nord-oest de Chingola.

## Personatges destacats

* Samuel Matete (1968) atleta.
* Felix Bwalya (1970 - 1997) boxejador.
* Elijah Tana (1975 -) futbolista.

## Referències

* ↑ Central Statistical Office (Republic of Zambia). «Zambia, 2010 Census Population and Housing Preliminary Report» (en anglais) p. 28. Arxivat de l'original el 2013-10-19. [Consulta: 15 març 2013].
* ↑ The Post: Government to construct Solwezi-Walvis Bay railway link. 19 agost 2011 a The Post a www.trademarksa.org Arxivat 27 de gener 2016 a Wayback Machine. (englisch)
* ↑ «Times of Zambia: Govt’s move on RSZ issue bold. 11. Setembtr 2012 s Times of Zambia www.ukzambians.co.uk». Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 14 març 2017].
* ↑ Chingola a zambiatourism
# Chalceus taeniatus

Chalceus taeniatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. 1818. Sur les poissons du sous-genre Mylètes. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. v. 4: 444-456, Pls. 21-22.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chròniques de Espanya fins ací no divulgades

Chròniques de Espanya fins ací no divulgades és una història universal catalana de l'arxiver Pere Miquel Carbonell, escrites entre 1495 i el 1513, i que foren impres el 1547.

## Crònica

La crònica comprèn els fets dels temps primitius i fins a la mort de Joan II d'Aragó «el Sense Fe». L'obra suposa una resposta a la Histories e conquestes dels Reys de Arago e Comtes de Barcelona de Pere Tomic, que es caracteritza per la introducció de faules i llegendes. Està escrita amb un català fortament llatinitzant. Per a la narració de l'època comtal aprofità les cròniques franceses, que li foren conegudes per via d'altres autors italians, com les Decade de Biondo i De vitis pontificum de Platina. Una altra de les fonts és la crònica catalana Flos mundi, la crònica de sant Antoní de Florència i les Cròniques dels reis d'Aragó e comtes de Barcelona i una crònica d'Alfons III d'Aragó «el Franc».

## Edició

Les Chroniques de Espanya fins aci no divulgades de Pere Miquel Carbonell no foren editades fins al 1547, tenint a partir d'aleshores una difusió significativa.

## Vegeu també

* Pere Miquel Carbonell
* Genealogies dels comtes de Barcelona (manuscrit 246)

## Referències

* ↑ Noms alternatius: * «Chròniques de Espanya fins ací no divulgades: que tracta dels nobles e invictíssims reys dels Gots y gestes de aquells y dels co[m]tes de Barcelona e reys de Arago» *«Chroniques de Espãya fins aci no diuulgades : que tracta d'ls ... reys dels gots ... y dels cotes de Barcelona e reys de Arago : ab moltes coses dignes de perpetua memoria» * «Cròniques d'Espanya»

## Enllaços externs

* Cròniques d'Espanya. Edició crítica d'Agustí Alcoberro. 2 vol. Barcelona: Barcino. 312 p.
* Chroniques de Espanya fins aci no divulgades; en línia
# Alba: A Wildlife Adventure

Alba: A Wildlife Adventure és un joc d'aventures de món obert desenvolupat per Ustwo Games. El joc se centra a explorar el món i conservar la vida salvatge. El joc es va llançar l'11 de desembre de 2020 per a iOS i macOS a través de Apple Arcade i Microsoft Windows, i per a Nintendo Switch, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One i Xbox Series X/S el 9 de juny de 2021.

## Sinopsi

El joc té lloc a Secarral, un poble insular fictici inspirat en el País Valencià. La protagonista, una xicona anomenada Alba Singh, vola des de Gran Bretanya per visitar els seus iaios i passar una setmana de vacances. Després d'ajudar a rescatar un dofí encallat, ella i la seua amiga Inés formen un equip a favor de la natura. El sendemà, l'alcalde anuncia que la reserva natural local, que va patir un incendi forestal, es convertirà en un hotel de luxe. Les xicones decideixen recollir signatures per impedir-ho. Ajuden amb múltiples tasques de neteja i rescat d'animals, a més de fotografiar i catalogar la fauna local per tal conscienciar. Un dels objectius finals és descobrir un linx ibèric.

## Recepció

Va rebre crítiques positives, que van lloar el món obert i l'estil visual del joc. El joc té una puntuació de 79 a Metacritic.
Christian Donlan, d'Eurogamer, va elogiar el realisme present als entorns del joc. També va gaudir de l'entorn insular de Pinar del Mar, i elogià la seua semblança amb ambientacions reals.
A Marcus Stewart de Game Informer li va agradar la mecànica fotogràfica d'Alba, comparant-ho amb Pokémon Snap, tot i que va expressar la seua decepció per la manca de varietat entre els animals.
Júpiter Hadley, a Pocket Gamer, va elogiar com les accions del jugador van tenir un impacte a l'illa.
El joc va guanyar els Apple Design Awards el 2021 en la categoria d'impacte social.

## Referències

* ↑ «Alba: A Wildlife Adventure» (en anglès americà). App Store. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «Análisis Alba: A Wildlife Adventure, aquel inolvidable verano de lucha ecologista». Vandal. [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ December 2020, Hope Bellingham 16. «Alba: A Wildlife Adventure launches on consoles Spring 2021» (en anglès). gamesradar. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «Alba: A Wildlife Adventure coming to PS5, Xbox Series, PS4, Xbox One, and Switch on June 9». Gematsu, 01-06-2021.
* ↑ «Alba: a Wildlife Adventure for iPhone/iPad Reviews». [Consulta: 11 juny 2021].
* ↑ «Alba: a Wildlife Adventure for PC Reviews». [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «Alba: a Wildlife Adventure for Switch Reviews». [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ Stewart, Marcus (8 January 2021). «Alba: A Wildlife Adventure Review – A Good Deed». Game Informer.
* 1 2 «Apple announces winners of the 2021 Apple Design Awards» (en anglès americà). Apple Newsroom, 10-06-2021. [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ Donlan, Christian. «Alba: A Wildlife Adventure review - the pleasure of fixing things» (en anglès). Eurogamer, 11-12-2020. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ Hadley, Jupiter. «Alba: A Wildlife Adventure review - "Becoming a Hero Through Small Actions"» (en anglès). www.pocketgamer.com. [Consulta: 13 juny 2021].
# Chinnerita

La chinnerita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La chinnerita és un fosfat de fórmula química [Mg(H₂O)₆]Na(H₂O)₂Al₃(PO₄)₂F₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de desembre de l'any 2023, i publicada l'any següent. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És una espècie relacionada química i estructuralment amb la penriceïta.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservadess a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Austràlia Meridional, a Adelaida, Austràlia, amb el número de registre: G35383, i a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 76301.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera de marbre de Penrice, situada a la vall de Barossa, a la serralada del Mt Lofty (Austràlia Meridional, Austràlia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Chinnerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 77». European Journal of Mineralogy, 36, 1, 06-02-2024, pàg. 165–172. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-165-2024 [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ Elliott, P., Grey, I. E., Boer, S., Kampf, A. R., MacRae, C. M., Glenn, A. M., Davidson, C. «Chinnerite, [Mg(H2O)6]Na(H2O)2Al3(PO4)2F6, a new penriceite-related mineral, from the Penrice Marble Quarry, South Australia». Australian Journal of Mineralogy, 25, 1, 2024, pàg. 5-13 [Consulta: 25 setembre 2024].
# Miami Springs

Miami Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2007 tenia 12.631 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Miami Springs tenia 13.712 habitants, 5.090 habitatges, i 3.517 famílies. La densitat de població era de 1.800,8 habitants/km².
Dels 5.090 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 50.000 $ i la renda mitjana per família de 56.892 $. Els homes tenien una renda mitjana de 37.176 $ mentre que les dones 30.823 $. La renda per capita de la població era de 22.963 $. Entorn del 6,9% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Miami Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Miami Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Miamisburg

Miamisburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2006 tenia 19.809 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Miamisburg tenia 19.489 habitants, 7.449 habitatges, i 5.393 famílies. La densitat de població era de 672,5 habitants per km².
Dels 7.449 habitatges en un 35% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.316 $ i la renda mediana per família de 56.996 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.918 $ mentre que les dones 28.045 $. La renda per capita de la població era de 22.504 $. Aproximadament el 4,6% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Miamisburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Miamisburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Alfréd Schaffer

Alfréd Schaffer (Budapest, 13 de febrer de 1893 - Prien am Chiemsee, 30 d'agost de 1945) va ser un destacat futbolista hongarès de la dècada de 1920 i posteriorment entrenador.

## Trajectòria

Pel que fa a clubs, destacà al MTK Budapest, on ingressà el 1915 i a qui ajudà a guanyar tres campionats hongaresos consecutius, i en els dos darrers campionats guanyats fou, a més, el màxim golejador europeu (1917-18 i 1918-19).
Com a entrenador dirigí clubs com el 1. FC Nürnberg (on també jugà), AS Roma i Ferencvárosi TC. Dirigí la selecció hongaresa al Mundial de 1938, juntament amb Károly Dietz. Dirigí la Roma entre 1940 i 1942, guanyant la lliga el darrer any.

## Palmarès
### Com a jugador
#### MTK Hungária FC

* Lliga hongaresa: 1917, 1918, 1919
* Copa hongaresa (campió el 1932, subcampió el 1935)

#### 1. FC Nürnberg

* Lliga alemanya: 1921

#### Amateur Viena

* Lliga austríaca: 1924

### Com a entrenador
#### AS Roma

* Lliga italiana: 1942

## Referències

* ↑ Heimann, Helmut. Tarzan, Puskás, Hansi Müller: Stelldichein donauschwäbischer (en alemany). Oswald Hartmann Verlag, 2001, p. 157-170. ISBN 3-925921-49-4 [Consulta: 3 febrer 2013]. Arxivat 14 October 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 «Schaffer, Alfred 'Spezi'». Encyclopedia of Jews in sports. Jewsinsports.org. Arxivat de l'original el 6 de març 2012. [Consulta: 16 juliol 2012].
* ↑ «European Topscorers before 1967/68». RSSSF. Arxivat de l'original el 31 desembre 2008. [Consulta: 28 desembre 2008].
* ↑ «Alfréd Schaffer». worldfootball.net. [Consulta: 18 maig 2014].
* ↑ «Football's Greatest Managers…#9 Vittorio Pozzo». The Equaliser, 09-12-2010. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2010. [Consulta: 19 desembre 2010].
* ↑ «Allenatori dell' AS Roma 1927» (en italià). ASR Talenti. [Consulta: 3 febrer 2013].
# Mery Sales

Mery Sales (València, 1970), és una artista valenciana Pintora des de 1994 fins avui. En paral·lel, beca Erasmus en la Facultat de Belles Arts d'Atenes, llicenciada i doctora per la Facultat de San Carles de la Universitat Politècnica de València. Ha estat professora en el Departament de Pintura de la mateixa Facultat.

## Referències

* ↑ L'incenci i la paraula : Mery Sales. ISBN 9788437098869.
# Merxmuellera

Merxmuellera és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
De vegades s'inclou al gènere Rytidosperma.

## Taxonomia

(vegeu-ne una relació a Wikispecies)

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 30.06.08». Arxivat de l'original el 2008-10-10. [Consulta: 30 juny 2008].
# Menjamel cap-ratllat

El menjamel cap-ratllat (Pycnopygius stictocephalus) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de Nova Guinea, illes Aru i Salawati (a les Raja Ampat).

## Referències

* ↑ «Menjamel cap-ratllat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Menjamel boscà

El menjamel boscà (Microptilotis montanus) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes a l'illa de Batanta (a les Raja Ampat) i nord de Nova Guinea, des de la Península de Doberai cap a l'est.

## Referències

* ↑ «Menjamel boscà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Ami Otaki

Ami Otaki (大滝 麻未, 28 de juliol de 1989) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2012. Va disputar 3 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2012 | 1 | 0 |
| 2013 | 2 | 0 |
| Total | 3 | 0 |

## Referències

* ↑ 2012, 2013 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Ami Otaki, Fitxa a Soccerway