OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eureka (Dakota del Sud)

Eureka és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.101 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eureka tenia 1.101 habitants, 528 habitatges, i 296 famílies. La densitat de població era de 457,1 habitants per km².
Dels 528 habitatges en un 15,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,6% hi vivien parelles casades, en un 3,4% dones solteres, i en un 43,9% no eren unitats familiars. En el 41,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 29,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,5% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 14,7% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 45,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 61 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.826 $ i la renda mediana per família de 30.956 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.194 $ mentre que les dones 17.000 $. La renda per capita de la població era de 13.379 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 15,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Eureka (Kansas)

Eureka és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 2.914 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eureka tenia 2.914 habitants, 1.278 habitatges, i 756 famílies. La densitat de població era de 574 habitants/km².
Dels 1.278 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,2% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 40,8% no eren unitats familiars. En el 38,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 27,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.410 $ i la renda mediana per família de 36.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.066 $ mentre que les dones 20.870 $. La renda per capita de la població era de 15.142 $. Entorn del 9% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Eureka (Montana)

Eureka és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 1.017 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eureka tenia 1.017 habitants, 431 habitatges, i 252 famílies. La densitat de població era de 388,8 habitants per km².
Dels 431 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 41,3% no eren unitats familiars. En el 35,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.120 $ i la renda mediana per família de 30.268 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.731 $ mentre que les dones 18.214 $. La renda per capita de la població era de 12.619 $. Aproximadament el 19,5% de les famílies i el 22,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eureka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Falcons de Vilanova i la Geltrú

Els Falcons de Vilanova i la Geltrú, és la colla de falcons de Vilanova i la Geltrú (Garraf), fundada per primer cop l'octubre de 1972 i recuperada el 30 de maig de 1998.
Com a colla de falcons, duen a terme figures humanes com les següents:
* el capdil
* la pira
* la tripira
* els ventalls
* el vol
* el fòking
* el tres obert
* els cristos
* la catedral
El 31 de juliol de 2016, dins els actes previs de la Festa Major de Vilanova i la Geltrú la colla va portar a plaça per primera vegada aquesta nova figura.
El color de la faixa dels falconers vilanovins és el blau, representant, segons algunes fonts, el mar Mediterrani que banya la costa de la ciutat.
Fan els assajos a la Peixateria Vella.

## Referències

* ↑ Ejarque, Laura «Els Falcons de Vilanova estrenen la gran catedral». DVDigital, 02-08-2016. Arxivat de l'original el 2017-03-19 [Consulta: 18 març 2017].

## Vegeu també

* Bordegassos de Vilanova
* Llista de colles falconeres

## Enllaços externs

* Web dels Falcons de Vilanova i la Geltrú
* Anem de blanc! Bloc d'actualitat.
# Estany Llong

«Estany Llong» té aquests significats:

## Geografia

* Estany Llong: estany de la capçalera del Rec del Mesclant d'Aigües, afluent del Riu d'Angostrina, situat en el terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes
* Estany Llong (la Vall de Boí)
* Estany Llong (Vall de Gerber)
* Estany Llong de Cabanes
# Estenedor

Un estenedor o estenall és un lloc o dispositiu format per un conjunt de cordes o de fils d'aram destinat a estendre alguna cosa perquè s'eixugue, especialment roba.

## Etimologia

El terme estesa designa l'aplec de roba o altres coses posades a estendre perquè s'eixuguin, s'assolellin o s'oregin. El terme clàssic estenedor o estenall de vegades també és substituït per la paraula assecador, per bé que aquest darrer generalment designa un sistema d'assecatge mecanitzat (per una font artificial de calor o ventilació).
D'altra banda, mentre que antany s'utilitzava més sovint l'expressió estendre la roba, perquè s'estenien a terra, actualment aquesta expressió pot substituir-se per penjar la roba, degut a la manera en què avui dia es col·loquen les peces de roba o la roba de llit.

## Estructura

Un estenedor té generalment una forma simplificada feta per un suport compost de dos pals tubulars recolzats en dues potes i estalonat per un nombre variable de travesses horitzontals. Tanmateix, originalment els estenedors són cordes lligades a estaques als patis o jardins, mentre que als pisos s'instal·len baix les finestres a la part de fora, normalment en aquelles que donen al desllunat, encara que també es poden trobar en la façana davantera.

## Vegeu també

* Agulla d'estendre
* Rentadora
* Assecadora
* Assecador

## Enllaços externs

* Imatges d'estenedors del segle xix (en castellà)
* Com construir un bon estenedor (en castellà)

## Referències

* ↑ «Estenedor». Diccionari Normatiu Valencià. [Consulta: 27 gener 2020].
# Felip Albiol Ausach

Felip Albiol Ausach (Benicarló, 1832 - Reus, 1899) va ser un pintor i il·lustrador valencià.
Fill de Joan Baptista Albiol, pintor d'Ulldecona, va venir a Reus molt jove, i es casà amb una pubilla reusenca. Va ser professor de dibuix i ornamentació des del 1865, quan va obrir una acadèmia al carrer de la Concepció. S'oferia per pintar retrats a l'oli. Havia estudiat a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles, a València. Exposà a diverses sales d'exposicions reusenques i guanyà alguns premis de pintura, com el d'un certamen a l'Ateneu de Tarragona el 1883. Col·laborà entre 1876 i 1879 en diverses revistes satíriques reusenques com a il·lustrador, per exemple a Lo Campanar de Reus i La Guita. Va escriure alguns articles de tendència científica positivista a l'Eco del Centro de Lectura, el 1871. Amic d'Eduard Toda, el recolzà quan aquest volia encetar amb 15 anys la reconstrucció de Poblet. Pintà retrats de cos sencer d'Andreu de Bofarull, per l'Associació Catalanista, de Francesc Vilanova, de Felip Font, de Joan Prim i de Jacint Vergés.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 41.
* ↑ Ferré i Trill, Xavier. Pensament positivista a Catalunya. Valls: Cossetània, 2007, p. 36. ISBN 9788497913102.
# Fermín Bouza-Brey

Fermín Bouza-Brey (Ponteareas 1901 - Santiago de Compostel·la 1973) fou un historiador, etnògraf i escriptor gallec. El 1919 va publicar el seu primer article, Teatro de antaño en Santiago en castellà. Va ser un dels fundadors del Seminari d'Estudis Gallecs el 1923 i a l'any següent comença a escriure per primera vegada en gallec amb l'article Os estudantes ao arcebispo. Col·laborador en revistes com Cristal, Resol o Nós.
Jutge des de 1929, durant la Guerra Civil va ser separat de la carrera per galleguista fins que el 1938 va ser rehabilitat com a jutge de Vielha, per a passar després a A Estrada. Va ingressar en la Reial Acadèmia Gallega el 1941. A pesar de la dictadura, va continuar la seva labor d'investigació en la secció d'Arqueologia i Prehistòria de l'Instituto Padre Sarmiento. La seva producció més excel·lent és dintre del món científic. La seva investigació se centra principalment en la prehistòria i arqueologia de Galícia, encara que també va atendre camps com l'epigrafia, la numismàtica i l'etnografia.
D'igual manera també es va dedicar a l'estudi bibliogràfic d'escriptors gallecs. Destaquen els seus articles sobre Rosalía de Castro. Com a poeta destaca per ser l'iniciador del neotrovadorisme la tendència del qual també va a ser seguida per Álvaro Cunqueiro o Álvarez Blázquez. En aquest camp és autor de Nao senlleira i Seitura. El 1992 se li va dedicar el Dia de les Lletres Gallegues.

## Obres literàries

* Cabalgadas en Salnés, 1925 (narrativa)
* Nao senlleira, 1933 (poemari)
* Seitura, 1955 (poemari)

## Obres científiques

* Bibliografia da prehistoria galega, 1927 (de López Cuevillas i Bouza Brey)
* Prehistoria y Folklore de Barbanza, 1928 (de López Cuevillas i Bouza Brey)
* La civilización neo-eneolítica gallega, 1931 (de López Cuevillas i Bouza Brey)
# Fermín Cabal

Fermín Cabal (Lleó, 3 de gener de 1948 - Madrid, 13 de novembre de 2023) va ser un dramaturg, guionista de cinema i televisió, director de cinema i teatre i periodista espanyol. Va exercir la docència en institucions com el Centre Nacional de Noves Tendències Escèniques, la Reial Escola Superior d'Art Dramàtic i la Universitat de Kent. Va ser acadèmic de l'Acadèmia de les Arts Escèniques d'Espanya.

## Biografia

Va formar part dels grups independents Tábano i El Gayo Vallecano. Paral·lelament als seus treballs de creació teatral, escrigué i dirigí per al cinema i la televisió. En aquest mitjà va treballar en tota mena de formats, tant informatius, com en programes esportius, documentals, programes d'humor i diversos formats de ficció (sitcoms, serials i sèries de televisió).
Va ser directiu del Centre Espanyol de l'Institut Internacional del Teatre (1978-1982), del Círculo de Bellas Artes de Madrid (1982-1985), de l'Associació de Guionistes de Mitjans Audiovisuals (1987-1990), de la Societat General d'Autors i Editors (1995-1997), del Centre Espanyol per a la Protecció dels Drets Reprogràfics (2001-2004) i de l'Associació d'Autors de Teatre (1989- 2009).
Com a periodista va col·laborar a ABC, Diario 16, El Mundo i La Razón, a més de a les revistes professionals Boletín Teatral del Ministerio de Cultura (que dirigí el 1979-1981), Primer Acto (redactor el 1978-1984), Pipirijaina, El Público i Las Puertas del Drama, de la qual va ser-ne redactor des de la seva fundació en 1999 fins al 2010.
Va publicar alguns treballs de recerca com El teatro español de los 80 (en col·laboració amb Alonso de Santos, Ed. Fundamentos 1985), La situación actual del Teatro Español (Publicacions de l'AAT, 1994) i Dramaturgia española de hoy (Fundación Autor – SGAE, 2009). Una reflexió autobiogràfica sobre el seu treball com a dramaturg es va publicar a Itinerario del autor dramático Iberoamericano (Editorial LEA. San Juan de Puerto Rico. 1997).

## Referències

* ↑ Torres, Rosana. «Muere Fermín Cabal, figura esencial del teatro independiente en España» (en castellà), 13-11-2023. [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «Breve "curriculum vitae"». Arxivat de l'original el 21 de juny de 2012. [Consulta: 29 juliol 2013].
* ↑ «Académico Fermín Cabal». [Consulta: 19 abril 2020].
* ↑ Entrevista en El Cultural.

## Enllaços externs

* CABAL, Fermín: Vade retro Adaptación para la televisión, amb l'actuació de José Luis López Vázquez i Ovidi Montllor i emesa a 1984 per TVE a La Comedia.
* Entrevista; text en PDF, al web de la Universitat de La Rioja.
# Fabiana imbricata

Fabiana imbricata és una espècie de planta fanerògama de la família de les solanàcies, nativa dels vessants secs de muntanya a Xile i l'Argentina.

## Descripció

Aconsegueix una mida de 2,5 m d'alt i el mateix d'ample. És resistent al fred com un bruguerar sempre verd formant un monticle d'arbustos. Té fulles en forma d'agulla i petites flors tubulars blanques que apareixen a principis d'estiu. Les inflorescències de F. imbricata f. violacea són erectes, contenint masses de flors de color violeta pàl·lid, el que l'ha dut a guanyar l'Award of Garden Merit de la Royal Horticultural Society.

## Propietats

L'arbust es troba a Amèrica del Sud i és usat en la medicina popular, essent el preferit a Xile on és utilitzat com un fort diürètic. L'aplicació homeopàtica consisteix en un extracte de branques o escorça en forma d'una tintura. Els indis del nord de Xile l'utilitzen en cerimònies rituals, o per mantenir allunyats fantasmes no desitjats i dimonis. El fum inhalat causa una lleugera eufòria i pot desencadenar una probable intoxicació d'"èxtasi" en el context cultural.

## Taxonomia

Fabiana imbricata va ser descrita per Ruiz i Pav. i publicada a Flora Peruviana, et Chilensis 2: 12, pl. 122. 1799.

### Etimologia

* Fabiana: nom genèric atorgat en honor de Francisco Fabián y Fuero (1719-1801), arquebisbe de València (1773-1794), i patró de la botànica.
* imbricata: epítet llatí que significa "imbricada".

### Sinonímia

* Fabiana araucana Phil.
* Fabiana biflora J.Rémy
* Fabiana imbricata var. biflora (J.Rémy) Reiche
* Fabiana lutescens Phil.

## Referències

* ↑ RHS A-Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley, 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ «RHS Plant Selector - Fabiana imbricata f. 'violacea'». Arxivat de l'original el 2014-03-13. [Consulta: 7 juliol 2013].
* ↑ Christian Rätsch: Enzyklopädie der psychoaktiven Pflanzen, AT-Verlag 2007, ISBN 978-3038003526
* ↑ «Fabiana imbricata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ imbricata a Epítetos Botánicos
* ↑ «Fabiana imbricata a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 10 juliol 2017].

## Bibliografia

* Encke, F. et al. 1984. Zander: Handwörterbuch der Pflanzennamen, 13. Auflage.
* Huxley, A., ed. 1992. The new Royal Horticultural Society dictionary of gardening.
* Krüssmann, G. 1984. Handbuch de Laubgeholze, Engl. translat.
* Liberty Hyde Bailey Hortorium. 1976. Hortus third.
* McGuffin, M. et al., eds. 2000. Herbs of commerce, ed. 2.
* Navas-Bustamante, L. E. 1973–1979. Flora de la cuenca de Santiago de Chile.

## Enllaços externs

* Plants for a Future entry
* USDA Germplasm Resources Information Network entry Arxivat 2011-06-05 a Wayback Machine.
# Fabiano Pereira Da Costa

Fabiano Pereira da Costa (Marília, São Paulo) és un futbolista brasiler que ocupa la posició de migcampista.
Ha jugat en clubs del seu país com el São Paulo, Internacional o Santos, entre d'altres. També ha militat a l'Albacete Balompié de la primera divisió espanyola i als mexicans Club Necaxa i Puebla FC.
Va formar part de la selecció olímpica brasilera que hi va participar en els Jocs Olímpics de Sydney 2000.

## Referències

* ↑ Fabiano Pereira Da Costa Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Fabiano Pereira Da Costa a BDFutbol
* ↑ «Fabiano Biography and Statistics». Sports Reference. Arxivat de l'original el 23 d’octubre 2012. [Consulta: 29 octubre 2009].
# Fal·làcia de la causa simple

La fal·làcia de la causa simple és considerar que un esdeveniment té una causa única obviant altres condicionaments que l'hagin pogut provocar. Es basa tant en la simplificació com en la confusió entre els conceptes de condició necessària i suficient. Ha estat adduïda pels defensors de la complexitat i la teoria sistèmica com un biaix de raonament que porta a la incomprensió dels fenòmens, tant naturals com socials. També s'anomena reduccionisme causal.
Els que neguen del tot l'existència efectiva de la causalitat, com David Hume, argumenten que qualsevol intent d'explicar un esdeveniment en termes de causa implica una fal·làcia de la causa simple, ja que s'escull un esdeveniment previ que s'associa al segon i se'l privilegia com a causa. El que realment existeixen són els dos esdeveniments i només la ment de l'espectador efectua aquesta connexió, que podria haver estat entre altres esdeveniments.

## Referències

* ↑ Benett, Bo. Logically Fallacious, 2013 [Consulta: 30 abril 2017].
# Filha da Mãe

Filha da Mãe ès una pel·lícula portuguesa dirigida per João Canijo del 1989.
La majoria de les seqüències d'aquesta pel·lícula es van rodar als espais d'un edifici residencial de la Rua da Ilha do Príncipe nº 7, a Lisboa, dissenyat per l'arquitecte Jorge Ferreira Chaves. Aquesta obra va ser escollida per a la decoració en diverses altres pel·lícules portugueses.

## Argument

Comèdia sentimental, intriga policial i tragèdia matrimonial, aquesta pel·lícula explica la història de Maria (Rita Blanco), una “filla de mamà” còmica, agressiva, cínica i sentimental.
Té un xicot, Adriano (João Cabral), que està involucrat en el tràfic de petits robatoris. La seva mare és la Júlia (Lídia Franco), una actriu insegura i mesquina l'amant ocasional de la qual és Gigi (Miguel Guilherme), actor drogodependent, sempre sense diners i amb el cor dividit entre Júlia i Dalila, el seu company d'escenari. El seu pare és Álvaro (José Wilker), un pintor que, després de vint anys desaparegut al Brasil, vol tornar a Júlia com si res hagués passat i es troba cara a cara amb una filla que no sap si és seva i que, quasi sense adonar-se'n, cau als seus braços.

## Repartiment

* José Wilker - Álvaro
* Rita Blanco - Maria
* Lídia Franco - Júlia
* Miguel Guilherme - Gigi
* Diogo Dória - Lázaro
* João Cabral - Adriano
* Adriano Luz - Víctor
* Alexandra Lencastre - Lilita

## Referències

* ↑ Filha da Mãe a cinemaportuguesmemoriale.pt
* ↑ Filha da Mãe, rpt.pt

## Enllaços externs

* Filha da Mãe a YouTube
# Filharmònica Estatal de l'Azerbaidjan

L'edifici de la Filharmònica Estatal de l'Azerbaidjan Magomayev és un dels llocs culturals més populars de Bakú, Azerbaidjan. A més de la seva arquitectura única, és famosa pel seu repertori.
Va ser construït entre 1911 i 1912 quan Bakú va experimentar el seu boom petrolier. Es va fer necessari la construcció d'algun lloc cultural a Bakú construint-se aquest edifici sota la supervisió de l'enginyer Ter-Mikelov, el qual el va dissenyar després del seu viatge a Montecarlo inspirant-se en la millor arquitectura europea. Aquest edifici ornamentat és d'estil pal·ladià combinant tant aspectes europeus com perses. El seu nom actual és posar durant el període soviètic en honor del musulmà Magomayev. Després d'un llarg i ampli projecte de restauració, la Filharmònica Estatal de l'Azerbaidjan es va obrir el 2004 per albergar noves actuacions de músics de l'Azerbaidjan i del Món.

## Fonts

* Magomayev Azerbaijan State Philharmonic Hall (Baku) Arxivat 2017-12-05 a Wayback Machine. en anglès.
# Fanni Cepió

Fanni Cepió (en llatí Fannius Caepio) va ser un conspirador romà. Segurament era de la família dels Cepió, d'origen plebeu.
Va tramar un complot contra August junt amb Aule Terenci Varró Murena l'any 22 aC. Va ser acusat de traïció (majestas) per Tiberi, i condemnat en absència, i una mica més tard capturat i executat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 535.
# Falciot de barbeta blanca

El falciot de barbeta blanca (Cypseloides cryptus) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos tropicals i subtropicals de Belize, Hondures, Nicaragua, Costa Rica, oest de Panamà, oest de Colòmbia, est de Veneçuela, Guyana, zona limítrofa del Brasil, també més al sud i a una petita localització de l'est del Perú.

## Referències

* ↑ «Falciot de barbeta blanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 octubre 2024(català)
* ↑ Whittaker, Andrew; Whittaker, Steven Araújo «The White-chinned Swift Cypseloides cryptus (Apodiformes: Apodidae) breeding near Presidente Figueiredo, Amazonas: the first documented record for Brazil» (PDF) (en anglès). Revista Brasileira de Ornitologia, 16, 4, 2008, pàg. 398-401.
# Falciot de les palmeres de les Antilles

El falciot de les palmeres de les Antilles (Tachornis phoenicobia) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita zones amb palmeres i ciutats a les illes de Cuba, la Hispaniola i Jamaica.
# Federació de Consumidors i Usuaris Independents

Federació de Consumidors i Usuaris Independents (FUCI) és una organització de consumidors estructurada seguint una forma de federació. Va ser creada el 1989 i el 1998 comptava amb 54 associacions integrant-la.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 673. ISBN 84-930048-0-4.
# Foolstrip

Foolstrip és una editorial francesa de còmics digitals. Fundada el setembre de 2007, fou pionera en vendre còmics digitals a França. Els còmics els publica a un lloc web, on l'accés és gratuït. Una part de les vendes provenen de les edicions en paper dels còmics.

## Referències

* ↑ «Foolstrip dessine le visage numérique de la BD de demain». Le Monde, 17-07-2008 [Consulta: 9 maig 2018].
* ↑ Guigue, Frank «Web et bande dessinée : panorama critique». Hermès, La Revue, 54, 2, 2009, pàg. 5.
* ↑ Rouquette, Sébastien «Les blogs BD, entre blog et bande dessinée». Hermès, La Revue, 54, 2, 2009, pàg. 13.