OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mare de Déu de la Llet (1520)

Mare de Déu de la Llet és una pintura d'autor desconegut datada cap a 1520 i ideada a partir d'un model del Mestre de Flémalle. Va ser adquirida el 1944 pel Museu Nacional d'Art de Catalunya i actualment forma part de la seva col·lecció permanent.
Es tracta d'una obra de petit format circular de 27 cm de diàmetre que es penjava a la capçalera del llit, la finalitat de la qual era clarament la devoció privada.

## Descripció

Aquesta pintura representa la Mare de Déu, en bust, donant el pit a l'Infant, sobre un fons obscur. Maria porta un vestit amb un escot rodó i un mocador blanc al cap amb abundància de plecs que cau sobre l'espatlla dreta de l'Infant.

## Anàlisi

La Virgo lactans té una llarga tradició en l'art occidental cristià, i fou interpretada per l'Església en la seva funció d'aliment espiritual de la Humanitat. Es tracta d'un model a partir d'un altre de cos sencer de la Mare de Déu creat per Robert Campin, també conegut com a Mestre de Flémalle, que es conserva a l'Städelsches Kunstinstitut de Frankfurt, i del qual s'han fet nombroses versions.
La peça és un exemple paradigmàtic del procés de difusió de les fonts artístiques flamenques; en concret, d'aquesta creació es coneixen al voltant de quaranta d'obres, conservades en museus i col·leccions particulars d'arreu del món. Aquest exemplar és un dels que té més qualitat, juntament amb el de la col·lecció Johnson de Filadèlfia. Segons la guia en paper del Museu Nacional d'Art de Catalunya, la finesa en l'execució es manifesta en els plecs del mocador, de línies perfectes i volum insuperable, i en la magnífica tècnica amb la qual es dona realisme a orelles, boca, nas, ulls, celles i cabells. De tota manera, l'estilització del rostre, de cànon més allargat pel que fa al front i les galtes, apunta vers un lleuger allunyament del model original, fet que denota la personalitat de l'artista.

## Referències

* ↑ Sant Blai. Fitxa del MNAC.
* 1 2 3 4 5 J.Y.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012a ed.. Barcelona: MNAC, p. 147. ISBN 978-84-8043-136-1 [Consulta: 28 agost 2012].
# Ermedin Demirović

Ermedin Demirović (ermědin děmiroʋitɕ; 25 de març de 1998) és un futbolista professional bosnià que juga com a davanter per l'FC Augsburg.

## Enllaços externs

* Demirović a transfermarkt (francès)
* Demirović a soccerway(francès)
# Pleta del Foguet

La Pleta del Foguet és un edifici de Granyena de Segarra inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Les pletes tenen el mateix sistema constructiu que les cabanes amb volta però adaptant-se a les seves pròpies necessitats específiques d'aixoplugar bestiar.

## Descripció

Aquesta construcció està situada en una zona de conreu de cereals dins del terme de Granyena de Segarra. Aquesta pleta se'n presenta com un espai tancat, amb una part coberta i una altra no. La seva façana principal té dues portes d'accés. La primera comunica directament dins del pati o tancat descobert. La segona porta connecta directament amb una zona d'habitatge del propietari que s'annexiona a l'estructura de la pleta pròpiament dita. Ambdues portes són d'estructura allindada.
Dins del pati o tancat descobert hi ha una cisterna d'aigua i a la part dreta, tres arcades de mig punt, orientades a llevant, que donen accés a l'interior de la part coberta i que eren emprades per aixoplugar el bestiar. Actualment dues d'elles estan paredades, restant la del mig oberta. El tancat o pati descobert és de planta rectangular i el seu mur de tancament està fet amb paret seca de pedra del país. L'estructura coberta està feta amb parets de pedra irregular amb rejunt de terra i falcada amb resquills també de pedra i la coberta està estructurada a partir d'un embigat de fusta, i la teulada és orientada a la façana.

## Referències

* 1 2 3 «Pleta del Foguet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Granota fletxa blava

La granota fletxa blava (Dendrobates azureus) és una granota de la família Dendrobatidae, viu en el sud de Surinam, en la sabana de Sipaliwini i pot també ser vista al llarg de les fronteres del país veí, Brasil, a altituds d'entre els 300 i els 400 metres sobre el nivell del mar.

## Descripció física

Les granotes fletxa blava poden presentar una tonalitat de colors que varia de blau lleuger a blavós-porpra fosc amb taques negres de diferents grandàries, que donen a cada individu un dibuix diferent. S'ha especulat que aquestes granotes s'hibriden a la naturalesa amb Dendrobates tinctorius (Schneider, 1799) que es pot també trobar en el mateix rang geogràfic, i fins i tot que poden ser una subespècie de les anteriors. La talla oscil·la entre 40-50 mm de longitud, per la qual cosa és considerada com una de les Dendrobates grans.
# Abbasabad

* No s'ha de confondre amb Asadabad.
«Abbasabad» té aquests significats:
* Abbasabad (safàvida), estació de caravanes i fortalesa del període safàvida de Pèrsia
* Abbassabad (Nakhtxivan), ciutat de la República de Nakhtxivan sota sobirania de la República de l'Azerbaidjan
# Sachin (ciutat)

Sachin (hindi:सचिन) és una ciutat i municipi al districte de Surat a Gujarat a 19 km de Surat a l'Índia. Al cens del 2001 consta amb una població de 39.4230 i el 2009 s'estima que ha pujat uns deu mil habitants més; el 1901 la població era només de 997 habitants. Fou capital del principat de Sachin però darrerament els nawabs van residir a Lachpur a la riba del Mindhola. L'Àrea Industrial de Sachin és la segona d'Àsia en termes de superfície. Hi ha una petita fortalesa i un palau.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Mare de Déu de la Llet (Ramon de Mur)

Mare de Déu de la Llet o Taula de Cervera és una pintura sobre taula obra de Ramon de Mur realitzada entre 1415-1425 que actualment es conserva al Museu Nacional d'Art de Catalunya.
L'única obra documentada de Mur és el Retaule de sant Pere de Vinaixa, actualment conservat al Museu Diocesà de Tarragona, el qual va ser contractat el 1420 i ha estat la base fonamental per a la identificació de l'antic Mestre de Guimerà amb Ramon de Mur.
Aquesta referència pictòrica és suficient per atribuir-li sense dubtes altres obres com el Retaule de Guimerà (Museu Episcopal de Vic), conjunt que va dur a terme entre el 1402 i el 1412, i aquesta taula de Cervera la qual devia ser el compartiment central d'un retaule d'advocació mariana. L'escena representa la Mare de Déu de la Llet, coronada i asseguda en un tron resolt de manera força arquitectònica, amb l'Infant i vuit àngels que envolten la delicada escena maternal.
Més enllà dels contactes de Ramon de Mur amb el pintor Mateu Ortoneda, la producció de Ramon de Mur respon al diàleg que hi va haver entre la pintura valenciana i la catalana i, més concretament, entre les pintures castellonenca, representada pel Mestre de Cinctorres i el Mestre de Xèrica, i la tarragonina. A més, s'han de tenir en compte els forts punts de contacte entre l'obra de Ramon de Mur i la del Mestre de Retascón, que s'evidencien pel fort expressionisme de les seves obres i per la manera de resoldre algunes arquitectures.
Malgrat que l'origen de Ramon de Mur devia ser tarragoní, la seva activitat pictòrica coneguda la va dur a terme a Tàrrega i Montblanc, ciutats des de les quals va rebre encàrrecs que provenien de poblacions properes com Guimerà, Santa Coloma de Queralt, Vinaixa, Cervera o Granyena de Segarra.

## Referències

* ↑ DDAA, 2012, p. 99.

## Bibliografia

* DDAA. {{{títol}}}. Barcelona: MNAC, 2012.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'obra 15818 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
# Langaros

Langaros (en llatí Langarus, en grec antic Λάγγαρος) era rei dels agrians cap a la meitat del segle IV aC.
Va ser contemporani d'Alexandre el Gran, i eren bons amics en temps de Filip II de Macedònia, abans de què Alexandre pugés al tron. Li va fer diversos bons serveis a Alexandre quan va ser rei, especialment durant les expedicions contra els il·liris i els taulantis, ja que va envair el territori dels autariates, impedint així que ataquessin a Alexandre durant la marxa tal com tenien planejat. Alexandre li va donar diversos honors i li va prometre la mà de la seva germanastre Cinana, però Langaros va morir en tornar al seu regne i l'enllaç no es va arribar a fer efectiu.

## Referències

* ↑ Langarus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 717
# Pleta d'Erdo

La Pleta d'Erdo és un pletiu situat dins del terme municipals de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El seu nom «pot venir del basc érdi-be, sota la meitat. A la vall del Flamicell hi ha un poblet que s'anomena Erdo de Bellera, els veïns del qual tenien pletes de pasturatge a la vall de St. Nicolau. Possiblement el nom derivi d'aquesta relació pastoral.».
És situat en la vall de Montanyó de Llacs, a llevant del Bony Negre i a ponent del Bony del Graller, entre els 2.245 i 2.260 metres d'altitud. També hi ha un Pletiu d'Erdo damunt de l'Estany Llong, pujant cap al Portarró.

## Rutes

La ruta surt del Planell de Sant Esperit i voreja la riba esquerra del Barranc de Llacs. En el punt on conflueixen els barrancs del Montanyó i el de les Mussoles, cal resseguir el primer fins a trobar la pleta.

## Referències

* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pleta d'Erdo. [Consulta: 2/11/2013]
* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 2 novembre 2013].
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Sedovka

Sedovka (en rus: Седовка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 42 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Abu-l-Fat·h ad-Daylamí

Abu-l-Fat·h ad-Daylamí o, segons el seu làqab, An-Nàssir li-din-Al·lah, fou un imam zaidita del Iemen.
Inicialment fou actiu al Tabaristan, on va adquirir la nisba d'ad-Daylamí. Després va operar al Iemen, al sud de Sanaa. Va morir en lluita contra els sulàyhides (Ali al-Sulayhi) el 1055. Fou enterrat a Dhamar.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Nāṣir li-dīn Allāh".
# Roquetes (desambiguació)

«Roquetes o les Roquetes» té aquests significats:
* Toponímia:
** Roquetes, municipi de la comarca del Baix Ebre
** Roquetes (Nou Barris), barri del districte de Nou Barris de la ciutat de Barcelona
** Les Roquetes (Ses Salines), platja d'arena blanca i molt fina, tot i que no tan fina com a les platges veïnes d'es Trenc i sa Ràpita
** Les Roquetes del Garraf, entitat de població del municipi de Sant Pere de Ribes
** Cal Roquetes i Cal Pau, edifici del municipi de Toses (Ripollès)
** Districte electoral de Roquetes, circumscripció electoral del Congrés dels Diputats utilitzada en les eleccions generals espanyoles entre 1871 i 1923
** Estació de Roquetes, estació de la L3 de metro sota el barri de Roquetes al districte de Nou Barris de Barcelona
** Illot de ses Roquetes, petit illot, o escull, del litoral de Ses Salines a pocs metres i davant de la platja del Carbó o de les Roquetes
** Mas les Roquetes, casa als afores de Perafita (Lluçanès)
** Observatori de Roquetes, al municipi de Roquetes, al Baix Ebre
** Punta de Roquetes, muntanya entre els municipis d'Esterri de Cardós i de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà
** Sant Vicenç de les Roquetes, capella romànica al terme municipal de Sant Julià de Ramis (el Gironès)
** Serrat de les Roquetes, serra al municipi de Sant Martí de Centelles a la comarca d'Osona
** Turó de Roquetes, turó de 304 metres que es troba al municipi de Barcelona
** Torrent de les Roquetes (Sant Martí de Centelles), torrent termenal al llarg de tot el seu recorregut entre els termes municipals de Sant Martí de Centelles i Sant Quirze
* Organitzacions:
** Arxiu Històric de Roquetes-Nou Barris
** Agrupació Sardanista l'Ideal d'en Clavé de les Roquetes, agrupació cultural i sardanista del barri de Roquetes a Barcelona

## Vegeu també

* Roquetas (Alta Garona) i Roquetas de Mar (Andalusia)
# I Wanna Be Your Man

I Wanna Be Your Man és un EP de L.A. Guns que conté versions de cançons remix i en directe del seu anterior àlbum oficial, Cocked & Loaded.

## Cançons

* I Wanna Be Your Man (Remix 1)
* I Wanna Be Your Man (Remix 2)
* Never Enough (Remix)
* Rip And Tear (En directe)
* Malaria (En directe)

## Formació

* Phil Lewis: Veus
* Tracii Guns: Guitarra
* Mick Cripps: Guitarra
* Kelly Nickels: Baix
* Steve Riley: Bateria
* Mattie B.: Baixista 1990-95
# Langa de Duero

Langa de Duero és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* www.langadeduero.org Arxivat 2008-03-12 a Wayback Machine. Pàgina de l'ajuntament
* www.langadeduero.tk Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.
* www.langadeduero.net
# Espinillar

Espinillar és un nucli de població de l'Uruguai, ubicat al nord-est del departament de Lavalleja, sobre el límit amb els departaments de Rocha i Treinta y Tres.
Es troba a 13 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 100 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades

## Enllaços externs

* Informació sobre Espinillar (en anglès)
# Pieve Santo Stefano

Longiano és un municipi situat al territori de la Província d'Arezzo, a la regió de la Toscana (Itàlia).
Longiano limita amb els municipis d'Anghiari, Badia Tedalda, Caprese Michelangelo, Chiusi della Verna, Sansepolcro i Verghereto.

## Galeria

* Centre històric
# Sedum amplexicaule

Sedum amplexicaule és una planta de la família de les crassulaceae.

## Descripció

És una petita planta perenne, baixa i esvelta amb tiges ascendents. Les fulles són verd grisenques, molt imbricades, cilíndriques i estretes, punxegudes, trilobulades i que abracen la tija a la base. Les flors són grogues, de 12-16 mm, amb 5-8 pètals usualment amb una vena central vermella i disposades en grups laxos, amb 10-16 estams.

## Distribució i hàbitat

Està estès per tota la Mediterrània excepte Xipre, l'extrem oriental i la majoria d'illes més petites. Creix en hàbitats rocosos, sorrencs i garrigues. Floreix a la primavera i l'estiu.

## Taxonomia

Sedum amplexicaule va ser descrita per Augustin Pyrame de Candolle i publicat a Mém. Agric. Soc. Agric. Dép. Seine 11: 12 (1808)

### Citologia

Nombre de cromosomes de Sedum amplexicaule (Fam. Crassulaceae) i taxons infraespecífics: 2n=72 2n=24

### Etimologia

Sedum: nom genèric, simple transposició del llatí sedum-i que en èpoques romanes designava a determinades Crassulaceae (Sempervivum tectorum, Sedum album i Sedum acre), i emprat per Plini el Vell en la seva Hist. Nat, 18, 159.
amplexicaule: epítet llatí que significa " tiges entrellaçades".

### Sinonímia

* Sedum tenuifolium (Sibth i Sm.) Strobl.
* Petrosedum amplexicaule (DC.]) Velayos
* Petrosedum tenuifolium (Sm.) Grulich
* Sedum boryanum DC.
* Sedum rostratum Ten.
* Sempervivum anomalum Lag.
* Sempervivum hispanicum Pourr. ex Willk. i Lange
* Sempervivum tenuifolium Sm.

## Vegeu també

* Característiques de les crassulàcies

## Referències

* ↑ «Sedum amplexicaule». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 11 octubre 2013].
* ↑ Contribution à la cytotaxonomie de genre Sedum L. Hebert, L. (1975) Bull. Soc. Neuchâteloise Sci. Nat. 98: 59-70
* ↑ Nombres cromosòmics per a la flora portuguesa, 1-15. Queirós, M. (1978) Bol. Soc. Brot. ser. 2 52: 69-77
* ↑ Aedo, C. 1997. Sedum L. in Castroviejo, S., Aedo, C., Laínz, M., Muñoz Garmendia, F., Nieto Feliner, G., Paiva, J. & Benedí, C. (editors). Flora iberica, vol. 5, p. 121-159. Reial Jardí Botànic, CSIC, Madrid, 1997-2002
* ↑ A Epítetos Botánicos
* ↑ Sedum amplexicaule a PlantyList consultat l'11 d'octubre de 2013
# Abu-l-Fàraj ibn al-Jawzí

Abd-ar-Rahman ibn Alí ibn Muhàmmad Abu-l-Fàraj ibn al-Jawzí conegut com a Abu-l-Fàraj ibn al-Jawzí o, simplement, com Ibn al-Jawzí (Bagdad, 1116-1200), fou un jurista i historiador hanbalita, el més cèlebre de Bagdad. Va tenir gran activitat literària i religiosa i va arribar a dirigir cinc madrasses. Va caure en desgràcia quan fou destituït el visir Ibn Yunus i va pujar al poder el xiïta Ibn al-Qàssab el 1194. La seva obra Muntazam és una font destacada per la història del califat del 871 al 1179; les seves biografies laudatòries (manakib) són també excepcionals. Va ser pare de l'historiador Sibt ibn al-Jawzí.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ibn al-Djawzī".
# Fontes (Abrantes)

Fonts és una freguesia portuguesa de concelho d'Abrantes, al districte de Santarém amb 28,49 km² d'àrea i 627 habitants (2011), distribuïts en dotze nuclis de població. Densitat: 22 hab/km².
Localitzada en l'extrem nord del concelho i travessada pel riu Zézere, la freguesia de Fontes va ser creada per la Llei 135/1985, del 4 d'octubre, que va segregar el seu territori de la de Souto. Limita al nord amb el concelho de Vila de Rei, a l'est amb la freguesia de Carvalhal, al sud amb l'actual unió de les freguesies de Souto i Aldeia do Mato i a l'oest amb l'embassament de Castelo de Bode, la ribera oposada pertany al concelho de Prendre.

## Referències

* ↑ «Áreas das freguesias, concelhos, distritos e país». Arxivat de l'original el 2018-11-05.
* ↑ Instituto Nacional de Estatística (INE), Census 2011 results according to the 2013 administrative division of Portugal
# Marc Isambard Brunel

Sir Marc Isambard Brunel, FRS (25 d'abril de 1769 - 12 de desembre de 1849) fou un enginyer nascut a França que es va assentar al Regne Unit. Per la seva banda, preferia el nom Isambard, però generalment fou conegut com a Marc per tal d'evitar la confusió amb el seu fill més famós Isambard Kingdom Brunel. El seu èxit més conegut va ser la construcció un túnel sota el Tàmesi, Thames Tunnel.

## Biomimètica, o la broma com a font d'inspiració d'enginyeria

El 1805, Brunel es va inspirar en el comportament i anatomia de la broma per millorar la tecnologia de construcció de túnels. En observar la manera com les valves de la broma li permeten excavar una galeria a la fusta i protegir-se de ser aixafada pels moviments del material, Brunel va dissenyar un enginyós marc modular d'acer per a túnels, que permetia els treballadors excavar amb èxit a través del llit del riu Tàmesi, molt inestable. Amb el seu invent va aconseguir el primer túnel de gran longitud construït sota un riu navegable.

## Vegeu també

* Túnel
* Escut tunelador
* Nou mètode austríac
* John Scott Haldane
* Tuneladora
* John Milne

## Referències

* ↑ Bagust, Harold. The Greater Genius? (en anglès). Ian Allan Publishing, 2006, p. 97–100. ISBN 0-7110-3175-4.
* ↑ «Major Projects: The Thames Tunnel» (en anglès). Brunel 200, 2006. [Consulta: 6 febrer 2015]. «In 1818, Marc Brunel patented a tunnelling shield made from iron, inspired by the head of the ship-worm which could bore through ship’s timbers.»

## Bibliografia

* Sous la direction d'Antoine Picon, L'art de l'ingénieur constructeur, entrepreneur, inventeur, p. 98, Centre Georges Pompidou/éditions Le Moniteur, Paris, 1997 ISBN 978-2-85850-911-9 ;
* Bagust, Harold. Ian Allan. The greater genius?, 2006, p. 160. ISBN 978-0-7110-3175-3.
* Coad, Jonathan G. English Heritage. The Portsmouth Block Mills, 2005, p. 127. ISBN 978-1-873592-87-8.
* Frère, Édouard. Impr. de Alfred Péron. Notice sur la vie et les travaux de Marc-Isambert Brunel, 1850, p. 33. OCLC 36644145.

## Enllaços externs

* The Brunel Museum - Rotherhithe, Londres
# Ida Simons

Ida Simons (Anvers, 11 de març de 1911 - la Haia, 27 de juny de 1960), de soltera Ida Rosenheim, fou una pianista i escriptora neerlandesa d'origen belga i jueu, supervivent de l'Holocaust. També va fer servir el pseudònim C.S. van Berchem per a les seves obres de poesia.

## Biografia

Ida Simons va néixer com a Ida Rosenheimer. El seu pare Moritz Rosenheimer (1875-1936) era un ric comerciant jueu de nacionalitat alemanya; la seva mare Constance Fight (1886-1963) era neerlandesa, però nascuda a Anglaterra. En l'ambient familiar es parlava anglès (amb la mare), flamenc, alemany, neerlandès i jiddisch.
La família va marxar de Bèlgica al principi de la la Primera Guerra Mundial; va acabar establint-se als Països Baixos, on Ida Rosenheimer va obtenir la ciutadania neerlandesa el 1921. Va estudiar piano amb Jan Smeterlin, un famós pianista polonès conegut per les seves interpretacions de Chopin i Szymanowski. Va debutar com a concertista l'any 1930 al Cercle Musical Jueu d'Anvers i es va fer popular per les seves actuacions com a solista amb totes les orquestres simfòniques neerlandeses, inclosa la Concertgebouw dirigida per Bruno Walter, i la Residentie Orkest. El 1933 Ida es va casar amb el jurista David Simons (1904-1998) i el 1937 va néixer el seu fill Carel Arthur, també conegut com a Jan Simons (1937-2009).
El 1941 va ser deportada als camps de concentració nazis de Westerbork i Theresienstadt. Va sobreviure, però la seva salut se'n va ressentir fins al punt d'haver d'abandonar el seu somni de convertir-se en una concertista de piano internacional. El 1959 va publicar la novel·la Una verge insensata, aclamada com una obra mestra als Països Baixos. Per a la crítica, va néixer la «Jane Austen d'Anvers». A poc a poc oblidada després de la mort de l'autora el 1960, la novel·la va ser redescoberta als Països Baixos potser per casualitat el 2014, despertant un entusiasme similar al dels anys seixanta.

## Obres
### Poesia

* Wrange oogst (1940-1945), Den Haag, 1946
* Fantaisie-Inpromptu. A "Ter herinnering aan Ida Simons-Rosenheimer", Den Haag, 1960

### Prosa

* Slijk en sterren: twee novellen, Den Haag, 1956
* Een dwaze maagd, Amsterdam: Uitgeverij Cossee, 2014 (1a edició, Den Haag, 1959), ISBN 90-59-36504-6, ISBN 978-90-59-36504-9. Edició en llengua catalana: Una verge insensata; traducció del neerlandès de Maria Rosich i Andreu, Barcelona: Grup 62, 2016, ISBN 978-84-7588-626-8 .

## Referències

* ↑ Pons, Pere Antoni. «La indefensió dels ingenus», 29-10-2016. [Consulta: 30 setembre 2022].
* 1 2 3 (neerlandès) Biografia di Ida Rosenheimer (1911-1960)
* 1 2 3 Mario Baudino, op. cit.
* ↑ Baker's Biographical Dictionary of Musicians, Seventh Edition, Revised by Nicolas Slonimsky, Schirmer Books, New York, 1984, p. 2151
* ↑ (anglès) Nederlands Letterenfonds, Ida Simons Arxivat 2022-05-17 a Wayback Machine.

## Fonts externes

* Booktrailer oficial de la biografia d'Ida Simons, de Mieke TillemaRegistres d'autoritat WorldCat BNE (1) BNF (1) BPN (1) GND (1) LCCN (1) VIAF (1) ISNI (1) SUDOC (1) BIBSYS (1) NKC (1)
# Estació de Ham (Somme)

L'estació de Ham és una estació ferroviària situada al municipi francès de Muille-Villette, a prop de Ham (al departament del Somme).
És servida pels trens del TER Picardie.
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| Amiens | Nesle | TER Picardie | Flavy-le-Martel | Saint-Quentin |
| Amiens | Nesle | TER Picardie | Flavy-le-Martel | Reims |