OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edgewater (comtat de Volusia)

Edgewater és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 18.668 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Edgewater tenia 18.668 habitants, 7.579 habitatges, i 5.464 famílies. La densitat de població era de 722,9 habitants/km².
Dels 7.579 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.852 $ i la renda mediana per família de 39.234 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.453 $ mentre que les dones 21.999 $. La renda per capita de la població era de 17.017 $. Entorn del 6,4% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Edgewater». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Edgewater». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Elena Burke

Elena Burke (l'Havana, 28 de febrer de 1928 - l'Havana, 9 de juny de 2002), de nom real Romana Burgues, va ser una important cantant cubana de boleros i balades.
Va iniciar-se amb només 13 anys en el món de la música amb artistes com Facundo Rivero o el Cuarteto D'Aida. A partir de 1958 inicià carrera en solitari, tant a nivell nacional com internacional. Va destacar amb èxits com Llora, Siempre que hablo contigo, Imágenes o Sueño dorado. Va ser una de les cantants més importants de l'estil conegut com a filin (de l'anglès feeling, un gènere derivat del blues i del jazz molt popular a Cuba).
Col·laborà amb Omara Portuondo, Nat King Cole o Lucho Gatica, entre d'altres, i intervingué en algunes pel·lícules. Fou coneguda amb el sobrenom de La señora sentimiento.
La seva filla, Malena Burke, i la seva neta, Lena Burke, també son cantants.

## Referències

* 1 2 3 «Elena Burke». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fallece una de las voces cubanas más emblemáticas, Elena Burke». La Vanguardia, 09-06-2002.
# El bany del cavall

El bany del cavall és una obra de 1909 del pintor valencià Joaquim Sorolla pintada a l'oli sobre llenç amb unes dimensions de 205 × 250 cm. Actualment es conserva en el Museu Sorolla de Madrid. També conegut com "El cavall blanc", el treball s'engloba dins de la sèrie de pintures de platja que el pintor va realitzar en El Cabanyal de València a la seva tornada dels Estats Units. En aquesta sèrie de llenços, pintats en l'estiu de 1909, s'inclouen altres obres tan notables com Passeig a la vora del mar.
El punt de vista en la composició està alt, recurs habitual de Sorolla, i ho situa en el cap del noi que subjecta la brida del cavall i que la seva gropa acaba de conformar un primer pla llarg i inclinat que aconsegueix reduir la línia de l'horitzó a una prima franja. Possiblement, d'aquesta manera, l'artista evita l'enlluernament del clar cel valencià i centra la seva atenció en la sorra de la platja i l'ondulant línia de l'aigua amb les seves peculiars ombres, reflexos de llum, i centelleigs que Sorolla sabia plasmar de manera magistral a força d'una pinzellada empastada, solta i àgil.

## Referències

* 1 2 «El baño del caballo». Museo Sorolla. Biblioteca Digital. Ficha de la obra..
* ↑ Guía oficial Museo Sorolla (en castellà). Museo Sorolla. ISBN 9788480036771.
# El bar del Folies Bergère

El bar del Folies Bergère és una pintura a l'oli realitzada per Édouard Manet el 1882 i actualment exposada a la Courtauld Institute of Art de Londres.
A la seva última obra mestra, Manet va tornar al tema de la vida parisenca contemporània. El Folies Bergère era el cafè concert més famós de l'època, i l'artista va tractar de representar el millor possible la fascinació del seu ambient. El quadre va ser realitzat en circumstàncies molt difícils, ja que la seva malaltia estava en una fase molt avançada, va obligar l'artista a pintar gairebé tota l'obra a l'estudi, establert davant un bar simulat. Aquesta és una de les raons per les quals els objectes en primer pla estan pintats amb major precisió que les nebuloses figures del fons. Manet havia contractat com a model una de les noies del Folies, i les sessions llargues i tedioses posant potser puguin justificar la seva expressió buida. La noia es deia Suzon i, per una rara coincidència, es va convertir més tard en l'esposa del primer biògraf de Manet.
La dona vestida de blanc és Méry Laurent (1849-1900), el gran amor de Stéphane Mallarmé. Al costat d'ella, Manet va retratar altres amics seus, companys de moltes nits en blanc. Les ampolles de xampany del primer pla són el símbol per excel·lència de la vida nocturna parisenca. El Folies Bergère fou inicialment un circ, a dalt a l'esquerra es veuen els peus d'una trapezista.

## Vegeu també

* New York Movie

## Referències

* Manet. Grandes Maestros de la Pintura. Ed. Altaya.
# Elisabeth Larena

Elisabeth Larena (Bilbao, 22 de febrer de 1986) és una actriu espanyola.

## Biografia

Elisabeth va estudiar interpretació en Bilbao i des de llavors ha participat en diverses ficcions televisives. El seu primer paper en televisió li va venir de la mà de Telemadrid a la sèrie 2 de mayo, la libertad de una nación, on interpreta a Casilda, una modista. Posteriorment ha participat episòdicament a sèries com Homicidios, Hospital Central o Carlos, rey emperador, però és especialment recordada pel seu paper de Luchi a Cuéntame cómo pasó, a la que va interpretar durant 15 episodis.
Al cinema ha participat a Lost Girls & Love Hotels, basada en la novel·la del mateix nom i a No mataràs, de David Victori, on interpreta a Laura, la germana del protagonista, Dani (Mario Casas).
El 8 d'abril del 2021 es va confirmar el seu ingrés a la sèrie Servir y proteger en el paper de Chloe.

## Treball
### Cinema

| Any | Títol | Personatge | Director | Notes |
| 2020 | Lost Girls & Love Hotels | Alice | William Olsson | Escenes eliminades |
| 2020 | No mataràs | Laura | David Victori | |
| 2021 | Balas y Katanas | Anika | Nacho Serapio | En rodatge |

### Televisió

| Any | Títol | Personatge | Cadena | Notes |
| 2008 | 2 de mayo, la libertad de una nación | Casilda | Telemadrid | 18 episodis |
| 2010 | La pecera de Eva | Alba Sorollo | Telecinco | 10 episodis |
| 2011 | Homicidios | Julia Molinos | Telecinco | 2 episodis |
| 2011 | Hospital Central | Patricia Olea | Telecinco | 1 episodi |
| 2011 | Maras | Paula | Antena 3 | Telefilm |
| 2012 | Isabel | Ana | TVE | 1 episodio |
| 2013 | The Avatars | Judy | Disney Channel | 1 episodi |
| 2014 | Vox Influx | Periodista Alemanya | Internet | 1 episodi |
| 2014 - 2018 | The Goddaughter | Mikaela corleone | Youtube | Websèrie |
| 2016 | Carlos, rey emperador | Infanta María | TVE | 4 episodis |
| 2016 - 2017 | Cuéntame cómo pasó | Luchi | TVE | 15 episodis |
| 2018 | Vivir sin permiso | Olivia | Telecinco / Netflix | 1 episodi |
| 2021 | Servir y proteger | Chloe | TVE | 6 episodis |
| 2022 | Intimidad | Idoia | Netflix | 7 episodis |
| 2022 - present | La que se avecina | Andy | Prime Video / Telecinco | ¿? episodis |

### Teatre

* Quien lo probó lo sabe (2008) - d'Eduardo Navarro, com Lola.
* Los desterrados de la calle Montera (2009) - de Mario Bolaños, com Ana.

### Publicitat

* Chevrolet (Anunci per EUA, Canadà i Mèxic).
* Bad Night (Álex de la Iglesia).

## Premis

| Premio | Any | Categoria | Treball nominat | Resultat | Ref. |
| Premis de la Unión de Actores | 2023 | Millor actriu de repartiment de televisió | Intimidad | Pendent |

## Referències

* ↑ Luchi, la hija rebelde de José Ignacio, rtve.es, 16 de desembre de 2015
* ↑ «Elisabeth Larena: No mataras es pura Adrenalina».
* ↑ «Lolo Diego, Elisabeth Larena y Ruth Bosser se suman al reparto de servir y proteger.».
* ↑ «Balas y katanas.».

## Enllaços externs

* Web Oficial
* Elisabeth Larena a FormulaTV
# Eleccions al Parlament Europeu de 2004 (Letònia)

Les eleccions al Parlament Europeu de 2004 a Letònia van ser celebrades el 12 de juny del 2004, es va escollir els nou representants del mencionat país per a la VI legislatura del Parlament Europeu. Després de la seva recent incorporació a la Unió Europea, va ser la primera vegada que Letònia va participar en uns comicis europeus.
Hi havia llistes de candidats de 16 partits polítics, amb un total de 1.019 candidats. La participació electoral va ser del 41,20%, amb 574.674 votants. Va ser significativament més baixa que la participació habitual per a les eleccions parlamentàries de Letònia -que havia estat per entre 71% i 73% per a les tres eleccions anteriors-, però més gran que l'índex de participació en la majoria d'altres països que es van incorporar a la Unió Europea, juntament amb Letònia el 2004.
L'elecció es va portar a terme d'acord amb el sistema de representació proporcional amb llista de partit, amb almenys un 5% dels vots necessaris per guanyar escons en el parlament. De 16 partits, cinc van obtenir escons al Parlament Europeu. Diversos partits va perdre de poc el llindar del 5%.

## Resultats

Eleccions al Parlament Europeu de 2004 (Letònia) 2004 • 2009 → :
| Partit nacional | Partit nacional | Partit europeu | Candidat | Vots | % | +/– | Escons | +/– |
| | Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK | AEN | Guntars Krasts Ģirts Kristovskis Inese Vaidere Roberts Zīle | 171.859 | 29,82 | - | 4 / 9 | - |
| | Nova Era | PPE | Valdis Dombrovskis Aldis Kušķis | 113.593 | 19,71 | - | 2 / 9 | - |
| | Pels Drets Humans en una Letònia Unida | ALE | Tatjana Ždanoka | 61.401 | 10,66 | - | 1 / 9 | - |
| | Partit Popular | PPE | Rihards Pīks | 38.324 | 6,65 | - | 1 / 9 | - |
| | Via Letona | ALDE | Georgs Andrejevs | 37.724 | 6,55 | - | 1 / 9 | - |
| | Partit de l'Harmonia Nacional | PSE | | 27.506 | 4,77 | - | 0 / 9 | - |
| | Partit Socialdemòcrata Obrer Letó | PSE | | 27.468 | 4,77 | - | 0 / 9 | - |
| | Unió de Verds i Agricultors | Cap | | 24.467 | 4,25 | - | 0 / 9 | - |
| | Partit Letònia Primer | GPPE | | 18.685 | 3,24 | - | 0 / 9 | - |
| | Altres(partits o candidats que van obtenir menys de l'7% dels vots) | Altres(partits o candidats que van obtenir menys de l'7% dels vots) | Altres(partits o candidats que van obtenir menys de l'7% dels vots) | 37.466 | 3,24 | - | | |
| Vots vàlids | Vots vàlids | Vots vàlids | Vots vàlids | | | | | |
| Vots en blanc i invàlids | Vots en blanc i invàlids | Vots en blanc i invàlids | Vots en blanc i invàlids | | | | | |
| Total | Total | Total | Total | 571.364 | 100 | – | 9 / 9 | 0 = |

## Referències

* ↑ «Eiropas Parlamenta vēlēšanu rezultāti». Eiropas Parlamenta, 12-06-2004. Arxivat de l'original el 2011-10-01. [Consulta: 25 maig 2015].

## Vegeu també

* Llista de diputats al Parlament Europeu en representació de Letònia (VI Legislatura)
* Política de Letònia
* Partits polítics de Letònia
# Elsa Gramcko

Elsa Gramcko (Puerto Cabello, 9 d'abril de 1925 - Caracas, 1994) va ser una escultora i pintora abstracta veneçolana. Els seus treballs més primerencs, els quals daten de 1954, van ser pintures geomètriques, mentre els seus treballs més tardans van ser tachistes. Al principi es va centrar principalment en la pintura, per després passar a l'escultura i l'assemblatge en les dècades de 1960 i 1970.
La seva formació va ser principalment autodidacta, no obstant això, va realitzar alguns cursos a la Universitat Central de Veneçuela, Caracas.
En 1959, José Gómez Sicre va comissariar la seva primera exposició individual en el Museu d'Art de les Amèriques de Washington, D.C. En 1959 va representar a Veneçuela en la Biennal d'Art de São Paulo i en la Biennal de Venècia de 1964. En 1968 va ser guardonada amb el Premi Nacional d'Art en el Saló Oficial d'Art veneçolà i en 1966 es va convertir en la primera dona a obtenir el premi del Saló D'Empaire en Maracaibo, Zulia, Veneçuela. Les seves obres es conserven en diverses col·leccions privades i públiques al voltant de Llatinoamèrica i a tot el món. Anada Gramcko, la seva germana, va ser assagista i poeta.

## Referències

* ↑ Diccionario biográfico de las artes visuales en Venezuela ( PDF) (en castellà). Caracas: Fundación Galería de Arte Nacional, 2005, p. 558-560. ISBN 980-6420-18-7.
* 1 2 3 "Gramcko, Elsa.", en Grove Art Online. Oxford Art Online (requereix subscripció per accedir).
* ↑ Ureña Rib, Fernando. «Elsa Gtamcko y el Arte Contemporáneo venezolano» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-03-02. [Consulta: 22 octubre 2016].
* ↑ Commire, Anne (ed.) "Gramcko, Ida." en: Dictionary of Women Worldwide. Gale, 2006. ISBN 0-7876-7585-7

## Bibliografia

* Birbragher, Francine. Abrazando Modernidad: abstracción geométrica venezolana (en castellà). Miami: El Museo de Arte de la Helada, 2010. ISBN 0-9819337-6-9.
* Farias, Luis Felipe «En Elsa Gramcko, la forma singular es la infinita» (en castellà). El Nacional [Caracas], 07-03-2004, pàg. B-6.
* Schön, Elizabeth. Elsa Gramcko: una alquimista de nuestro tiempo. Muestra antológica, 1957-1978 (en castellà). Caracas: Galería de Arte Nacional, 1997. ISBN 980-6030-99-0.

## Enllaços externs

* Entrada d'Elsa Gramcko a ULA
# Eleccions legislatives xipriotes de 1960

Les Eleccions legislatives xipriotes de 1960 es van celebrar a Xipre el 24 de maig de 1960. El liberal Glafkos Klerides fou elegit president de la Cambra de Representants de Xipre.
Resum dels resultats electorals de 24 de maig de 1960 a la Cambra de Representants de Xipre
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Front Patriòtic Πατριωτικό Μέτωπο | 82.888 | 56,10 | 28 | - |
| | Partit Progressista del Poble Treballador Anorthotikon Komma Ergazemenou Laou | 51.719 | 35,01 | 7 | - |
| | Militants per a la Reunificació de Xipre Παγκύπριος Σύνδεσμος Αγωνιστών | 5.397 | 3,65 | 0 | |
| | Independents | 7.736 | 5,24 | 0 | - |
| | Total (participació %) | 147.740 | 100.0 | 35 | |
| Font: diaris xipriotes ||||||
# Electrovàlvula

Electrovàlvula, vàlvula electromagnètica o solenoide, és una vàlvula que s'actua mitjançant l'electricitat. Consta fonamentalment d'un cos, un grup operador amb un nucli mòbil i una bobina o inductor. Funciona segons el principi del camp magnètic creat en l'eix d'un bobinat quant a través d'aquest circula una certa intensitat de corrent, creant un camp magnètic; aquest camp magnètic fa desplaçar un pistó mòbil, que és ferromagnètic, i que fa la funció d'obrir i tancar el pas del cos.
# Emil Rausch

Emil A. Rausch (Berlín, 11 de setembre de 1882 - Berlín, 14 de desembre de 1954) va ser un dels grans nedadors alemanys de primers del segle xx, vencedor de nombrosos campionats alemanys de natació i que va prendre part en els Jocs Olímpics de 1904 i als Jocs Intercalats de 1906.
El 1904 va participar en tres proves de natació: les 880 iardes llures, la milla lliure i les 220 iardes lliures, guanyant l'or en les dues primeres i el bronze en la darrera d'elles.
Dos anys més tard, el 1906 va participar en els Jocs Intercalats, guanyant una nova medalla, en aquesta ocasió de plata, en els relleus 4x250 metres lliures, formant equip amb Ernst Bahnmeyer, Max Pape i Oscar Schiele. Acabà cinquè en la cursa de la milla estil lliure.

## Referències

* «Emil Rausch» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 25 agost 2012].
* «EMIL RAUSCH (GER)» (en anglès). ishof.org. Arxivat de l'original el 2010-11-24. [Consulta: 25 agost 2012].
# Eleccions d'Israel

Llista de les eleccions legislatives d'Israel:
* Eleccions legislatives d'Israel de 1949
* Eleccions legislatives d'Israel de 1951
* Eleccions legislatives d'Israel de 1955
* Eleccions legislatives d'Israel de 1959
* Eleccions legislatives d'Israel de 1961
* Eleccions legislatives d'Israel de 1965
* Eleccions legislatives d'Israel de 1969
* Eleccions legislatives d'Israel de 1973
* Eleccions legislatives d'Israel de 1977
* Eleccions legislatives d'Israel de 1981
* Eleccions legislatives d'Israel de 1984
* Eleccions legislatives d'Israel de 1988
* Eleccions legislatives d'Israel de 1992
* Eleccions legislatives d'Israel de 1996
* Eleccions legislatives d'Israel de 1999
* Eleccions legislatives d'Israel de 2003
* Eleccions legislatives d'Israel de 2006
* Eleccions legislatives d'Israel de 2009
* Eleccions legislatives d'Israel de 2013
* Eleccions legislatives d'Israel de 2015
* Eleccions legislatives d'Israel d'abril de 2019
* Eleccions legislatives d'Israel de setembre de 2019
* Eleccions legislatives d'Israel de 2020
* Eleccions legislatives d'Israel de 2021
* Eleccions legislatives d'Israel de 2022

## Eleccions directes del Primer Ministre d'Israel

* Eleccions directes del Primer Ministre de 1996
* Eleccions directes del Primer Ministre de 1999
* Eleccions directes del Primer Ministre de 2001
# Eleccions legislatives letones de 2006

Les eleccions legislatives letones de 2006 se celebraren el 7 d'octubre de 2006 per a renovar els 100 membres del Saeima. La participació fou del 62,23%, amb 901.173 dels 1.448.039 possibles votants. El partit més votat fou el Partit Popular, cosa que va permetre continuar com a primer ministre de Letònia Aigars Kalvītis, però el desembre de 2007 va dimitir i fou substituït per Ivars Godmanis (Via Letona).
Resultats de les eleccions de 7 d'octubre de 2006 per a renovar el Parlament de Letònia (Saeima)
| Partits i coalicions | Partits i coalicions | Vots | % | Escons | Canvi |
| | Partit Popular (Tautas partija) | 177, 481 | 19.56 | 23 | +3 |
| | Unió de Verds i Agricultors (Zaļo un Zemnieku savienība) Unió d'Agricultors Letons (Latvijas Zemnieku savienība) Partit Verd de Letònia (Latvijas Zaļā partija) | 151, 595 | 16.71 | 18 | +6 |
| | Nova Era (Jaunais Laiks) | 148, 602 | 16.38 | 18 | –8 |
| | Centre de l'Harmonia (Saskaņas centrs) Partit de l'Harmonia Nacional (Tautas saskaņas partija) Partit Socialista Letó (Latvijas Sociālistiskā partija) | 130, 887 | 14.42 | 17 | +17 |
| | Coalició de Partit Letònia Primer (Latvijas Pirmā partija) i Via Letona (Latvijas Ceļš) | 77, 869 | 8.58 | 10 | ±0 |
| | Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK (Tēvzemei un Brīvībai/LNNK) | 62, 989 | 6.94 | 8 | +1 |
| | Pels Drets Humans en una Letònia Unida (Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā) | 54, 684 | 6.03 | 6 | –19 |
| | Partit Socialdemòcrata Obrer Letó (Latvijas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija) | 31, 728 | 3.5 | — | ±0 |
| | Pàtria (Dzimtene) | 18, 860 | 2.08 | — | ±0 |
| | Tot per Letònia! (Visu Latvijai!) | 13, 469 | 1.48 | — | ±0 |
| | Nous Demòcrates (Jaunie Demokrāti) | 11, 505 | 1.27 | — | ±0 |
| Total | Total | 901,173 | 100.0 | 100 | |

## Referències

* ↑ Dieter Nohlen & Philip Stöver (2010) Elections in Europe: A data handbook, p1122 ISBN 978-3-8329-5609-7
* ↑ Latvian coalition retains power BBC News, 8 October 2006

## Enllaços externs

* (letó) Resultats dels partits polítics Arxivat 2011-07-08 a Wayback Machine.
* (anglès) Comissió Electoral Central Arxivat 2013-05-11 a Wayback Machine.
* (letó) Web de les eleccions al 9è Saeima Arxivat 2006-10-13 a Wayback Machine.
# Eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1973

Les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1973 per a escollir el primer Consell Regional del Trentino-Tirol del Sud se celebraren el 18 de novembre de 1973. La participació fou del 92,2%.

## Resultats
### Total regional

| Partits | vots | % | Escons |
| Democràcia Cristiana Italiana | 174.443 | 35,59 | 26 |
| Südtiroler Volkspartei | 132.186 | 26,97 | 20 |
| Partit Socialista Italià | 41.000 | 8,36 | 6 |
| Partit Comunista Italià | 36.957 | 7,54 | 5 |
| Partit Socialista Democràtic Italià | 23.225 | 4,74 | 3 |
| Partit Popular Trentino Tirolès | 23.080 | 4,71 | 3 |
| Moviment Social Italià-Dreta Nacional | 15.296 | 3,12 | 2 |
| Partit Republicà Italià | 13.156 | 2,68 | 1 |
| Sozialdemokratische Partei Südtirols | 12.037 | 2,46 | 2 |
| Partit Liberal Italià | 8.409 | 1,71 | 1 |
| Soziale Fortschrittspartei Südtirols | 4.012 | 0,82 | 1 |
| Partei der Unabhängigen | 2.615 | 0,53 | - |
| Moviment Democràtic Trentino | 1.322 | 0,27 | - |
| Partit Comunista d'Itàlia (marxista-leninista) | 1190 | 0,24 | - |
| Grup polític organitzat Ladins | 905 | 0,18 | - |
| Partit Federalista Europeu | 375 | 0,08 | - |
| Total | 490.208 | 100,00 | 70 |
Font: Regione Trentino-Alto Adige

### Província de Trento

| Partit | vots | % | Escons |
| Democràcia Cristiana Italiana | 141.453 | 55,27 | 21 |
| Partit Socialista Italià | 27.786 | 10,86 | 4 |
| Partit Comunista Italià | 23.614 | 9,23 | 3 |
| Partit Popular Trentino Tirolès | 23.080 | 9,02 | 3 |
| Partit Socialista Democràtic Italià | 15.166 | 5,93 | 2 |
| Partit Republicà Italià | 9.922 | 3,88 | 1 |
| Moviment Social Italià-Dreta Nacional | 5.865 | 2,29 | 1 |
| Partit Liberal Italià | 5.603 | 2,19 | 1 |
| altres | 3.417 | 1,34 | - |
| Total | 255.906 | 100,00 | 36 |
Font: Regione Trentino-Alto Adige

### Província de Bolzano

| Partits | voti | % | seggi |
| Südtiroler Volkspartei | 132.186 | 56,42 | 20 |
| Democràcia Cristiana Italiana | 32.990 | 14,08 | 5 |
| Partit Comunista Italià | 13.343 | 5,69 | 2 |
| Partit Socialista Italià | 13.214 | 5,64 | 2 |
| Sozialdemokratische Partei Südtirols | 12.037 | 5,14 | 2 |
| Moviment Social Italià-Dreta Nacional | 9.431 | 4,02 | 1 |
| Partit Socialista Democràtic Italià | 8.059 | 3,44 | 1 |
| Soziale Fortschrittspartei Südtirols | 4.012 | 1,71 | 1 |
| altri | 9.030 | 3,84 | - |
| Totale | 234.302 | 100,00 | 34 |
Font: Regió Trentino-Alto Adige
# Epinephelus lebretonianus

Epinephelus lebretonianus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba, probablement, a l'Índic i al Pacífic.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Escacs passapeces

Els escacs passapeces (o simplement passapeces) és un joc d'estratègia basat en els escacs. Les normes són similars a les d'aquest, i en distingim quatre variants:
* Simple (per a 2 jugadors)
* Simultània (per a 3 jugadors)
* Doble (per a 4 jugadors)
* Doble simultània (per a 2 jugadors)
Les quatre modalitats estan basades en el fet que quan un jugador captura una peça, passa a ser seva (o del jugador del seu equip) de manera que pot ser col·locada en joc durant el torn del jugador, però en aquest cas sense que aquest pugui jugar un moviment normal. Aquesta peça pot ser col·locada o no en escac al rei contrari segons la modalitat de joc. Els peons no poden ser col·locats mai a primera ni a vuitena fila.