OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Província de Kayseri

Kayseri és una província situada a la part central de Turquia i administrada per un governador designat pel govern central.
Aquesta àrea s'ha relacionat amb històries mitològiques, així com amb importants figures de la història turca. Se situa a Anatòlia Central, i està envoltada pel Mont Erciyes, el Mont Hasan i el Mont Ali. El Mont Alí s'anomena així en honor d'Ali Baba, del qual es diu que va viure en aquesta zona.

## Districtes

La província de Kayseri es divideix en 16 districtes (els districtes de la capital, Kayseri, apareixen en negreta):
* Akkışla
* Bünyan
* Develi
* Felahiye
* Hacılar
* İncesu
* Kocasinan
* Melikgazi
* Özvatan
* Pınarbaşı
* Sarıoğlan
* Sarız
* Talas
* Tomarza
* Yahyalı
* Yeşilhisar

## Història

Kayseri va ser primer coneguda amb el nom de Masaka. Més tard, durant l'període romà, el nom de la província va ser canviat a Caesarea, per Cèsar abans de ser coneguda amb el seu nom modern, o sigui Kayseri. Danixmend Ghazi va conquerir Kayseri el 1084. L'Imperi Seljúcida llavors modernitzà la província, amb edificis nous i mesquites que es construïren al voltant. És d'aquesta època el Şifahane, primer hospital de Kayseri, i potser el primer hospital a tota Anatòlia. Va ser construït en honor de la princesa Gevher Nesibe Hatun, filla del Soldà. Morí d'una malaltia quan encara era força jove. La construcció de l'hospital fou completada el 1206.
Més tard, Kayseri va esdevenir una meca cultural de poetes i artistes a Turquia. Hi vivia Seyyid Burhaneddin, així com molts d'altres, com ara Burhan al-Din i Seyrani. Seynari va néixer el 1807. Sinan el Gran, un arquitecte Otomà, era també de Kayseri.
El 1919, Atatürk va triar Kayseri com a nova llar.

## La moderna Kayseri

Kayseri és avui dia una província plena d'edificis moderns i museus. Algunes de les estàtues i monuments més famosos de Turquia estan situats allà. La moderna ciutat de Kayseri es troba al districte de Melikgazi.

## Transport a Kayseri

A banda de transport de taxi i autobús, Kayseri té un aeroport modern, l'Aeroport Internacional de Kayseri, on hi operen 13 línies aèries, incloent-hi Turkish Airlines.

## Galeria

* El Mont Erciyes i la mesquita de Bürüngüz
* La madrassa de Sahabiye a Kayseri

## Vegeu també

* Kültepe

## Enllaços externs

* Web oficial del governador de Kayseri (turc)
* Àmplia història de Kayseri Arxivat 2010-09-23 a Wayback Machine. (turc)
* Web oficial del municipi de Kayseri (turc)
* Fotografies de la capital de la província de Kayseri i les seves vistes
* Informació sobre el pronòstic del temps a Kayseri Arxivat 2010-05-07 a Wayback Machine. (anglès)
# Casarrubuelos

Casarrubuelos és un municipi de la Comunitat Autònoma de Madrid, a la zona més meridional de la comunitat fronterera amb la província de Toledo.

## Demografia i renda

| Any | Habitants | Renda |
| 1990 | 524 | 2.467 € |
| 1991 | 540 | 2.894 € |
| 1992 | 553 | 3.365 € |
| 1993 | 590 | 3.406 € |
| 1994 | - | 3.667 € |
| 1995 | 592 | 4.058 € |
| 1996 | - | 4.349 € |
| 1997 | 622 | 4.772 € |
| 1998 | - | 4.727 € |
| 1999 | 668 | 5.618 € |
| 2000 | 731 | 5.862 € |
| 2001 | 875 | - |
| 2002 | 1.090 | 7.110 € |
| 2003 | 1.460 | 5.571 € |
| 2004 | 1.805 | - |
| 2005 | 2.343 | - |
# Marie Hackin

Marie Parmentier, casada amb el nom de Marie Hackin, (Romas, Alsàcia i Lorena, 7 de setembre de 1905-Illes Fèroe, 24 de febrer de 1941) era una arqueòloga i membre de la Resistència que treballava amb el seu marit Joseph Hackin, el qual també era arqueòleg, filòleg i membre de la Resistència. El pare de Marie Hackin era de Luxemburg. Va morir el 1941 quan es trobava en un comboi marítim que intentava anar de Liverpool a l'oceà Atlàntic en ruta cap a Àfrica, quan el vaixell va ser enfonsat per un submarí alemany.

## Obra

* Amb en Joseph Hackin: Le site archéologiques de Bamyan. Guide du visiteur. Les édition d'art et d'histoire, Paris 1934.
** German: Bamian. Führer zu den buddhistischen Höhlenklöstern und Kolossalstatuen. Les édition d'art et d'histoire, Paris 1939.
* Amb en Joseph Hackin: Recherches archéologiques à Begram: chantier no. 2 (1937), Mémoires de la délégation archéologique française en Afghanistan Vol. 9. Les Éditions d'art et d'histoire, Paris 1939.
* Amb en Ahmad Ali Kohzad: Légendes et coutumes afghanes, Publications du Musée Guimet. Bibliothèque de diffusion Vol. 60. Presses Universitaires de France, Paris 1953.
* Amb en Joseph Hackin: Nouvelles recherches archéologiques à Begram, ancienne Kâpici, 1939–1940, Mémoires de la Délégation archéologique française en Afghanistan Vol. 11. Presses Universitaires de France, Paris 1954.

## Referències

* ↑ Musee De La Resistance in Lingue

## Bibliografia

* Joseph et Ria Hackin. Couple d'origine luxembourgeoise au service des arts asiatiques et de la France. Exposition organisée dans le cadre de l'Accord culturel franco-luxembourgeois est réalisée avec le concours du Musée Guimet, Paris. Musée d'Histoire et d'Art Musées d'État – Luxembourg. Exposition du 11 novembre 1987 au 3 janvier 1988, Luxembourg. Musée d'Histoire et d'Art, Luxemburg 1987.
* Marie Hackin. In: Vladimir Trouplin: Dictionnaire des Compagnons de la Libération. Bordeaux, Elytis 2010, ISBN 978-2-35639-033-2 (Digital).
# Société Internationale Arthurienne

La Société internationale arthurienne (cat. Societat internacional artúrica) és una societat científica que té per objectiu la promoció dels estudis de literatura artúrica i la coordinació entre els seus estudiosos.

## Història

La societat es va fundar el 1948 a Quimper durant el segon congrés arturià de França, sota l'impuls de Jean Frappier, Roger Sherman Loomis i Eugène Vinaver, que consideraren que la literatura artúrica mereixia la consideració de disciplina independent i que necessitava una coordinació entre els seus estudiosos.
La societat organitza congressos cada tres anys i publica una bibliografia anual.

## Congressos

Els congressos organitzats són els següents:
* I 1930 Truro
* II 1948 Quimper
* III 1951 Winchester
* IV 1954 Rennes
* V 1957 Bangor
* VI 1960 Vannes
* VII 1963 Aberdeen
* VIII 1966 Caen
* IX 969 Cardiff
* X 1972 Nantes
* XI 1975 Exeter
* XII 1979 Regensburg
* XIII 1981 Glasgow
* XIV 1984 Rennes
* XV 1987 Lovaina
* XVI 1990 Durham
* XVII 1993 Bonn
* XVIII 1996 Garda
* XIX 1999 Tolosa de Llenguadoc
* XX 2002 Bangor
* XXI 2005 Utrecht
* XXII 2008 Rennes
* XXIII 2011 Bristol
* XXIV 2014 Bucarest
* XXV juliol de 2017 Würzburg.
El XXVI congrés se celebrarà a Catània el juliol del 2020.
Les branques nacionals de la societat també organitzen col·loquis locals.

## Presidents

Des de la seva creació, han estat presidents:
* Jean Frappier (1948-1965)
* Eugène Vinaver (1966-1968)
* Wilhelm Kellerman (1969-1971)
* Helaine Newstead (1972-1974)
* Lewis Thorpe (1975-1977)
* Maurice Delbouille (1978)
* Armel H. Diverres (1979-1980)
* Charles Foulon (1981-1983)
* Norris J. Lacy (1984-1986)
* Elspeth Kennedy (1987-1990)
* Friedrich Wolfzettel (1991-1993)
* Anna Maria Finoli (1994-1996)
* Philippe Ménard (1997-1999)
* Jane H. M. Taylor (2000-2002)
* Bart Besamusca (2003-2005)
* Peter Field (2006-2008)
* Christine Ferlampin-Acher (2009-2011)
* Keith Busby (2012-2014)
* Cora Dietl (2014-2017)
* Andrew Lynch (2017--)

## Referències

* ↑ Jean Frappier, Bulletin bibliographique de la Société internationale arthurienne (BBSIA), n°1, 1949, p. 5

## Enllaços externs

* Pàgina de la societat
# Urteberri on, amona!

Urteberri on, amona! (en basc Bon any, àvia!) és una pel·lícula espanyola en basc del 2011 dirigida per Telmo Esnal, coautor del guió amb Asier Altuna. Mostra un conflicte entre pares i fills quan aquests es fan grans en clau d'humor, plantejant altres dilemes com la por a la solitud, la pèrdua de valors, l'egoisme o la desestructuració familiar. Ha estat doblada al català. Algunes escenes es van rodar a la comarca del Baztan.

## Sinopsi

Maritxu i Joxemari són una parella que cuida de l'àvia Mari. Però Joxemari n'està cada vegada més fart perquè l'àvia absorbeix la seva dona, i quan rep una carta que anuncia que la seva sogra ha estat acceptada en una residència decideix ordir un pla smb la seva filla i el seu gendre Kintxo per a ingressar-la sense que la seva dona s'assabenti. Però res surt com estava planejat i el caràcter de l'àvia provoca un enfrontament imprevisible.

## Repartiment

* Nagore Aranburu ... Miren
* Josean Bengoetxea ... Kintxo
* Montserrat Carulla ... Amona Mari
* Kontxu Odriozola ... Maritxu
* Pedro Otaegi ... Joxemari

## Recepció

Fou exhibida al Festival de Cinema de Londres, al Festival Ópera Prima de Tudela, a la Seminci i al Festival de Cinema de Guadalajara entre d'altres. Kontxu Odriozola fou nominada alls XXI Premis de la Unión de Actores al premi a millor actriu revelació.

## Referències

* ↑ Urteberri on, amona! a aterafilms.com
* ↑ Urteberri on, amona! esadir.cat
* ↑ Telmo Esnal graba escenas de 'Urte berri on, Amona!' en la comarca, Diario Vasco, 20 de març de 2011
* ↑ Urteberri on, amona!, El Mundo
# Província de Kermanxah

La província de Kermanxah, Kermanshah/Kirmaşan (persa: استان كرمانشاه), en kurd: Provinsa Kurdmansan, és una de les 31 províncies de l'Iran. Aquesta província era coneguda des de 1969 fins a 1986 com a Kermanshahan i des de 1986 fins a 1995 com a Bakhtaran. Es troba a la regió 4. El 2006 tenia 1.879.385 habitants
Ocupa 24.998 km². Kemanshah conté 14 shahrestans (districtes): Dalaho; Gilan-e-gharb; Harsin; Islamabad-e-gharb; Javanrud; Kangavar; comtat de Kermanshah; Paveh; Qasr-e-Shirin; Ravansar; Sahneh; Sarpol-e-Zahab; Solas-e-Babajani i Sonqor.
La capital provincial és la ciutat de Kermanxah (34° 18′ N, 47° 4′ E﻿ / ﻿34.300°N,47.067°E﻿ / 34.300; 47.067).

## Història

Aquesta província conté moltes restes del paleolític en diverses coves. Les primeres restes de neandertals a l'Iran es van trobar a la cova de Bisitun. La primera evidència de la domesticació de la cabra es va documentar a Ganj Dareh. El 2009, es va descobrir el poble més antic de l'Orient Mitjà (9800 aC) a Sahneh.

## Clima

Té un clima temperat de muntanya, amb una pluviometria anual d'uns 500 litres i, en el mes més càlid, la temperatura mitjana és de 22 °C.

## Economia

Kermanxah dona el seu nom a un tipus de catifa persa. També elabora uns famosos pastissos d'arròs coneguts com a Nân berendji. Té un tipus especial de petroli, el Roghan Kermanshahi.
Behistun és famós pels seus relleus de l'era dels parts.

## Referències

* ↑ Provinces of Iran
* 1 2 «همشهری آنلاین-استان‌های کشور به ۵ منطقه تقسیم شدند (Provinces were divided into 5 regions)» (en persian). Hamshahri Online, 22 juny 2014 (1 Tir 1393, Jalaali).
* ↑ Yarshater, E. «AZERBAIJAN vii. The Iranian Language of Azerbaijan». A: Encyclopædia Iranica [Consulta: 6 maig 2012].
* ↑ «Most ancient Mid East village discovered in western Iran», 2009. Arxivat de l'original el 2010-02-01. [Consulta: 23 maig 2009].
* ↑ «با 11800 سال قدمت، قديمي‌ترين روستاي خاورميانه در كرمانشاه كشف شد», 2009. [Consulta: 23 maig 2009].
# Casarsa della Delizia

Casarsa della Delizia (friülà Cjasarse) és un municipi italià, dins de la província de Pordenone. L'any 2018 tenia 8.404 habitants. Limita amb els municipis d'Arzene, Fiume Veneto, San Vito al Tagliamento, Valvasone i Zoppola.
El nom prové del llatí casam arsam, «casa cremada», el que no s'ha de s'ha de comprendre literalment, però més aviat com a «casa àrida».

## Referències

* ↑ «Toponomastica ufficiale» (en italià). Agjenzie Regjonâl pe Lenghe Furlane. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ Begotti, Pier Carlo «3. La nuova toponomastica (La toponomastica di nuova introduzione nel Friuli Occidentale e altrove)» (en italià). La Loggia, 9, pàg. 2.
# Mas de Cal Cosí

El Mas de Cal Cosí és un mas situat al municipi de la Vilella Baixa a la comarca catalana del Priorat. Està situat en un paisatge fruit de l'orogènesi del tipus hercinià característic del Devonìà superior i en un territori basat en hummocks (petits monticles de 15 metres d'alçada) que apareixen en grups.

## Referències

* ↑ Valenzuela García, Sergio. El metamorfismo hercínico de grado muy bajo del Priorat Central (Tesi) (en castellà). Universitat de Barcelona, 2016, p. 120.
# Société Générale

Société Générale (Euronext GLE) és una entitat financera creada a França durant el s. XIX, amb presència a més de 80 països de tot el món i més de 100.000 empleats. És un dels 10 bancs més importants de la zona euro. Als Països Catalans té presència a través d'una sucursal a Barcelona, i es dedica a negocis com la Banca Privada i la Banca d'Inversions.

## Vegeu també

* Tours Société Générale

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
# La Guingueta (Navès)

La Guingueta és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 583.
# Psychoda platilobata

Psychoda platilobata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La placa subgenital de la femella és ampla, no té forma de "V" i està bilobulada feblement.

## Distribució geogràfica

Es troba a Taiwan, Borneo, les illes Filipines (Luzon i Mindanao), Jamaica, Nova Guinea i l'illa de Trinitat.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Tokunaga, M., 1957. Moth-Flies from Formosa (Psychodidae, Diptera). Scientific Reports of the Saikyo University. Agriculture. 9:53-77.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* ↑ Catalogue of Life in Taiwan (anglès) i (xinès)
* ↑ Quate, L. W., 1962. A taxonomic study of Borneo Psychodidae (Diptera: Psychodidae). Pacific Insects. 4:1-75.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Quate, 1959. Pan-Pac. Ent. 35: 214.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Casarilh (Vall d'Aran)

Casarilh és un poble de la Vall d'Aran que forma part del municipi de Vielha e Mijaran. Junt amb Escunhau forma l'entitat municipal descentralitzada d'Escunhau e Casarilh. És un monument protegit com a Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

El poble de Casarilh es troba a la riba esquerra de la Garona, a l'extrem oriental del terme municipal, a 1050 m d'altitud. El poble, amb 81 habitants el 2019, és travessat per l'antic Camin Reiau, paral·lel a la carretera C-142, que l'envolta per migdia. El nucli, d'estructura molt senzilla, és presidit per l'església parroquial de Sant Martí, d'origen romànic, amb un massís campanar que té encastada una làpida sepulcral tardoromana.

## Referències

* ↑ «252430 Vielha e Mijaran». Idescat. [Consulta: 10 setembre 2020].
* ↑ «Casarilh». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2013].
# Malencolía

Malencolía és una pel·lícula gallega del 2021 dirigida i escrita per Alfonso Zarauza i rodada en gallec. És protagonitzada per Melania Cruz i Xulio Abonjo i és una barreja de terror i comèdia. Va rebre 11 nominacions a la 20a edició dels Premis Mestre Mateo, on finalment va guanyar dos premis, millor actor secundari per Diego Anido i millor actriu secundària per Iolanda Muíños.

## Sinopsi

La pel·lícula explica la història de la Sira i el Pepe, una parella que, després de 10 anys de viure a Berlín, decideixen tornar a Galícia. La seva nova residència serà una casa en un poble considerat abandonat, però en el qual viu una dona amb qui iniciaran una estranya relació.

## Personatges

* Melania Cruz com a Sira
* Xúlio Abonjo Escudero com a Pepe
* Iolanda Muíños com Isolina
* Diego Anido
* Xósé A. Touriñán
* Ledicia Sola
* Tito Asorey
* Deborah Vukusic
* Ricardo de Barreiro
* Marta Lado

## Producció

La pel·lícula es va rodar als municipis de Boborás, O Irixo i O Carballiño. La banda sonora fou composta per Xavier Bértolo.

## Notes

* ↑ Nós Diario. «O filme Cuñados parte como favorito da 20ª edición dos Premios Mestre Mateo», 10-02-2022.
* 1 2 «'Malencolía', de Alfonso Zarauza, llega este viernes a 24 salas de cine gallegas». elespanol.com, 25-03-2021.

## Enllaços externs

* tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Sorbaria

Sorbaria és un gènere de plantes amb flors dins la família rosàcia, conta de 9 espècies.

## Algunes espècies

* Sorbaria arborea
* Sorbaria kirilowii
* Sorbaria sorbifolia
* Sorbaria tomentosa
# Koninklijke Football Club Diest

El Koninklijke Football Club Diest és un club de futbol belga de la ciutat de Diest, Brabant Flamenc.

## Història

El club nasqué l'any 1909 amb el nom Hooger Op Diest Football Club i ingressà a l'URBSFA amb el número de matrícula 41. L'any 1948 es fusionà amb el club Standaard Athletiek Diest esdevenint FC Diest. El 1953 li fou atorgat el títol de reial passant a denominar-se KFC Diest. Jugà a la primera divisió belga entre els anys 1962 i 1965, i posteriorment entre 1971 i 1975. L'any 1988 s'uní al FC Assent per convertir-se en Koninklijke Tesamen Hogerop Diest. L'any 2006 recuperà el seu anterior nom KFC Diest.

## Referències

* ↑ «DICTIONNAIRE DES CLUBS AFFILIES A L'URBSFA DEPUIS 1895». URBSFA i foot 100 asbl. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «Belgian football clubs history». users.skynet.be/pluto. Arxivat de l'original el 2015-11-01. [Consulta: 20 octubre 2013].
* ↑ «1st and 2nd division final tables». RSSSF. [Consulta: 20 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del club Arxivat 2013-11-09 a Wayback Machine.
# Masos de Galzeran

Els Masos de Galzeran són un conjunt de masies de la Febró (Baix Camp) protegits com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Els Masos de Galzeran estan situats a la zona dels Masos, en un punt mig del Camí de Siurana. Es tractava d'un petit caseriu format per cinc masos agrupats (Cal Bernat, Cal Joaquim, Cal Perdiu I, Cal Perdiu II i Cal Po), a mitja hora de la Febró, vora el barranc de les Tallerasses (o de les Estenallasses). Només queda sencer un dels masos però no hi viu ningú. Els edificis estan construïts en paredat.

## Referències

* ↑ «Masos de Galzeran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* «Masos de Galzeran». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Takashi Ishimoto

Takashi Ishimoto (japonès: 石本 隆) (Kōchi, 6 d'abril de 1935 - Kōchi, 1 de març de 2009) fou un nedador japonès, especialista en papallona, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on va guanyar la medalla de plata, rere William Yorzyk, en els 200 metres papallona del programa de natació.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or als Jocs Asiàtics de Tòquio 1958, així com sis campionats japonesos de natació, tres en els 100 metres papallona (1956 a 1958) i tres en els 200 metres papallona (1955 a 1957). Durant la seva carrera esportiva va establir nombrosos rècords mundials en els 100 i 200 metres papallona i 4x100 metres estils.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Takashi Ishimoto». [Consulta: 10 agost 2022].
# Ara és l'hora (cançó)

Ara és l'hora és una cançó patriòtica catalana adaptada de la cançó letona de 1988 Saule, Pērkons, Daugava (El sol, el Pērkons, el riu Daugava) del compositor letó Mārtiņš Brauns. Jaume Ayats i Abeyà ha adaptat el text a partir del poema Meditació última del llibre El poble de Miquel Martí i Pol. El Cor Jove de l'Orfeó Català, dirigit per Esteve Nabona, l'ha enregistrat per primera vegada en un vídeo subtitulat en català i en anglès.
Braun va compondre la cançó el 1988, una època en la qual els letons tenien la voluntat de reafirmar-se i d'assolir la independència. Actualment la cançó no és l'himne nacional de Letònia, però té una força emotiva molt gran i es continua cantant en grans festivals.
L'adaptació catalana s'ha fet en col·laboració amb el compositor, i amb la voluntat de coincidir amb Ara és l'hora, la campanya unitària de la societat civil per a la consulta del 9 de novembre, engegada per l'Assemblea Nacional Catalana i Òmnium Cultural, i que duu el mateix nom que la cançó. Durant l'acte central de la Via Catalana 2014 un miler de cantaires del Cor Jove de l'Orfeó Català, el Cor de Noies de l'Orfeó Català i el Cor de Joves dels Països Catalans la va interpretar.
El vídeo s'ha convertit en viral a YouTube, i la premsa letona s'ha fet ressò de la situació actual dels catalans, i l'ha comparat a l'època de la Via Bàltica.

## Vegeu també

* Diada Nacional de Catalunya de 2014

## Referències

* 1 2 «Més d'un miler de cantaires ompliran el vèrtex de la V». Vilaweb, 09-09-2014. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Ara és l'hora». [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ «Ara és l'hora (English Subtitles)». [Consulta: 27 juliol 2014].
* ↑ «El Cor Jove de l'Orfeó adapta la cançó letona «Saule» a «Ara és l'hora»». [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ «Saule, Pērkons, Daugava (M.Brauns, Rīgai 810)». [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ «Ara és l'hora, la campanya».
* ↑ «Vilaweb». [Consulta: 27 juliol 2014].
* ↑ «Kataloņus apbur Mārtiņa Brauna 'Saule, Pērkons, Daugava'; viņi rada savu versiju» (en letó). delfi.lv, 25-07-2014. [Consulta: 28 juliol 2014].
# Puig de la Grava

El Puig de la Grava és una muntanya de 2.673,2 m d'altitud situada al massís del Carlit, concretament al límit entre l'Alta Cerdanya, i el Sabartès, al País de Foix, del Llenguadoc (Occitània) al nord, concretament entre els termes comunals d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, i Orlun.
Està situat a l'extrem nord del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes i al sud-oest del d'Orlun. És a prop al sud-est del Coll de Lanós i al nord-est de l'Estany de Lanós.
És destí freqüent de moltes de les rutes d'excusionisme del Massís del Carlit.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ «Puig de la Grava». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El Puig de la Grava en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ El Puig de les Bacivelles en una de les rutes de Wikiloc
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Cardenal negre-i-vermell

El cardenal negre-i-vermell (Periporphyrus erythromelas) és un ocell de la família dels cardinàlids (Cardinalidae) i única espècie del gènere Periporphyrus Reichenbach, 1850, si bé algunes classificacions l'ubiquen al gènere Caryothraustes.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i vegetació secundària de les terres baixes del sud de Veneçuela, Guyana, Guaiana Francesa i Brasil amazònic oriental.

## Referències

* ↑ «Cardenal negre-i-vermell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
# Takashi Kasahara

Takashi Kasahara (japonès: 笠原隆) (Japó, 26 de març de 1918) fou un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Takashi Kasahara va disputar 1 partit amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database