OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ertuğrul Gazi

* Aquest article tracta sobre cap turc. Vegeu-ne altres significats a «Ertogrul (príncep)».
Ertuğrul (turc otomà ارطغرل, també Ertogrul Gazi, abans escrit Ertoghrul) (Akhlat 1191/1198 – Söğüt 1281) fou un suposat cap turcman del clan Kayı dels oghuz, pare d'Osman I, fundador de l'emirat osmànlida o otomà. Va governar 52 anys i va morir el 1281. El seu nom es va donar a una fragata de la marina otomana i a un sandjak del vilayat de Bursa. Söğüt fou la primera capital d'Osman I (1299). Va deixar tres fills, Osman, Savdji i Gündüz.

## Biografia

A començaments del segle xiii la tribu turca dels Kayı, que formava part de l'horda turca dels Oghuz, fugí de l'Àsia central arrasada pels mongols. El 1227 Süleyman Shah, cabdill de la tribu i pare d'Ertuğrul Gazi, morí ofegat mentre travessaven la riba de l'Eufrates en la seva fugida.
Una segona tradició diu que Ertoghrul amb Gündüz Alp i Gök Alp, va acompanyar al sultà de Konya Ala al-Din Kaykubad fins a un lloc proper a Eskişehir i va lluitar en aquest temps amb valentia; quan el sultà va retornar per fer front a un atac mongol, Ertoghrul va conquerir el districte de Söğüt (abans escrit Söğut). Complements d'aquesta versió són que havia vingut a territori de Rum amb 340 cavallers, i que s'havia establert a Karadja Dagh al sud d'Ankara, que va conquerir Karadja-Hisar a 10 km al sud-oest d'Eskişehir i que va morir amb 93 anys. En una versió Gündüz Alp no és el seu associat sinó el seu pare. Una versió el fa cap dels Kayı.
L'arribada a Anatòlia d'Ertogrul se situaria vers 1227. A partir del 1227 Ertuğrul Gazi es convertí en el nou cabdill de la tribu turca dels Kayı. Conduí la seva tribu en una migració fins a la Península d'Anatòlia, que es trobava sota el poder de la dinastia seljúcida. Aquests li donaren permís per assentar-se en el seu territoris i Ala ad-Din Kay Qubadh I, el soldà seljúcida del Soldanat de Rum li concedí les terres de Karaca Dağ, una muntanya pròxima a Angora (actualment Ankara).
El 1231 conquerí la ciutat romana d'Orient de Söğüt i la tribu emigrà cap aquella àrea. El 1243, els exèrcits seljúcides foren derrotats pels mongols i el poder de l'imperi es desintegrà lentament. El 1281, després de la seva mort, el cabdillatge de la tribu recaigué en el seu fill, Osman I, que el 1290 s'independitzà del domini mongol i el 1299 convertí Söğüt en capital de l'Imperi Otomà.

## Referències

* ↑ Biografia d'Ertuğrul. (anglès)
* ↑ Shaw, Stanford. History of the Ottoman Empire and Modern Turkey (en anglès). illustrated, reprinted. Cambridge University Press, 1976, p. 13–14. ISBN 9780521291637.

## Vegeu també

* Hayme Hatun
# Ramon de Cardona i d'Empúries

Ramon de Cardona i d'Empúries (?, ?) fou baró de Mazzarone.
Participà en l'expedició del rei Pere II a Sicília el 1282, on s'establí, i fundà la branca siciliana de la família dels vescomtes de Cardona.

## Antecedents familiars

Fill de Ramon Folc V de Cardona i Sibil·la d'Empúries.

## Núpcies i descendents

Es casà amb la baronessa de Mazzarone.
* Frederic de Cardona i de Mazzarone.

## Referències

* ↑ Joaquim Anyó i Oliver. Universitat de València. Tirant lo Blanc i Shakespeare: les fonts de Much ado about nothing, 2004. ISBN 8484155757. , pàg.108
# Mesó T

Els mesons T són hipotètics mesons compostos d'un Quark t i, i un Quark u ($T^{0}$), Quark d ($T^{+}$), Quark s ($T_{s}^{+}$), Quark c ($T_{c}^{0}$) o Quark b ($T_{b}^{+}$). El quark t decau molt ràpidament en quarks més lleugers i per tant, amb una vida tan curta, es creu que no té temps per hadronització. En conseqüència, no s'espera que es trobin mesons T a la natura. Cada mesó T té una antipartícula que es compon d'un quark t i un quark u (${\overline {T}}^{0}$), quark d (${\overline {T}}$), quark s ($T_{s}^{-}$), quark c ($T_{c}^{-0}$) o quark b ($T_{b}^{-}$) respectivament.
La combinació d'un quark t i un antiquark t forma un mesó anomenat toponium, també de vida infinitesimal.

## Referències

* ↑ C. Amsler; etal Physics Letters B, 667, 1, 2008. Bibcode: 2008PhLB..667....1A. DOI: 10.1016/j.physletb.2008.07.018.
* ↑ Fabiano, N. European Physical Journal C, 2, 1998, pàg. 345-350. arXiv: hep-ph/9704261. DOI: 10.1007/s100520050144.
# Thalassoma newtoni

Thalassoma newtoni és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Sao Tomé.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Àlvar Bielza Romero

Àlvar Bielza Romero (Reus, 12 de juliol de 1864 - Madrid, 2 de juliol de 1926) va ser un enginyer català.
El seu pare, valencià, s'havia establert a Reus on es va casar i va fer d'electricista, i on va realitzar la il·luminació dels Jardins de l'Euterpe, uns jardins musicals promocionats pel Centre de Lectura, entre altres actuacions. Àlvar Bielza cursà els estudis a Reus i els superiors a Madrid, on es va llicenciar en Ciències Físiques i Matemàtiques i es va treure el títol d'enginyer de camins, canals i ports. Mentre estudiava, aprofitant les visites a Reus, donà conferències de temes científics al Centre de Lectura, i a l'Associació Catalanista de Reus, entitat de la que en va ser un dels fundadors. Va ser corresponsal a Madrid dels periòdics reusencs Lo Somatent i La Veu del Camp. Acabada la carrera va ser enginyer director de les carreteres de Logronyo, càrrec que conservà nou anys, i que el portà a treballar en temes d'abastament d'aigües en diverses poblacions. El 1905 va ser nomenat enginyer en cap de les carreteres de la província de Saragossa, on es destacà per la construcció de la presa i el canal de Pina, al riu Ebre. Casat i amb família, és destinat a Madrid, al Servei Central de Ports i Fars de la Direcció General d'Obres Públiques. El 1915 és destinat a Melilla, com a enginyer director del port, i on va realitzar diverses intervencions per a l'adequació d'aquell port a les necessitats comercials i militars. Fins al 1924 en va ser director. Tornà a Madrid on morí el 1926. Tenia la Creu i Comanda de l'Orde d'Isabel la Catòlica.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 119.
# Ishtar Lakhani

Ishtar Lakhani és una feminista, activista sud-africana, autodefinida com creadora de problemes (trouble-maker, en anglès) en el camp de la defensa de la justícia social.
Després d'haver obtingut un màster en antropologia a la Universitat de Witwatersrand, la seva carrera ha anat des de la coordinació d'una xarxa de defensa feminista radical per a les supervivents de l'violència sexual (la campanya 1 de 9 o 1 in 9 campaign) fins a l'elaboració d'entrepans a Love and Revolution, una llibreria activista, sandvitxeria i espai comunitari que ella mateixa ha fundat.
El 2020 forma part d'un grup d'activistes que col·labora amb organitzacions de justícia social per enfortir els seus enfocaments de defensa dels drets humans dels treballadors sexuals i a favor de la despenalització total del treball sexual. És la gerent de defensa dels drets humans del grup de treball d'educació i defensa dels treballadors sexuals (SWEAT), una organització amb seu a Sud-àfrica. La seva passió rau en l'activisme creatiu i la fusió experimental de la fantasia i la realitat, de l'art i l'activisme, en un intent d'imaginar i promulgar com podria ser un món més igualitari i just. Una altra passió seva és ser una espina constant del departament de justícia sud-africà.
Ishtar Lakhani és alumna de les formacions del Centre d'Activisme Artístic i ha anat formant i desenvolupant accions amb el Centre en múltiples campanyes.
Lakhani va figurar a la llista de les 100 dones més influents de l'any 2019 que publica la BBC anualment.

## Referències

* ↑ «Ishtar Lakhani BIO» (en anglès). Just Labs. Arxivat de l'original el 2022-11-03. [Consulta: 2 desembre 2020].
* ↑ «Ishtar Lakhani» (en anglès). NAMATI Innovation in Legal Empowerment. [Consulta: 2 desembre 2020].
* ↑ «Ishtar Lakhani» (en anglès). Center for Artistic Activism, 09-05-2020. [Consulta: 2 desembre 2020].
* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 23-11-2020 [Consulta: 23 novembre 2020].
# Club Esportiu Hispano Francès

El Club Esportiu Hispano Francès és un club poliesportiu català de Barcelona fundat l'any 1943 amb seccions de tennis i pàdel, entre d'altres.

## Història

El club va ser fundat el 23 d'abril de 1943 al barri de Gràcia, entre els carrers Providència i Sardenya, per joves espanyols i francesos. En certa manera és el club continuador de l'històric Société Patrie, prohibit després de la guerra civil per les autoritats franquistes. El seu primer nom fou Agrupación de Tenis del Instituto Francés de Barcelona, canviant a Clulb Deportivo Hispano Francés el 4 de juny de 1943. Els primers esports que es practicaren foren el tennis, el basquetbol, l'atletisme, l'handbol i el voleibol, en els quals assolí molts èxits.
El 27 de desembre de 1968 es traslladà a uns nous terrenys situats a la Vall d'Hebron. En aquesta seu el tennis esdevingué el principal esport del club.
La secció de bàsquet va ser formada per Arturo Cortés, que havia estat jugador de l'Espanyol. L'equip masculí desaparegué l'any 1972 i el femení el 2000. Aquesta darrera secció fou diversos cops campiona de Catalunya. La secció de voleibol fou una de les més brillants del club. L'equip masculí participà en la Copa d'Europa (1967, 1968) i guanyà tres Lligues espanyoles (1967, 1968, 1973) i cinc Copes d'Espanya (1953, 1964, 1966, 1967, 1968), així com nombrosos Campionats de Catalunya. L'equip femení guanyà la Copa de la Reina de 1983.

## Palmarès
### Basquetbol

* Campionat de Catalunya de bàsquet femení:
** 1952, 1953, 1954, 1967

### Voleibol

* Lliga espanyola de voleibol masculina:
** 1966-67, 1967-68, 1972-73
* Copa espanyola de voleibol masculina:
** 1953, 1964, 1966, 1967, 1968
* Copa espanyola de voleibol femenina:
** 1982-83
* Campionat de Catalunya de voleibol masculí:
** 1952-53, 1959-60, 1968-69, 1965-66, 1969-70, 1971-72
** 1967-68 (equip filial)

### Handbol

* Campionat de Catalunya d'handbol femení:
** 1953-54, 1955-56

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Club Esportiu Hispano Francès». Enciclopèdia de l'Esport Català. [Consulta: 5 desembre 2022].
* 1 2 3 «Història». Hispano Francès. [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ «Sabies que... el Club Esportiu Hispano Francès va ser un dels equips punters del bàsquet femení a nivell estatal?». FCB, 25-03-2021. [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ «1943: Nace el HispanoFrancés, con vocación de «histórico»». Mundo Deportivo, 05-03-1982. [Consulta: 5 desembre 2022].
# Filferro

* No s'ha de confondre amb Fil de coure o Fil metàl·lic.
El filferro, fil de ferro o fil d'aram, és un fil constituït per algun material de ferro o d'acer dolç. Té una gran flexibilitat i tenacitat, i es fabrica mitjançant trefilatge. Pot presentar-se al mercat en bobines o enrotllat en forma de rotlle-donut. Entre les moltes utilitats que té, en el món de la construcció, s'hi fa anar per a relligar les barres d'armadures que després són recobertes pel formigó i formen part de l'estructura de les edificacions.

## Aplicacions

Entre les aplicacions del filferro d'acer hi ha:
* Molles i ressorts.
* Filats espinats de finques i edificis.
* Barrat formant malles de finques i edificis.
* Cables d'acer per a subjectar elements sotmesos a tracció (ascensors, grues, etc.)
* Filferro rebullit per a usos diversos, per a facilitar la seua manipulació.
* Filferro corrugat per a fabricar elements forjats de la construcció.
* Filferro cromat o galvanització per a aplicacions a la intempèrie.
* Filferro endurit d'alt contingut en carboni.
* Filferro d'acer inoxidable per a aplicacions especials.

## Galeria

* Tancat amb filat defensiu
* Filferro d'arç.
* Molles de filferro d'acer trempat

## Referències

* ↑ filferro a Optimot

## Bibliografia

* Jay O. Glerum. Manuel de Machinerie. SIU Press, 18 abril 2007, p. 119–. ISBN 978-0-8093-2741-6. *C. S. SHARMA; KAMLESH PUROHIT THEORY OF MECHANISMS AND MACHINES. PHI Learning Pvt. Ltd., 1 gener 2006, p. 218–. ISBN 978-81-203-2901-0.
* Sanford I. Heisler. The Wiley Engineer's Desk Reference: A Concise Guide for the Professional Engineer. John Wiley & Sons, 24 abril 1998, p. 2–. ISBN 978-0-471-16827-0.

## Enllaços externs

* Modern history of wire rope
Viccionari
# Esporte Clube São Bento

El Esporte Clube São Bento, és un club polideportiu brasiler, destacant a futbol de la ciutat de Sorocaba, a l'estat de São Paulo. Els seus colors són blau i blanc.

## Història

En 1913, després d'una epidèmia de febre groga a la ciutat de Sorocaba, el club va ser fundat com a Sorocaba Athletic Club per als funcionaris de la fàbrica de arnès Ferreira e Cia. El 1914, el club va canviar el seu nom a Esporte Clube São Bento en honor de Sant Bernet. El club va professionalitzar en 1953, el primer partit com a professional va tenir lloc contra el Bragantino, sent derrotat per 2-1 en Bragança Paulista. El 1962, va guanyar el primer títol després de guanyar del América al final de la sèrie A-2. El 1979 el club competeix en el Campionat Brasiler, obtenint el lloc 15. El 2001, guanya la Sèrie A-3 aconseguir 4 punts d'avantatge sobre el seu rival Atlético Sorocaba. El 2002 guanya la Copa FPF després de guanyar de Jaboticabal a la final. En 2016 es fa bones campanyes en el Campionat Paulista sent eliminats en els Quarts de Final per a Santos FC i poden accedir a la Sèrie C guanyando de Itabaiana en Quarts de Final de la Série D.

## Estadi

El São Bento juga a l'Estadi Walter Ribeiro, constrüit en 1967, inaugurat en 1978, amb capacitat a 13.772 espectadors.

## Palmarès

* 1 Campionat Paulista Série A-2: 1962
* 1 Campionat Paulista Série A-3: 2001, 2013
* 4 Campionat Paulista del Interior: 1963, 1965, 1966 i 2016
* 1 Copa FPF: 2002

## Jugadors destacats

* Adhemar
* Nenê
* Elias
* Abelha
* Bauer
* Lúcio
* Luís Pereira
* Marinho Peres
* Tupãzinho
* Rodrigo Tabata
* Zenon

## Referències

* ↑ Comunicação, Drive. «Federação Paulista de Futebol». www.futebolpaulista.com.br. Arxivat de l'original el 2007-01-28. [Consulta: 2 octubre 2016].
* ↑ «BOLA N@ ÁREA - Campeonato Brasileiro 1979». www.bolanaarea.com. [Consulta: 2 octubre 2016].
* ↑ «São Bento volta a vencer o Itabaiana, faz história e sobe à Série C nacional» (en portuguès brasiler). [Consulta: 2 octubre 2016].
* ↑ «Templos do Futebol - Estádio Walter Ribeiro». www.templosdofutebol.com. Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 2 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Web Oficial (En Portuguès)
* São Bento a Federação Paulista de Futebol Arxivat 2016-10-29 a Wayback Machine. (En Portuguès)
# Echinomacrurus

Echinomacrurus és un gènere de peixos actinopterigis de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Taxonomia

* Echinomacrurus mollis (Roule, 1916)
* Echinomacrurus occidentalis (Iwamoto, 1979)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Microtus majori

Microtus majori és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a Armènia, l'Azerbaidjan, Geòrgia, l'Iran, Rússia i Turquia. Els seus hàbitats naturals són els boscos mixtos, els matollars, les clarianes dels boscos i les pastures alpines. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg i metge suís Charles Immanuel Forsyth Major.

## Referències

* ↑ Kryštufek, B.; Yigit, N.; Bukhnikaixvili, A.; Schönbrodt, G.; Sozen, M. Microtus majori. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 27 abril 2016.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 258. ISBN 978-0801893049.
# Thalassoma noronhanum

Thalassoma noronhanum és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Boulenger, G. A. 1890. Pisces. In: Ridley, H. N. Notes on the zoology of Fernando Noronha. J. Linn. Soc. Lond. Zool. v. 20: 483.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Àlonka

Àlonka (en rus: Алонка) és un poble (un possiólok) del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2019 tenia 328 habitants. Pertany al districte rural de Verkhnebureïnski.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Ishtub-El

Ishtub-El o també Ištub-Illum va ser un governador de la ciutat i regne de Mari, a l'antiga Mesopotàmia, un dels coneguts com a shakkanakku. Era fill d'un altre governador militar anomenat Ishma-Dagan, i germà de Nur-Mer, a qui va succeir en el govern.
Segurament era contemporani de la Segona dinastia de Lagaix, i possiblement del rei Gudea. Les llistes trobades indiquen que Ishtub-El va governar 11 anys. Se'l coneix per unes inscripcions que fan referència al seu pare, i per unes altres que diuen que va construir un temple.

## Notes

* ↑ La paraula shakkanakku definia un títol propi del regne de Mari, i significava governador militar i van aparèixer després de la caiguda de Mari en mans de Sargon d'Accad. També portaven de vegades el títol de lugal.

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Síria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 85-86 i 89. ISBN 9788446019497.
# Fernando Martínez Maíllo

Fernando Martínez Maíllo (Zamora, 28 de setembre de 1969) és un advocat i polític espanyol, que va ser coordinador general del Partit Popular des del 17 de febrer de 2017 fins al 21 de juliol de 2018. Va ser, a més, president de la Diputació de Zamora i vicepresident de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies, càrrecs que va decidir abandonar després del seu nomenament com a vicesecretari. Així mateix, va ser president provincial d'aquest partit a Zamora, així com alcalde de Casaseca de les Chanas des del 2015 fins al març del 2017.

## Biografia

* Neix a Zamora l'any 1969. Llicenciat en Dret per la Universitat de Salamanca
* Màster en Tributació i Assessoria (CEF).
* Màster universitari a la Unió Europea per la Universitat Nacional d'Educació a Distància (2011 - 2013).
* Ha estat advocat en exercici des de l'any 1993 fins a l'any 2003.
* President de la Junta Rectora del consorci del centre associat de la UNED de Zamora des de 2003 fins a 2015.
* Membre de la Comissió Executiva de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies des de 2003 fins a 2015.
* President de la Comissió de Serveis Socials de la FEMP des de 2007 fins a 2011.
* Portaveu del Partit Popular a la FEMP des de 2007 fins a 2011.
* President Provincial del PP de Zamora des de desembre de 2004.
* Membre de la Junta Directiva Nacional del PP des de 2000.
* Membre del Comitè Executiu Autonòmic del PP de Castella i Lleó des de 2003 i de la Junta Directiva Autonòmica des de l'any 2000.
* Membre del Consell d'Administració de Caja España des de 2006 fins a 2010
* Vicepresident segon de la FEMP des de 2003 fins a 2015.
* Vicesecretari del Partit Popular des del 18 de juny de 2015 fins al 21 de juliol de 2018.
* Coordinador general del PP des de l'11 de febrer del 2017 fins al 21 de juliol del 2018.

## Càrrecs exercits dins de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies

* Vicepresident.
* Membre de la Comissió Especial de Comptes i Contractació.
* Membre de la Comissió Nacional d'Administració Local.
* Vocal Comissió Diputacions.
* Suplent del president de la FEMP al Buró Executiu i Consell Mundial de Ciutats i Governs Locals Units (CGLU).
* President de la Comissió de Serveis Socials de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies des de 2007 fins a 2011.
* Suplent de la alcaldessa de València (Rita Barberá) al Comitè de les Regions.
* Titular del Comitè Director del Consell de Municipis i Regions d'Europa.

## Referències

* ↑ «Pablo Casado, Javier Maroto, Andrea Levy i Maíllo, nous vicesecretaris del PP». Europa Press, 18-06-2015 [Consulta: 20 juny 2015].
* ↑ «Maillo renuncia a Diputación de Zamora y FEMP para ser vicesecretario del PP». La Vanguardia, 18-06-2015 [Consulta: 20 juny 2015].
* ↑ «Carta del president». Arxivat de l'original el 2021-04-17. [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ «/03/05/domingo-gabella-nou-alcalde-casaseca/988722.html Domingo Gabella, nou alcalde de Casaseca de las Chanas en no haver-hi més candidats». Arxivat de l'original el 2018-11-23. [Consulta: 26 abril 2022].
* ↑ «Biografia Fernando Martínez Maillo».