OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Setge de Hiuchi

Hiuchiyama (火打ち山) era una de les fortaleses de Minamoto no Yoshinaka en la província d'Echizen, Japó. A l'abril i maig de 1183, una força del Clan Taira dirigida per Taira no Koremori atacaren la fortalesa.
La fortalesa fou construïda sobre cingles rocosos, i ben defensada, el clan Minamoto fins i tot havia construït una presa per a crear una fossa. No obstant això, un traïdor dins de la fortalesa va disparar un missatge lligat a una fletxa, al campament Taira, i que va revelar una forma de travessar la fossa i drenar l'aigua. El castell prompte va caure als Taira, però Minamoto no Yoshinaka i moltes de les seues forces aconseguiren escapar.

## Bibliografia

* (anglès) Sansom, George (1958). 'A History of Japan to 1334'. Stanford, California: Stanford University Press. ISBN 978-0-8047-0523-3
* (anglès) Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co. ISBN 978-1-85409-523-7
# Octavi Masià Antolí

Octavi Masià Antolí (Alcoi, 1966) és un director de cinema valencià.
El 1985 es va traslladar a Madrid per estudiar imatge a la Facultat de Ciències de la Informació de la Universitat Complutense de Madrid. Quan tornà a Alcoi va fundar la productora cinematogràfica Índex Video, amb la que va realitzar vídeos publicitaris o promocionals. El 1990 va fer el seu primer curtmetratge, El puente, i el 1995 El venedor de morts, amb Josep Selles i Joan Gadea i que va rebre el Premi Cinema Jove de València. El 1998 va realitzar el curtmetratge Rufino, amb el que fou nominat al Goya al millor curtmetratge de ficció. i fou premiat al Festival Internacional de Cinema d'Odense. El 2002 va rodar un nou curt, El 64, amb Sol Picó. El 2005 va rodar el seu primer llargmetratge per a televisió Las palabras de Vero, sobre una adolescent amb síndrome de Down. Posteriorment, mentre treballa en un projecte per fer un biopic sobre Ovidi Montllor, ha realitzat dos episodis de la sèrie de Canal 9 Les moreres (2007) i ha format part del departament editorial de la sèrie valenciana Senyor Retor (2011).

## Referències

* ↑ Pedro López García Alicantinos en el cine. Cineastas en Alicante, p. 126
* ↑ Rufino al web dels Goya
* ↑ El curtmetratge Rufino, d'Octavi Masia, premiat a Dinamarca., Vilaweb, 31 d'agost de 2000
# La misteriosa dama de negre

La misteriosa dama de negre (títol original: The Notorious Landlady) és una pel·lícula dels Estats Units de Richard Quine estrenada el 1962, amb Kim Novak, Jack Lemmon i Fred Astaire. Ha estat doblada al català.

## Argument

William Gridley (Jack Lemmon), un jove diplomàtic americà és enviat a Londres. A la recerca d'un pis de lloguer a la ciutat, es postula amb l'encisadora Carlyle Hardwicke (Kim Novak) que consent a cedir-li el pis. Però el que ignora, és que és la sospitosa número 1 de l'homicidi de Milles Hardwicke, espòs d'aquesta última i del qual mai no s'ha trobat el cos. El vespre de la seva instal·lació, el convida a sopar sota els ulls sorpresos dels veïns.
L'endemà, Scotland Yard li para una trampa amb l'ajuda Franklyn Ambruster (Fred Astaire) responsable de l'ambaixada dels Estats Units a Londres. Es veu obligat a fer d'esquer a compte de la policia per tal de fer reconèixer al seu hoste on es troba el cos del senyor Hardwicke. El jove fermament convençut de la innocència de la jove fa a poc a poc que els dubtes vagin fent via. Llibres sobre crims, una arma en un calaix de la seva tauleta de nit, l'arsènic a la cuina, una carta sospitosa, una curiosa trucada telefònica li fa creure que és el proper de la llista de la inquietant senyora de negre...

## Repartiment

* Kim Novak: Carlyle Hardwicke
* Jack Lemmon: William Gridley
* Fred Astaire: Franklyn Ambruster
* Lionel Jeffries: Inspector Oliphant
* Estelle Winwood: Mrs. Dunhill
* Maxwell Reed: Miles Hardwicke
* Philippa Bevans: Mrs. Brown
* Henry Daniell: Stranger
* Ronald Long: Coronel
* Richard Peel: Dillings
* Doris Lloyd: Lady Fallott
* Frederick Worlock (no surt als crèdits): Vell coronel

## Reconeixements

* Nominada a la comèdia americana millor escrita el 1963 als Premis del Sindicat de Guionistes dels Estats Units.

## Referències

* ↑ esadir.cat. La misteriosa dama de negre. esadir.cat.
* ↑ «The Notorious Landlady». The New York Times.
* ↑ «The Notorious Landlady», 01-04-1962. [Consulta: 16 abril 2017].
# Teodor Grapte

Teodor Grapte o Teodor el Marcat (en llatí Theodorus Graptus, en grec Γραπτός) (Palestina, ~770 - Apamea de Bitínia, 841) fou un monjo romà d'Orient i autor eclesiàstic. És venerat com a sant per les esglésies ortodoxa i catòlica.
Era fill del venerable Jonàs el Prevere, de Jerusalem; el seu germà petit fou Teòfanes Grapte. No hi ha notícies sobre la seva educació i ordinació. Se sap que els dos germans van ingressar al monestir de Mar Saba, prop de Betlem, on foren deixebles de Miquel Sincel·le. En 813, Miquel i els dos deixebles van iniciar un viatge cap a Roma, enviats pel Patriarca de Jerusalem perquè donessin el seu suport al papa en la disputa del Filioque que tenia contra els francs.
De camí, van passar per Constantinoble. Recentment, el setè concili ecumènic havia condemnat la iconoclàstia com a heretgia; sospitosos d'ella, foren detinguts i interrogats per l'emperador Lleó V l'Armeni (un fervent iconoclasta que va regnar del 813 al 820), que els feu empresonar. Tot i que l'emperador va quedar impressionat pels seus arguments, no el van fer canviar d'opinió i els dos germans i Miquel foren expulsats de la capital.
A la mort de Lleó l'emperador Miquel el Tartamut els va permetre retornar, però no van tardar a ser expulsats altra vegada. El seu successor, Teòfil (emperador), va regnar del 829 al 842 i els va tractar encara pitjor: els va fer empresonar i torturar, i va fer que els marquessin a foc a la cara dotze versos iàmbics mal compostos, tot i que formalment correctes. D'aquí els ve el sobrenom de Grapti (Γραπτοί), 'marcats al foc'.
Va viure després exiliat a una presó d'Apamea de Bitínia, on va morir cap al 841, a causa dels maltractaments. Teòfanes i Miquel van poder veure el final de la iconoclàstia quan va pujar a la regència Teodora, la vídua de Teòfil, en nom del seu fill Miquel III.
Les seves obres foren:
* Una carta a Joan bisbe de Cízic, on explica les seves tortures i les del seu germà.
* βίος Νικηφόρου τοῦ ἁγιοτάτου πατριᾳρχου Κωνσταντινουπόλεως, La vida de Nicèfor, patriarca de Constantinoble, que existeix en manuscrit.
* Υπὲρ τῆς ἀμωμήτον τῶν Χριστιανῶν πίστεως, De inculpata Christianorum fide.
* Oratio in Dormientibus.

## Referències

* ↑ Graptus, Theodorus and Theophanes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 300
# Ruspina

Ruspina (grec antic: Ῥουσπῖνον, llatí: Ruspina o Ruspinum) va ser una ciutat fenícia, cartaginesa i romana, que mencionen Plini el Vell i Claudi Ptolemeu, situada probablement on ara hi ha la ciutat de Monastir, a Tunísia.
La ciutat cartaginesa va quedar sota domini romà després de les guerres púniques. L'any 46 aC, Ruspina va ser la primera ciutat d'Àfrica que es va aliar amb Juli Cèsar durant la segona guerra civil. Aquell mateix any, la batalla de Ruspina, que va tenir lloc a la vista de la ciutat, va ser una victòria per l'aliat de Pompeu, Tit Labiè, encara que Cèsar va aconseguir retirar-se amb una part de l'exèrcit.

## Referències

* ↑ Cassi Dió. Historia romana (Ῥωμαικὴ ἱστορία), LXII
* ↑ Tissot, Charles J «Recherches sur la campagne de César en Afrique». Mémoires de l'Institut national de France, 31, 1884, pàg. 10-12.
# Pseudastur

Pseudastur és un gènere d'ocells rapinyaires de la família dels accipítrids (Accipitridae) amb tres espècies que han estat incloses al gènere Leucopternis. En general habiten al medi forestal de la zona neotropical.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) aquest gènere està format per tres espècies:
* aligot blanc (Pseudastur albicollis).
* aligot cap-ratllat (Pseudastur occidentalis).
* aligot emmantellat (Pseudastur polionotus).

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 284. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Sextilia (cràter)

Sextilia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de -36.82 ° de latitud nord i 298.75 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 19.48 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el 27 de desembre de 2011 fa referència a Sextilia, una verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Sextilia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang,Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# Octavi Pujades i Boix

Octavi Pujades i Boix (Sabadell, 1 de juliol de 1974) és un actor català de cinema, televisió i teatre. Es donà a conèixer amb Al salir de clase interpretant Jaime Salmerón. A partir d'aquí interpretà papers a un reguitzell de sèries de televisió d'àmbit espanyol com Un paso adelante, Sexo en Chueca o Herederos. En català, va interpretar Brian González Canals a El cor de la ciutat l'any 2000 i a Maresme el 2002.

## Filmografia
### Televisió

* La que se avecina (2016, un capítol)
* Algo que celebrar (2015, un capítol)
* Ciega a citas (2014): Carlos Ragel
* Amar es para siempre (Septembre 2013-2014)
* Sin vida propia (2013, un capítol)
* La Riera (2012-2013): Gabriel Balcells Gómez
* La Gira (2012, un capítol)
* Kubala, Moreno i Manchón (2012, un capítol)
* Chessboxing (2012)
* Los misterios de Laura (2011, un capítol)
* Palomitas (2011): Diversos personatges/paròdia
* Piratas (2011): Capità Rodrigo Malvar
* La Sagrada Familia (2010): Nacho
* Sexo en Chueca (2010): Álex
* Hay alguien ahí (2009-2010): Salvador
* Lalola (2008-2009): Sergio
* Planta 25 (2007-2008): Óscar
* Fago (2008): Castro
* Herederos (2007): Gonzalo Cohen-Belloso
* Cuenta atrás (2007): Alejandro Belgrano
* Mesa para cinco (2006): Charlie
* Ellas y el sexo débil (2006, un capítol)
* La doble historia del doctor Valmy, a Estudio 1 (2006): Aníbal
* A tortas con la vida (2005): Víctor
* El auténtico Rodrigo Leal (2005): Cèsar
* Obsesión: Policía Eva
* Mis adorables vecinos (2004): Monitor
* Los Serrano (2004): Monitor
* Hospital Central (2004): Ismael
* Un paso adelante (2003): Stripper
* Paraíso (2003): Guillermo
* Cala Reial (2003)
* Al salir de clase (2001-2002): Jaime Salmerón
* Maresme (2002)
* Happy House (2000): Javier
* El cor de la ciutat (2000): Brian González Canals

### Cinema

* Capa negra (2015): Mossén de Corbera
* 3 bodas de más (2013): Cristiano
* La cena caníbal (2013) (curtmetratge)
* Barcelona, nit d'estiu (2013): Entrenador
* Menú degustació (2013): Doctor
* Gallino, the Chicken System (2013): Alucinio
* El clan (2012): Amador
* Mr. Smith & Mrs. Wesson (2012) (curtmetratge)
* Cosquillitas (2011) (curtmetratge)
* Sexykiller, morirás por ella (2008): Autoestopista
* El proyecto (2007) (curtmetratge)
* Plauto, recuerdo distorsionado de un tonto eventual (2004): Joe Jabato
* Slam (2003): Oliver
* Lisístrata (2002): Olimpos
* Cos d'elit(2016)
* 22 àngels (2016)

### Teatre

* Orgasmos. La comedia (2015)
* Gisela y el libro mágico (2015)
* Perdona bonita pero Lucas me quería a mí (2013)
* Tengo una cita con Carla Bruni (2013)
* Ropa interior (2012)
* Tres (2009): José Ramón
* Fashion Feeling Music (2002-2003)

## Notes

* ↑ «Octavi Pujades». imdb.com. [Consulta: 25 maig 2014].

## Enllaços externs

* Octavi Pujades: "Trabajo de actor, pero soy psiquiatra". Entrevista 20 minutos
# Animació de pantalla d'agulles

L'animació de pantalla d'agulles és una tècnica d'animació en la qual es fa ús d'una pantalla plena d'agulles que poden moure's cap a dintre o cap a fora, pressionant-les amb un objecte. Aquestes agulles generen un relleu que s'il·lumina des dels costats per generar una imatge en la pantalla, amb la seva ombra. El resultat és una imatge que podria confondre's amb un ombreig fet a carbonet. Amb aquesta tècnica es pot aconseguir una àmplia gamma d'efectes de textures molt difícils d'aconseguir amb l'animació tradicional per cel·les. La tècnica va ser desenvolupada per Alexandre Alexeieff i la seva esposa Claire Parker, que visitaven sovint el National Film Board of Canada. Aquesta parella van arribar a realitzar un total de sis curtmetratges amb aquest tipus d'animació en cinquanta anys.
La pantalla original contenía 240.000 agulles, les quals usualment eren pressionades una per una amb una petita eina o amb instruments especialment dissenyats. Les agulles s'unien fermament a la pantalla, perquè la imatge produïda per aquestes fora estable durant dies o fins i tot setmanes, atès que cadascuna era composta amb molta subtilesa. Avui dia hi ha disponibles pantalles més petites i barates, que es venen a la web o en museus de ciència.
Segons Claire Parker, les imatges creades amb la pantalla d'agulles feien possible la realització de pel·lícules animades que s'escapaven de l'aspecte pla i còmic de l'animació per cel·les, donant lloc en canvi a efectes dramàtics i poètics gràcies a l'explotació del clarobscur.
Un animador contemporani que utilitza aquesta tècnica és Jacques Drouin, del National Film Board.
S'han fet diversos programes d'ordenador que simulen l'efecte d'una pantalla d'agulles tradicional.

## Enllaços externs

* Mindscape - un curt animat de Jacques Drouin
# Grup alquil

En química orgànica, s'anomena grup alquil a qualsevol cadena hidrocarbonada sense cap grup funcional que actui com a substituent en un compost químic. Qualsevol grup alquil correspon a la fórmula general: $C_{n}H_{2n+1}$
El terme alquil és intencionadament inespecífic i pot incloure moltes substitucions possibles. Un cicloalquí es deriva d'un cicloalcà mitjançant l'eliminació d'un àtom d'hidrogen d'un anell i té la fórmula general $C_{n}H_{2n-1}$. Normalment, un alquil forma part d'una molècula més gran. En les fórmules estructurals, el símbol R s'utilitza per designar un grup alquil genèric (no especificat). El grup alquil més petit és el metil, amb la fórmula $CH_{4}$.
Als compostos orgànics que només presenten grups alquil se'ls anomena alcans
Els grups alquils s'anomenen com si es tractés d'un alcà, però amb el sufix -il i un nombre indicant el carboni pel qual s'enllacen a la molècula.
Per exemple;
* El grup metil; -CH₃
* El grup etil; -CH₂-CH₃
* El grup propil; -CH₂-CH₂-CH₃
* El grup 2-propil o isopropil, amb tres carbonis, com el propil, però s'enganxa a la resta de la molècula pel carboni del mig; -CH-(CH₃)₂
* El grup butil; -CH₂-CH₂-CH₂-CH₃
* El grup terc-butil, amb quatre carbonis, com el butil, però s'enganxa a la resta de la molècula pel carboni del mig; -C-(CH₃)₃

## Referències

* ↑ «alquil». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «IUPAC - alkyl groups (A00228)». IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2nd ed. DOI: 10.1351/goldbook.a00228. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «IUPAC - cycloalkyl groups (C01498)». DOI: 10.1351/goldbook.c01498. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «MetaCyc a methyl group». biocyc.org. [Consulta: 25 juny 2022].
# Damián Gordo y Sáez

Damián Gordo y Sáez (Cantalojas, Guadalajara, 19 de gener de 1796 o 1797 - Tortosa, Baix Ebre, 24 de desembre de 1854 o 1855), va ser un bisbe.
Va ser nebot de Víctor Damián Sáez Sánchez-Mayor, que també fou, com ell, Bisbe de Tortosa. Entre el 28 d'abril de 1819 i fins al 1824 va tenir la Càtedra en Teologia i també el Rectorat de la Universidad de Portaceli. El 1824 va marxar a Tortosa per a ser Secretari del seu oncle, llavors bisbe de la diòcesi. El 1844 fou designat com a Governador Eclesiàstic de l'Arxidiòcesi de Tarragona. Va prendre possessió del càrrec de Bisbe de Tortosa el 26 d'octubre de 1848, fent entrada a la ciutat del dia 28 de novembre d'aquell mateix any. Durant el seu mandat es van traslladar els estudis en Teologia dels seminaristes, que fins llavors es feien al col·legi de Sant Lluis, a l'actual Seminari de Tortosa. Al mateix temps, es va crear la biblioteca del Seminari, amb llibres provinents dels canonges de la Catedral Manuel Ortells i Francesc Llobet.
Va morir el 24 de desembre de 1854 al Mas del Bisbe de Bitem. Es va enterrar a la capella del Sagrari de la Catedral de Tortosa. Passaren tres anys de seu vacant fins al nomenament, el 25 de setembre de 1857, del següent bisbe, Gil Esteve i Tomàs.

## Enllaços externs

* Pàgina de Damián Gordo y Sáenz a la Ilercavònia

## Referències

* ↑ Miravall, Ramon. Episcopologia Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016, p. 471. ISBN 9788493842055.
* 1 2 Miravall, 2016, p. 480
* 1 2 Gismera Velasco, Tomás. «Damián Gordo Saéz: un obispo de Cantalojas» (en castellà). Atienza, Peña muy fuert, 24-03-2015. [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896, p. 245.
* ↑ Miravall, 2016, p. 472
* ↑ O'Callaghan i Forcadell, 1896, p. 244
* ↑ O'Callaghan i Forcadell, 1896, p. 246
* ↑ O'Callaghan i Forcadell, 1896, p. 248
* ↑ Miravall, 2016, p. 484

## Bibliografia

* Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016 (Cadup Estudios). ISBN 97884938420.
* O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896.
# Parc del Brollador

El Parc del Brollador és una obra del municipi de Ribes de Freser (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El parc del Brollador és el final del Passeig Àngel Guimerà junt a l'antic camí d'accés a Bruguera. Consta d'una petita zona enjardinada on s'inclou el brollador i una petita pèrgola.

## Referències

* ↑ «Parc del Brollador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Cigonya maguari

La cigonya maguari (Ciconia maguari) és un ocell camallarg de la família dels cicònids (Ciconiidae) que habita en la regió Neotropical, en dues zones diferents, des de l'est de Colòmbia a través de Veneçuela fins al voltant de la desembocadura de l'Amazones, i al sud, des de l'est del Perú, Bolívia, el Paraguai, Uruguai, sud del Brasil i nord de l'Argentina. Fa una llargària de 114-132 cm amb una mitjana de 4,2 kg els mascles i 3,8 kg les femelles. Color general blanc, amb primàries, secundàries i cua negres. Potes i zones de pell a la cara, de color roig. Bec robust.

## Referències

* ↑ Cigonya maguari a INFONATURA Ref. 21-05-2011
# Apogon poecilopterus

Apogon poecilopterus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Japó fins al Mar d'Arafura, el nord d'Austràlia i l'Índia.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1828. Histoire naturelle des poissons. Tome second. Livre Troisième. Des poissons de la famille des perches, ou des percoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 2: i-xxi + 2 pp. + 1-490, Pls. 9-40.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Tetraleurodes pseudacaciae

Tetraleurodes pseudacaciae és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Nakahara el 1995.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Lyman (Wyoming)

Lyman és una població dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 1.938 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lyman tenia 1.938 habitants, 640 habitatges, i 504 famílies. La densitat de població era de 512,5 habitants/km².
Dels 640 habitatges en un 47,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,2% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 21,1% no eren unitats familiars. En el 18,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,48.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,5% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.550 $ i la renda mediana per família de 55.132 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.042 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 17.966 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lyman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lyman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# SK Zestafoni

El SK Zestafoni és un club de futbol de Geòrgia, de la ciutat de Zestafoni.
Va ser fundat el 18 de juny de 2004. Els seus antecedents daten del 1937. L'evolució del nom ha estat:
* 1937-1989: Metalurgi Zestafoni
* 1990-2000: Margveti Zestafoni
* 1999-2004: Metalurgi Zestafoni
* 2004-avui: SK Zestafoni

## Palmarès

* Lliga georgiana de futbol (2):
** 2010-11, 2011-12
* Copa georgiana de futbol (1):
** 2008
* Supercopa georgiana de futbol (2):
** 2011, 2012

## Referències

* ↑ Perfil a footballfacts

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* Fan-club web Arxivat 2015-03-27 a Wayback Machine.
* Soccerway.com