OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Blasco Núñez Vela

Blasco Núñez Vela (Àvila, Regne de Castella, 1490 - Anyaquito, Virregnat del Perú, 18 de gener de 1546) va ser el primer virrei del Perú (1544 - 1546), enviat per Carles I per controlar la difícil situació que allà s'estava vivint amb la guerra civil entre els conquistadors del Perú, i per aplicar, a tot el territori recent conquerit, les noves lleis que el rei volia imposar, i que va aprovar el 20 de novembre de 1542.
Després de ser corregidor de Conca i Màlaga, i cavaller de l'Orde de Santiago, va ser nomenat virrei del Perú, arribant a Nombre de Dios el 10 de gener de 1544, i a Lima, el 17 de maig del mateix any.
L'aplicació de les Lleis d'Indies, que prohibien el sistema de l'encomienda i l'esclavitud dels indígenes, així com definien els impostos que els colons havien de pagar al rei, va provocar una oposició hostil, encapçalada per Gonzalo Pizarro, i recolzada per l'Audiència de Lima, el 1544. Aquesta revolució va tenir el suport de molts colons espanyols, que veien perdre el dret d'explotar i d'esclavitzar els nadius dels pobles que sotmetien, com s'havia fet des del principi de la conquesta. En lloc d'això, el rei passava a tenir el control de totes les encomiendas.
Uns mesos més tard, l'Audiència de Lima va canviar d'actitud i va tornar a reconèixer Núñez de Vela com a virrei, provocant que Pizarro la dissolgués, capturés al virrei i el desterrés, retornant-lo a Espanya. Blasco Núñez Vela va reorganitzar els seus partidaris, entre els quals Francisco Hernández Girón, a Popayán, després de desembarcar a Tumbes, i es va enfrontar a Gonzalo Pizarro, i els seus set-cents homes, a la batalla d'Añaquito, el 1546, morint durant el combat i, més endavant, sent decapitat. L'exèrcit de Núñez Vela no tenia més de dos-cents homes.
El cap de Blasco Núnez Vela va ser arrossegat per terra fins a Quito, clavat en una estaca i mostrat a tothom, pels carrers de la ciutat, tot demostrant qui havia guanyat i qui tenia el poder a tot el regne del Perú.

## Referències

* ↑ Relación de las cosas acaescidas en las alteraciones del Perú después que Blasco Núñez Vela entró en él. Pontificia Universidad Católica del Perú, 2003, p. 117. ISBN 9789972425806.
* ↑ Antonio de Herrera y Tordesillas, Andrés González de Barcía Carballido y Zúñiga. «Decada octava. Libro primero». A: Historia general de los hechos de los castellanos en las islas i tierra firme del mar oceano (en castellà). vol.1. Imprenta real de Nicolas Rodiguez Franco, 1726, p. 2.

## Vegeu també

* Història del Perú
# Col·lectiu d'Organitzacions Democràtiques de Masses i de Partits Polítics

El Col·lectiu d'Organitzacions Democràtiques de Masses i de Partits Polítics (Francès: Collectif des Organisations Démocratiques de Masse et de Partis Politiques, CODMPP) és una aliança política de Burkina Faso (antic Alt Volta). Va ser fundat el desembre del 1998 pels partits polítics, unions i NGOs d'esquerres. El CODMPP és liderat per Halidou Ouédraogo.
# Cochranella albomaculata

Cochranella albomaculata és una espècie de granota que habita a Colòmbia, Costa Rica, Hondures i Panamà.

## Bibliografia

* Solís, F., Ibáñez, R., Chaves, G., Savage, J., Jaramillo, C., Fuenmayor, Q., Castro, F., Grant, T. & Wild, E. 2004. Cochranella albomaculata. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008.
# Codi ATC G04

El codi ATC G04, descrit com Productes d'ús urològic, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup G04 és part del grup anatòmic G Sistema genitourinari i hormones sexuals.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QG04...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## G04B Altres productes d'ús urològic, incl. antiespasmòdics

    G04B A Acidificants
    G04B C Solvents de concrecions urinàries
    G04B D Antiespasmòdics urinaris
    G04B I Drogues usades en disfunció erèctil
    G04B X Altres productes urològics

## G04C Drogues usades en la hipertròfia prostàtica benigna

    G04C A Antagonistes dels receptors alfa adrenérgicos
    G04C B Inhibidors de la testosterona 5-alfa reductasa
    G04C X Altres drogues usades en la hipertròfia prostàtica benigna

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code G04». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QG04». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Codi ATC D09

El codi ATC D09, descrit com Apòsits amb medicaments, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup D09 és part del grup anatòmic D Medicaments dermatològics.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QD09...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## D09A Apòsits amb medicaments

* D09AA Apòsits amb pomada amb antiinfecciosos
** D09AA01 Framicetina
** D09AA02 Àcid fusídic
** D09AA03 Nitrofural
** D09AA04 Nitrat de fenilmercuri
** D09AA05 Benzododecini
* D09AB Embenats amb zinc
* D09AX Apòsits amb parafina tova

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code D09». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QD09». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Neu-Seeland

Neu-Seeland (baix sòrab: Nowe Jazorat) és una ciutat alemanya que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Altdöbern. Limita amb els municipis de Neupetershain, Drebkau, Welzow, Altdöbern, Proschim, Haidemühl i Großräschen.
Fou creat el 2002 de la unió de Bahnsdorf (Bobošojcy) Lieske (Lěska), Lindchen (Lindow) Leeskow (Łazk), Lubochow i Ressen (Rašyn).

## Demografia

Població de 2003 a 2008 :
| Any | Població | Any | Població |
| 2002 | 1098 | 2003 | 1098 |
| 2004 | 999 | 2005 | 929 |
| 2006 | 817 | 2007 | 801 |
# Comtat de Jämtland

El Comtat de Jämtland o Jämtlands län és un comtat o län al nord de Suècia. Fa frontera amb els comtats de Dalarna, Gävleborg, Västernorrland, i Västerbotten. També fa frontera amb els comtats noruecs de Nord-Trøndelag i Sør-Trøndelag. Els principals municipis són Berg, Bräcke, Härjedalen, Krokom, Ragunda, Strömsund, Åre i Östersund.

## Referències

* ↑ «Jämtland» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 03-03-2011. [Consulta: 18 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Oficina Administrativa del comtat Jämtland
* Consell del Comtat de Jämtland Arxivat 2003-02-13 a Wayback Machine.
* Pàgina Oficial de Jämtlands Arxivat 2004-12-08 a Wayback Machine.
# Normandita

La normandita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la wöhlerita. Rep el nom en honor del doctor Charles Normand (n. 1963), geòleg canadenc, qui va descobrir el mineral

## Característiques

La normandita és un silicat de fórmula química NaCa(Mn,Fe)(Ti,Nb,Zr)(Si₂O₇)OF. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1990. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la normandita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Poudrette, situada al Mont Saint-Hilaire, dins el municipi regional de comtat de La Vallée-du-Richelieu, a Montérégie (Quebec, Canadà). També ha estat descrita al Brasil, el Canadà, els Estats Units, Dinamarca, Espanya, Marroc, Guinea i Rússia.

## Referències

* ↑ «Normandite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 desembre 2019].
# Borseguí

El borseguí designa diferents menes de calcer. Antigament també s'usava l'italianisme estival per a la bota alta de calçar.
En l'antiguitat greco-romanana, designa un calçat que cobria el peu i a cops una part de la cama. Eren especialment portats pels actors de tragèdia, sota el nom de coturn en la terminologia llatina, un borseguí sobreelevat que s'opposava al soccus, forma de plantofa portada pels actors de comèdia.
Actualment és una sabata alta fins al turmell o fins prop del genoll, cordada per davant amb cordons que passen per dins una sèrie d'ullets.
Al País Basc, és una sabata tradicional de tela que munta més dalt que el clavillar. La pataugas francesa s'hi origina, puix que és un borseguí amb la sola de cautxú.
El terme s'emprà en les forces armades franceses per a distingir les pataugas mig-altes, i par extensió, es troba avui sota la denominació de borseguí tota sort de calçat mitjà-alt, més tost que en el domini de les sabates de feina.

## Notes i referències

* ↑ Article Cothurnus in Anthony Rich, Dictionnaire des antiquités romaines et grecques, 3a ed., 1883.
* ↑ Article Soccus in Anthony Rich, Dictionnaire des antiquités romaines et grecques, 3a ed., 1883.
# Bufo occidentalis

Bufo occidentalis és una espècie d'amfibi de la família dels bufònids. Viu a Mèxic. Aquesta espècie es troba des de la Meseta Central de Mèxic, cap a l'oest al nord de Colima i centre-nord de Sinaloa, incloent el nord-oest, centre i est de Michoacán, centre i sud de Jalisco, el nord-oest de Guerrero i Oaxaca, i des del centre de Mèxic cap a l'est en el centre-sud Pobla, Tlaxcala i Veracruz, Mèxic. Es pot trobar entre 610-2.400 msnm. Aquesta espècie viu en una àmplia varietat d'hàbitats, des matolls xèrics de les terres baixes i boscos de fulla caduca als boscos de coníferes i roures. També es registra en ambients pertorbats. Es reprodueix en rierols. Es tracta d'una espècie terrestre i d'aigua dolça. Amenaces significatives per a la supervivència d'aquesta espècie és la dessecació, l'alteració i la contaminació dels rius i rierols, ja que requereix la presència d'aigua poc profunda neta permanent.

## Referències

* ↑ Georgina Santos-Barrera; Oscar Flores-Villela; Paulino Ponce-Campos. Incilius occidentalis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 27-08-2014.
* Pauly, G. B., D. M. Hillis, and D. C. Cannatella. (2004) The history of a Nearctic colonization: Molecular phylogenetics and biogeography of the Nearctic toads (Bufo). Evolution 58: 2517–2535.
* Frost, Darrel «The Amphibian Tree of Life». Bulletin of the American Museum of Natural History, 297, 2006, pàg. 364.
# Nicteri gros

El nicteri gros (Nycteris grandis) és una espècie de ratpenat de la família dels nictèrids que es troba al Senegal, Zaire, Kenya, Tanzània, Uganda, Zàmbia, Malawi, Zimbàbue, Moçambic, Zanzíbar, Pemba i Namíbia.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Monadjem, A; Bergmans, W; Mickleburgh, S.; Hutson, A. M (2017). "Nycteris grandis." 2017 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2017. [Consulta: 13 abril 2023]

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Bío Bío (riu)

El Bio Bío és un riu que travessa part de la zona sud de Xile i un dels principals del país, tant per les seves característiques geogràfiques com la seva importància històrica i econòmica. Neix a la llacuna Galletué, situada a l'extrem nord-oriental de la IX Regió de l'Araucanía a la serralada dels Andes, prop de la frontera amb Argentina. Des d'allí, recorre gran part de la zona sud de la Vall Central, creuant les províncies del Bío Bío i de Concepción, a la VIII Regió del Bío Bío. Finalment desemboca a Concepción.
El Bío Bío és el segon riu més llarg de Xile, amb una longitud de 380 km, i és la llera principal de la tercera foia hidrogràfica més gran del país (després del Loa i el Baker). Diversos rius d'importància, com el riu de La Laja i el Malleco són afluents del Bío Bío. Correspon al riu més ample del país, amb un quilòmetre en terme mitjà, sent travessat a l'àrea metropolitana de Concepción per quatre ponts: Pont ferroviari Biobío (1889), Bío Bío (1942), Pont Juan Pablo II (1973) i Llacolén (2000).

## Galeria

* Desembocadura del riu Bío Bío

## Referències

* ↑ «Bío Bío (riu)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Corporación Club Deportivo Universidad de Concepción

El Club Deportivo Universidad de Concepción és un club de futbol xilè de la ciutat de Concepción. També disposa de secció de basquetbol. Ha guanyat una lliga xilena de tercera divisió (1997). El club fou fundat el 8 d'agost de 1994. Disputa els seus partits a l'Estadio Municipal de Concepción amb capacitat per a 35.000 espectadors.

## Jugadors destacats

* Silvio Fernández Dos Santos
* Jorge Valdivia
* Carmelo Vega

## Enllaços externs

* Corporación Club Deportivo Universidad de Concepción - Lloc web oficial
# Conor Washington

Conor James Washington (born 18 maig 1992) és un futbolista professional nord-irlandès que juga com a davanter pel Queens Park Rangers i per la selecció d'Irlanda del Nord.
Va començar la seva carrera amb el club St. Ives Town, per posteriorment anar al Newport County per 5,000 lliures el 2012. Després de contribuir a fer que el club retornés a The Football League via play-offs, fou traspassat al Peterborough United el gener de 2014. Dos anys després, va fitxar pel Queens Park Rangers.
Nascut a Anglaterra, Washington pot jugar amb Irlanda del Nord a causa d'un seu avi. Va debutar amb la selecció absoluta el març de 2016 i fou un dels seleccionats per disputar l'Eurocopa 2016.

## Referències

* 1 2 «Conor Washington». 11v11. [Consulta: 1r desembre 2015].

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Conor Washington a soccerbase.com
# Conorhynchos conirostris

Conorhynchos conirostris és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 53,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu São Francisco (Brasil).

## Referències

* ↑ «Conorhynchos conirostris». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J.Jr., 2003. Genus and species incertae sedis in Siluriformes. p. 254. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Lins, L.V., A.B.M. Machado, C.M.R. Costa i G. Herrmann, 1997. Roteiro Metodológico Para Elaboração de Listas de Espécies Ameaçadas de Extinção (Contendo a Lista Oficial de Fauna Ameaçada de Extinção de Minas Gerais). Publicações Avulsas da Fundação Biodiversitas. 49 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kailola, P.J. i W.A. Bussing, 1995. Ariidae. Bagres marinos. p. 860-886. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A.P. i N.A. Menezes, 2007. Systematics of the family Ariidae (Ostariophysi, Siluriformes), with a redefinition of the genera. Zootaxa 1416:1-126.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taylor, W.R. i N.A. Menezes, 1978. Ariidae. A: W. Fischer (ed.) FAO species identification sheets for fishery purposes. West Atlantic (Fishing Area 31). volum 1. (pag. var.). FAO, Roma.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brad Anderson

Brad Anderson (1964, Madison, Connecticut) és un director de cinema estatunidenc. És igualment guionista i muntador (sobretot per algunes de les seves pel·lícules).

## Biografia

Brad Anderson es va apassionar des del seu infantesa pel cinema on rodava ja curts en Super-8. Estudia al Bowdoin College, després marxa a Londres i entra a la London's Internacional Film School.
Després de la seva formació torna als Estats Units i treballa per la PBS en documentals. Un cop instal·lat a Boston, munta amb amics realitzadors de la mateixa ciutat, el Boston Film Collective.
Realitza a continuació un migmetratge que és un homenatge a Ed Wood: Frankenstein's Planet of Monsters !
El seu primer llargmetratge The Darien Gap on serà igualment escenògraf, muntador i guionista surt el 1996. La pel·lícula destacarà en festivals, sobretot en el Festival de Cinema de Sundance el 1996.
Això li permet realitzar la seva segona pel·lícula, The Darien Gap, i de dirigir-hi Philip Seymour Hoffman. Obtindrà el gran premi i el del públic al Festival del cinema americà de Deauville l'any 1998.
El 1999 dirigeix Happy Accidents una comèdia romàntica tenyida de ciència- ficció, a continuació el 2001 Sessió 9, un thriller de terror desconegut pel gran públic.
Va llavors cap a les sèries de TV i participa en la realització d'alguns episodis de diferents sèries, entre els quals The Shield.
En 2005 surt El maquinista on Christian Bale interpreta un insomne anorèctic i paranoic. Una pel·lícula propera al cinema de David Lynch del qual Brad Anderson en reivindica la influència. Aquesta pel·lícula es va produir a Espanya, ja que Hollywood va refusar fer-ho. Brad Anderson va declarar : A Europa, el cinema és encara creació, a diferència dels Estats Units on la presa de riscos o les decisions artístiques no signifiquen gran cosa -cal en principi alimentar la indústria. Creu que, per tradició, els europeus són més receptius al matís, a relats que surten una mica de la norma bàsica tant en el seu tractament com en el seu contingut
Avui continua amb les a sèries (Masters of Horror) i el 2008 va treure la seva darrera pel·lícula, prevista pel 2007: Transsiberià

## Filmografia
### Director

| Pel·lícula | Any |
| Frankenstein's Planet Monster's | 1995 |
| The Darien Gap | 1996 |
| Homicide (Temporada 7 episodi 11) | 1998 |
| Next Stop Wonderland | 1999 |
| Happy Accidents | 2001 |
| Sessió 9 (Session 9) | 2001 |
| The Shield (Temporada 2 episodi 11) | 2003 |
| El maquinista (The Machinist) | 2005 |
| Surface (Temporada 1 episodi 13) | 2005 |
| Masters of Horror (Temporada 2 episodi 4) | 2006 |
| Transsiberià (Transsiberian) | 2008 |

### Guionista

| Pel·lícula | Any |
| The Darien Gap | 1996 |
| Next Stop Wonderland | 1999 |
| Happy Accidents | 2001 |
| Sessió 9 (Session 9) | 2001 |
| Masters of Horror (Temporada 2 episodi 4) | 2006 |
| Transsiberià (Trans-Siberian) | 2008 |

### Muntador

| Pel·lícula | Any |
| Happy Accidents | 2001 |
| Sessió 9 | 2001 |

## Referències

* ↑ El maquinista: Secrets de rodatge

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Sicardis de Montsoriu

Sicardis de Montsoriu ( - 1103 $^{(Gregorià)}$) va ser una dama catalana dels inicis de la Baixa edat mitjana, senyora de Lloret de Mar.

## Orígens familiars

Sicardis era filla d'Amat de Montsoriu i Sança. Era doncs, pertanyent al llinatge dels Montsoriu, vescomtes de Girona.
| 4. Sunifred | 4. Sunifred | 4. Sunifred | 4. Sunifred | | | | |
| | | | 9. Jerosòlima Gudrielda | 9. Jerosòlima Gudrielda | 9. Jerosòlima Gudrielda | 9. Jerosòlima Gudrielda | |
| | | | 2. Amat de Montsoriu | 2. Amat de Montsoriu | 2. Amat de Montsoriu | 2. Amat de Montsoriu | | | | |
| | | | | | | | 5. Aurúcia | 5. Aurúcia | 5. Aurúcia | 5. Aurúcia |
| | | | | | | | 1. Sicardis de Montsoriu | 1. Sicardis de Montsoriu | 1. Sicardis de Montsoriu | 1. Sicardis de Montsoriu |
| | | | | | | | | | | | 3. Sança | 3. Sança | 3. Sança | 3. Sança |

## Núpcies i descendents

Es va casar amb Umbert Odó, baró del Montseny. Si bé la data no és segura, Pons i Guri la situa anterior a 1045, i Mallorquí afina fins al 1041. Del matrimoni en varen sortir 4 fills, dels quals en destaquen:
* Guillem Umbert I de Montseny, hereu de la baronia.
* Bernat Umbert, bisbe de Girona.
* Guisla Umbert, qui heretà el castell de Palafolls i es casà amb Bernat Gausfred.
* Udalard Umbert

## Fets destacats

Amb la seva germana Ermessenda, es van repartir l'herència vescomtal, quedant per a Sicardis el domini sobre la vila de Lloret de Mar a partir de 1032. Domini que no es feu efectiu fins al seu casament amb Umbert Odó, el 1041.
Des de la mort del seu marit Umbert el 1071, Sicardis va anar a residir al castell de Lloret. Sota el seu auspici, el bisbe de Girona Guifré va consagrar l'església de Sant Joan del castell de Lloret el 23 de gener de 1079. A part de les delmes concedides pel bisbe a l'església, Sicardis li va fer donatiu de diverses terres i vinyes. El mateix fet es va repetir amb la consagració de l'església de Sant Romà, actual ermita de les Alegries.

## Testament

Sicardis va fer redactar testament el mateix any de la seva mort, el 1103, des del castell de Lloret. En aquest deixava en herència a parts iguals el castell de Lloret al seu fill Bernat Umbert, aleshores bisbe de Girona, i al seu gendre Bernat Gausfred, casat amb Guisla Umbert. El testament marcava com a condició que a la mort d'aquests, el castell passés a mans de la canònica de la seu i els descendents de Gausfred. Així, la possessió del castell quedaria dividida entre el poder eclesiàstic i el seglar fins que el 1165 Bernat de Palafolls (descendent de Gausfred) va empenyorar la seva meitat del castell i la totalitat del mateix va passar a mans del bisbat de Girona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Mallorquí, Elvis «El terme de Lloret de Mar del segle xi al XVIII: una aproximació cartogràfica». Quaderns de la Selva, 13, 2001, p. 67-82 [Consulta: 11 agost 2016].
* 1 2 Pons i Guri, Josep Maria «El castell de Montpalau. Pervivència de la jurisdicció d'un castell abandonat» (article). , p. 524 [Consulta: 5 novembre 2015].