OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Masoreta

Els masoretes eren jueus que van succeir els soferim o escribes en la responsabilitat de fer còpies de les Sagrades Escriptures. El terme hebreu masora significa «tradició». Designa la compilació de tradicions rabíniques relatives al text bíblic que els masoretes recolliren en els marges superior e inferior de cada pàgina d'un manuscrit.

## Context

Eren rabins i escribes estudiosos que compilaven l'anomenat text masorètic, que és el text més usat per fer traduccions i vist per molts estudiosos com el més fiable de l'Antic Testament. Els masoretes van començar el seu treball segles després de Crist i el seguiren fent fins al segle xi.
El Còdex Aleppo, del segle x, és la versió més antiga del text masorètic de la Bíblia Hebrea. Malauradament una part d'ell es va cremar l'any 1947. El Còdex de Leningrad que data de l'any 1008 és la versió masorètica completa més antiga que es conserva actualment.

## Fonts

* Enciclopèdia Catalana
# Matilde Vilariño

Matilde Vilariño (Madrid, 13 d'agost de 1921 - Madrid, 20 d'agost de 2021) fou una actriu de veu espanyola.

## Biografia

Iniciada en la interpretació a través del teatre, en els anys 1940 s'incorporà al quadre d'actors de Radio Madrid (Cadena SER), on assoliria els seus més grans èxits professionals, que van convertir la seva veu en una de les més populars d'Espanya en el transcurs de quatre dècades.
Especialitzada en el doblatge de nens o posar la seva veu a personatges infantils, possiblement el paper més destacat de la seva carrera radiofònica va ser el del nen Periquín al serial Matilde, Perico y Periquín, que va interpretar entre 1955 i 1971.
Posteriorment participaria en la igualment cèlebre La Saga de los Porretas, també a la Cadena SER, entre els anys setanta i vuitanta.
Fora del mitjà radiofònic, va ser la veu del nen Pablito Calvo en la pel·lícula Marcelino, pan y vino (1955) i en totes les altres pel·lícules d'aquest actor en el paper de nen. També va fer incursions al món del teatre, com la representació de Las de Caín, dels germans Álvarez Quintero el 1949.
Per a televisió, un altre dels famosos personatges que van cobrar vida en castellà gràcies a Vilariño va ser el de l'abella Maia, en la sèrie japonesa de dibuixos animats emesa per Televisió Espanyola el 1978. També va intervenir en el quadre d'actors de doblatge d'altres sèries de dibuixos com ara Wickie, el víking, Ruy, el pequeño Cid, El bosque de Tallac o Saint Seiya.
El 1960 va rebre el Premi Ondas (Nacionals de Ràdio) com a millor actriu i el 1967 el Premi Antena d'Or en la categoria de ràdio.
El mateix dia 20 d'agost del 2021, la Cadena SER va informar de la mort de l'actriu, que acabava de complir el segle de vida.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mor la veu de l’abella Maia, Marcelino i Vicky, el viking». À Punt, 20-08-2021 [Consulta: 20 agost 2021].
* ↑ «Premios Ondas 1960 (con imágenes y audios)». Arxivat de l'original el 2016-03-08. [Consulta: 26 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Matilde Vilariño a Eldoblaje.com (castellà)
# Marjory Edwards

Marjory Edwards (Liverpool, 1891 - Hampstead, 4 de gener de 1918) va ser una infermera britànica del Voluntary Aid Detachment (VAD, Destacament d'ajuda voluntària), qui va servir a la Societat Britànica de la Creu Roja durant la Primera Guerra Mundial. Edwards va servir tres anys i mig a Gran Bretanya i França, i va morir de xarampió a Anglaterra el 4 de gener de 1918.
El seu nom apareix en el memorial de guerra de Streatley, Berkshire, i és estrany veure el nom d'una dona en un monument commemoratiu de la Primera Guerra Mundial.

## Joventut i serveis durant la Primera Guerra Mundial

Marjory Eva May Edwards va néixer a Liverpool el 1891. Era la filla gran de John Henry Edwards i Isabel Mary Jane Edwards, i va ser batejada a l'església de St Catherine's, Liverpool el 21 de novembre de 1891.
A l'esclat de la Primera Guerra Mundial l'agost de 1914, Edwards va començar a treballar per a la Societat Britànica de la Creu Roja, primer exercint com a infermera al VAD (Destacament d'ajuda voluntària) a l'Hospital de campanya de Goring-on-Thames, el poble que hi ha al costat de la seva llar de Streatley, Berkshire (Anglaterra).
Dos anys més tard, el novembre de 1916, Edwards (en aquell moment tenia 24 anys) va començar a servir a l'hospital militar de Rouen (França). L'agost de 1917 i després de gairebé un any de servei a l'estranger, Edwards va tornar a Gran Bretanya a causa d'una mala salut. Ella no va tornar a recuperar totalment la salut, però va tornar al servei hospitalari del 2n hospital general del London General Hospital de Chelsea, Londres, on va servir durant un mes (entre finals de setembre i finals d'octubre de 1917). Aquí va contraure el xarampió i després va morir per complicacions relacionades el 4 de gener de 1918, al North Western Hospital de Hampstead, Londres, amb només 26 anys i després de tres anys i migs de servei d'infermeria.
La seva cartilla del servei militar no proporciona cap més detall del seu servei. Un diari local, el Reading Observer, va assenyalar la seva mort: «la seva pèrdua és sentida profundament pels seus companys de treball i per molts amics tant a Goring com a Streatley, on era universalment estimada».

## El seu llegat

El seu nom apareix (com Marjory E. M. Edwards, V.A.D. British Red Cross Society) en el memorial de guerra de Streatley, Berkshire, i és estrany veure el nom d'una dona en un monument commemoratiu de la Primera Guerra Mundial.
* Memorial de guerra de Streatley, Berkshire (Anglaterra)

## Referències

* 1 2 «Edwards, Marjory E M» (en anglès). Great War Forum.
* ↑ Woods, Phil. «Edwards, Marjory E M» (en anglès). Great War Forum.
* 1 2 3 4 «Streatley: Death of Miss Edwards». British Newspaper Archive (Reading Observer), 26-01-1918, pàg. 8.
* 1 2 3 4 «Search results for Miss Marjorie Eva May Edwards British Red Cross» (en anglès). VAD Red Cross. Arxivat de l'original el 2020-06-14. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ «Medal card of Edwards, Marjory E M Corps: Voluntary Aid Detachment» (en anglès). The National Archives (UK).
# Maurolicus breviculus

Maurolicus breviculus és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 3,4 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 32-33.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 0-375 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: l'Equador (incloent-hi les illes Galápagos).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cocco A., 1838. Su di alcuni salmonidi del mare di Messina. Nuovi Ann. Sci. Nat. Bologna Anno 1 Tomo 2 (fasc. 9). 161-194.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Parin, N. V. & Kobyliansky, S. G., 1993. Review of the genus Maurolicus (Sternoptychidae, Stomiiformes), with re-establishing validity of five species considered junior synonyms of Maurolicus muelleri and descriptions of nine new species. Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova = Transactions of the P.P. Shirshov Institute of Oceanology v. 128: 69-107.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V. i S.G. Kobyliansky, 1996. Diagnoses and distribution of fifteen species recognized in genus Maurolicus Cocco (Sternoptychidae, Stomiiformes) with a key to their identification. Cybium 20(2):185-195.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Maurolicus javanicus

Maurolicus javanicus és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 4,4 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 30-31.

## Hàbitat

És un peix marí, d'aigües fondes i batipelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental (Java i Austràlia) i el nord del mar del Corall.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cocco A., 1838. Su di alcuni salmonidi del mare di Messina. Nuovi Ann. Sci. Nat. Bologna Anno 1 Tomo 2 (fasc. 9). 161-194.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Parin, N. V. & Kobyliansky, S. G., 1993. Review of the genus Maurolicus (Sternoptychidae, Stomiiformes), with re-establishing validity of five species considered junior synonyms of Maurolicus muelleri and descriptions of nine new species. Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova = Transactions of the P.P. Shirshov Institute of Oceanology v. 128: 69-107.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V. i S.G. Kobyliansky, 1996. Diagnoses and distribution of fifteen species recognized in genus Maurolicus Cocco (Sternoptychidae, Stomiiformes) with a key to their identification. Cybium 20(2):185-195.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Matoller xerraire

El matoller xerraire (Bradypterus baboecala) és una espècie d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). Es troba als següents països de l'Àfrica central i austral: Angola, Botswana, República Democràtica del Congo, Eswatini, Etiòpia, Kenya, Malawi, Moçambic, Namíbia, Sud-àfrica, Tanzània, Zàmbia iZimbàbue. Habita les zones humides. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Matoller xerraire». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 14 agost 2023 (català)
* ↑ «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 603. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Little Rush-warbler. Bradypterus baboecala» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2022. [Consulta: 16 agost 2023].
# María Luisa Segoviano

María Luisa Segoviano Astaburuaga (Valladolid, 1950) és la primera dona a ocupar la presidència d'una sala del Tribunal Suprem d'Espanya.
Procedeix d'una família vinculada a la justícia des de tots costats. El seu pare era jutge, la seva mare advocada, té germans professionals jurídics i ella va estudiar Dret a la Universitat de Valladolid. Va aprovar les oposicions com a secretària de magistratura de Treball i va exercir a Barcelona, Palència i Valladolid del 1974 al 1987. El seu primer destí com a jutgessa va ser un jutjat de primera instància de Bilbao, però de seguida va entrar en un de social i aquesta ha esdevingut la seva especialitat. Va ser presidenta d'aquesta sala al Tribunal Superior de Justícia de Castella i Lleó entre el 1997 i el 2002.
Des del 2006 va treballar al Tribunal Suprem, sempre a la sala social. El 30 de setembre del 2020 en va ser nomenada presidenta, la primera dona que ocupa aquest càrrec des que el 1812 es va crear aquest tribunal. Va ser escollida per 19 dels 21 membres del plenari, mentre que dos vocals progressistes, Álvaro Cuesta i concepción Sáez, van votar en blanc. En aquest moment al Tribunal Suprem hi havia una altra magistrada, la de la sala segona Susana Polo García, que va entrar-hi el 26 de novembre del 2019. D'aquesta manera, des del nomenament dos dels onze magistrats del Suprem són dones.
Ha escrit diverses llibre i articles sobre el dret social de la Unió Europea, principis de dret del treball o la igualtat en el món del treball.
Es va jubilar l'octubre de 2022.

## Referències

* 1 2 3 4 Sera, Carmen «María Luisa Segoviano, la primera jueza en presidir una sala del Supremo: "Es la hora de las mujeres"» (en castellà). El Espanyol, 30-09-2020.
* ↑ Rincón, Reyes «Lesmes desoye al Ejecutivo y logra asignar seis cargos clave» (en castellà). El País, 30-09-2020 [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «C.G.P.J - Biografías». [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «La vallisoletana María Luisa Segoviano, primera mujer en presidir una sala del Supremo» (en castellà). El Norte de Castilla, 30-09-2020 [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «María Luisa Segoviano, primera presidenta de la Sala del Tribunal Supremo en 200 años» (en castellà). 20minutos, 20-10-2022.
* ↑ «Hoy se jubila María Luisa Segoviano, la única presidenta de Sala del Tribunal Supremo» (en castellà). Confilegal, 30-09-2020 [Consulta: 30 setembre 2020].
# María Luisa Sánchez-Ocaña

María Luisa Sánchez-Ocaña Fernández (Madrid, 1974) és una escultora i il·lustradora espanyola. És filla del periodista i divulgador Ramón Sánchez Ocaña.
Com a escultora destaca la seua obra Guisandera, una estàtua de bronze col·locada a la via pública de la ciutat d'Oviedo, datada del 2000, i que s'ha vist com un homenatge a la tasca feta per les mares. En l'àmbit de la il·lustració, destaca la publicació el 2017 del seu llibre Bendita Rutina, de l'editorial ARCOPRESS, que és de fet un recopilatori de les seves millors vinyetes.

## Referències

* 1 2 Hermida, Noelia «"Bendita Rutina", humor sin colorante». La Nueva España, 02-12-2017.
* ↑ «Guisandera». [Consulta: 29 desembre 2021].
* 1 2 «María Luisa Sánchez-Ocaña Fernández» (en castellà). Tebeoesfera. [Consulta: 29 desembre 2021].
* ↑ Puga, Jessica M. ««Nunca se vivió tanto y tan bien como ahora»». El Comercio, 26-06-2018.
* ↑ «Esculturas en Asturias» (en castellà). vivirasturias.com. [Consulta: 29 desembre 2021].
# Matplotlib

Matplotlib és una biblioteca de programari per a generar gràfiques a partir de dades contingudes en llistes, o vectors, en el llenguatge de programació Python i en la seva extensió matemàtica NumPy. Aquesta llibreria va ser desenvolupada principalment per John Hunter. Proporciona una API, pylab, dissenyada per ser similar a les funcions gràfiques de MATLAB. Matplotlib és una aplicació de codi obert.
A data de març de 2013 el matplotlib 1.3.1 suporta tant les versions 2.6.x com 3.3.x de Python. La versió Matplotlib 1.2 va ser la primera en fuincionar en Python 3.x.

## Comparació amb MATLAB

La interfície de pylab és semblant a la de MATLAB i permet una transició fàcil per usuaris amb experiència amb aquest programari. Així doncs matplotlib pot servir com a alternativa a MATLAB tant per anàlisi matemàtics com pel processament de senyals. La combinació amb altres llibreries Python, com el NumPy, confereixen avantatges sobre MATLAB com ara:
* Basat en Python, llenguatge de programació potent i orientat a objectes.
* Programari lliure i de codi obert, sense llicències privatives.
* Suport natiu per fitxers vectorials SVG.

## Exemples de representacions gràfiques

* Cicle QBO
* Vaixells de guerra de la Royal Navy, 1630-1875
* Espiral logarítmica
* Representació de taques solars, temperatura i CO₂

## Vegeu també

* NumPy
* SciPy

## Referències

* ↑ «Introduction to matplotlib» (en anglès). matplotlib.org. [Consulta: 19 setembre 2013].
* ↑ «matplotlib License» (en anglès). matplotlib. [Consulta: 19 setembre 2013].
* ↑ «New in matplotlib 1.2». [Consulta: 25 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Matplotlib Pàgina del projecte a SourceForge
* Matplotlib Cookbook Arxivat 2006-12-02 a Wayback Machine. Web SciPy amb exemples i receptes.
* «Representación gràfica 2D: Matplotlib» (pdf). Linux New Media Spain, 2005, pàg. 53-56. (castellà)
# Mazurek Dąbrowskiego

Mazurek Dąbrowskiego AFI [maˈzurɛɡ dɔ̃brɔfˈskʲɛɡɔ] (en català, La masurca de Dąbrowski) és l'himne nacional de Polònia escrit per Józef Wybicki l'any 1797. Fou anomenada «La cançó de les legions poloneses a Itàlia» (Pieśń Legionów Polskich we Włoszech).
La música de l'himne va ser adaptada per Iugoslàvia, per crear el seu himne Hej, Slováci.

## Lletra

| Original en polonès Jeszcze Polska nie zginęła, Kiedy my żyjemy. Co nam obca przemoc wzięła, Szablą odbierzemy. Marsz, marsz, Dąbrowski, Z ziemi włoskiej do Polski. Za twoim przewodem Złączym się z narodem. Przejdziem Wisłę, przejdziem Wartę, Będziem Polakami. Dał nam przykład Bonaparte, Jak zwyciężać mamy. Marsz, marsz... Jak Czarniecki do Poznania Po szwedzkim zaborze, Dla ojczyzny ratowania Wrócim się przez morze. Marsz, marsz... Już tam ojciec do swej Basi Mówi zapłakany Słuchaj jeno, pono nasi Biją w tarabany. Marsz, marsz... | Traducció en català Polònia no s'ha perdut, Mentre nosaltres visquem. La qual cosa la violència aliena ens ha llevat, ho reclamarem amb l'acer a les mans. Marxa, Marxa, Dąbrowski Des de terres italianes a Polònia, Després del teu lideratge ens unirem com a poble. Creuarem el Vístula i el Varta I serem polonesos, Bonaparte ens ha ensenyat com ser vencedors. Marxa, Marxa... Com Czarniecki a Poznań Després de l'Ocupació sueca, A salvar el nostre país Tornarem per mar. Marxa, Marxa... El pare li deia a Bàrbara "Escolteu, diuen que els nostres estan tocant els tambors" Marxa, Marxa... |

## Referències

* ↑ Trochimczyk, Maja. «Mazurek Dąbrowskiego». National Anthems of Poland. Los Angeles: Polish Music Center. USC Thornton School of Music, 2000. Arxivat de l'original el 26 febrer 2013. [Consulta: 7 març 2013].
* ↑ «Najważniejsze fakty o hymnie» (en polonès). Wyższa Szkoła Bezpieczeństwa, 14-08-2018. [Consulta: 19 octubre 2023].

## Vegeu també

* Samo Tomášik
# Mazuecos

Mazuecos és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 438 | 395 | 344 | 359 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Matías Ezequiel Vargas

Martín Matías Ezequiel Vargas (nascut el 8 de maig 1997), amb el malnom del Monito (en català: "Mico petit") és un futbolista professional argentí que juga com a volant esquerre o mitjapunta per l'Adana Demirspor, cedit pel RCD Espanyol.

## Enllaços externs

* Perfil a la web del Vélez Sarsfield (castellà)
* Perfil a BDFA (castellà)
# Mazagón

Mazagón és un nucli de població que pertany als municipis de Moguer i Palos de la Frontera a la Huelva, Andalusia, Espanya. Està governat per la mancomunitat Moguer - Palos de la Frontera constituïda pels ajuntaments de Moguer i Palos de la Frontera. L'any 2012 el nucli costaner tenia 4.101 habitants (INE), (3.357 habitants al terme de Moguer i 744 en el de Palos de la Frontera).

## Història

Les referències a Mazagón com a nucli de població daten de finals del segle xix quan va adquirir un caràcter residencial a l'estiu i de freqüentació de les seves platges, de moltes famílies de Moguer, Palos de la Frontera, Bonares o Rociana del Condado. Amb l'augment dels estiuejants es van construir el barris de "Santísima María de Salomé" i "Nuestra Señora del Socorro".

## Geografia

Té platges extenses i està prop del Parc Nacional de Doñana, els Paratges Naturals de les Lagunas de Palos i Las madres, i l'Estero Domingo Rubio; això com de llocs colombins i de l'escriptor i Premi Nobel Juan Ramón Jiménez.

## Referències

* ↑ «Estadísticas de diseminados de población por municipios» (en castellà). Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 18 gener 2013].
* ↑ «Los ranchos, el germen que dio origen urbano a Mazagón». Huelva Información. [Consulta: 24 gener 2009].

## Enllaços externs

* Ayuntamiento de Moguer - Web de l'Ajuntament de Moguer.
* Ayuntamiento de Palos de la Frontera. Arxivat 2012-06-16 a Wayback Machine.- Web de l'Ajuntament de Palos de la Frontera.
* Article informatiu.
* Resolución del expediente de segregación - Web de la Junta d'Andalusia.
# Menahot

El tractat Menahot, és el segon tractat de l'ordre de Kodaixim, de la Mixnà i el Talmud. El tractat té una Tosefta i una Guemarà en el Talmud de Babilònia. El tractat Menahot tracta sobre les regles relacionades amb la preparació i la presentació de les ofrenes de gra, farina i beguda, incloent l'ofrena que era cremada en l'altar, i la resta era consumida pels sacerdots, tal com s'especifica en la Torà (Levític 2:1), l'ofrena de l'ordi (Levític 23.10), l'ofrena dels dos pans (Levític 23.17), i l'ofrena dels pans de la proposició (Levític 24:5), aquestes eren les ofrenes de gra i farina del Temple de Jerusalem.

## Referències

* ↑ Birnbaum, Philip. «Kodashim». A: Hebrew Publishing Company. A Book of Jewish Concepts, 1975, p. 541–542. ISBN 088482876X.
* ↑ Epstein, Isidore. «Introduction to Seder Kodashim». A: The Soncino Press. The Babylonian Talmud. Vol. 5, 1948, p. xvii–xxi.
* ↑ Lauterbach, Jacob. Jewish Encyclopedia:Kodashim. Vol. 7, p. 527-528.
# Medionidus penicillatus

Medionidus penicillatus és una espècie de mol·lusc bivalve pertanyent a la família Unionidae.

## Descripció

* Fa 55 mm de llargària màxima.
* El color de la closca varia de groguenc a marró verdós.
* El nacre és porpra fosc o verdós.

## Hàbitat

Viu als rierols grans i rius mitjans de corrents lents o moderats i de fons sorrencs o de grava.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: els Estats Units (Alabama, Florida i Geòrgia).

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la degradació del seu hàbitat i la introducció de Corbicula fluminea.

## Referències

* 1 2 Field Guide to the Rare Animals of Florida Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Bogan, A.E. (Mollusc Specialist Group). (2000). "Medionidus penicillatus." 2000 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2000. [Consulta: 13 abril 2023]
* ↑ U.S. Fish and Wildlife Service (anglès)

## Bibliografia

* Baillie, J. i Groombridge, B., 1996. 1996 IUCN Red List of Threatened Animals. International Union for Conservation of Nature, Gland, Suïssa.
* Hilton-Taylor, C., 2000. 2000 IUCN Red List of Threatened Species. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life (anglès)
# Mesilla

Mesilla és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 2.180 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mesilla tenia 2.180 habitants, 892 habitatges, i 595 famílies. La densitat de població era de 157 habitants per km².
Dels 892 habitatges en un 25,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 29,4% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.275 $ i la renda mediana per família de 51.181 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.500 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 25.922 $. Aproximadament el 6,3% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mesilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mesilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.