OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llorenç Bosch Lliteras

Llorenç Bosch Lliteras (Manacor, 7 de desembre de 1968) és un advocat i polític mallorquí, senador per Mallorca en la X legislatura.
Llicenciat en dret i militant del Partido Popular, fou escollit regidor de l'ajuntament de Manacor a les eleccions municipals espanyoles de 2007 i 2011. Fou escollit senador per Mallorca a les eleccions generals espanyoles de 2011. És membre suplent de la Diputació Permanent del Senat.
En maig de 2014 va protagonitzar una rebel·lió interna en el Partit Popular juntament amb els altres senadors balears quan, seguint la consigna de José Ramón Bauzà Díaz, van trencar la disciplina de vot i votà a favor d'una moció del PSOE que demanava la paralització de les prospeccions d'hidrocarburs en el Mediterrani, raó per la qual fou multat pel seu partit amb 300 euros.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ El senador manacorí Lorenzo Bosch Lliteras vota a favor de una moción del PSOE que pedía paralizar las prospecciones en el Mediterráneo, Manacor Noticias, 8 de maig de 2014
* ↑ El senador manacorí Lorenzo Bosch Lliteras ha sido multado con 300 euros por romper la disciplina de voto cuando se trataron las prospecciones, Manacor Noticias, 1 de juliol de 2014
# Rhabdoblennius rhabdotrachelus

Rhabdoblennius rhabdotrachelus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,1 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Guam fins a les Illes Marqueses.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (editors) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Schultz, L.P., 1943. Fishes of the Phoenix and Samoan Islands collected in 1909 during the expedition of the U.S.S. 'Bushnell'. Bull. U.S. Natl. Mus. 180:1-316.
* ↑ Wass, R.C., 1984. An annotated checklist of the fishes of Samoa. Natl. Ocean. Atmos. Adminis. Tech. Rept., Natl. Mar. Fish. Serv., Spec. Sci. Rept. Fish. (781).

## Bibliografia

* Bath, H., 2004: Revision of the genus Rhabdoblennius Whitley (Pisces: Blenniidae: Salariinae), with descriptions of two new species. Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde. Serie A (Biologie). Núm. 669: 1-26.
# Serra Pelada (Odèn)

La Serra Pelada és una serra situada al municipi d'Odèn (Solsonès), amb una elevació màxima de 1.182,6 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Més que mai

Més que mai (Plus que jamais) en francès) és una pel·lícula dramàtica francesa, alemanya, luxemburguesa i noruega escrita i dirigida per Emily Atef, estrenada el 2022. La pel·lícula es va estrenar mundialment al 75è Festival Internacional de Cinema de Canes el 21 de maig de 2022. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Repartiment

* Vicky Krieps com a Hélène
* Gaspard Ulliel com a Matthieu
* Bjørn Floberg com a Bent, àlies Mister
* Sophie Langevin com a Girlotto
* Valérie Bodson com la mare
* Matthieu Chedid com el músic del concert
* Marion Cadeau com a Audrey

## Rodatge

El rodatge va començar a França el 14 d'abril de 2021 i va tenir lloc a Bordeus, entre el 14 i el 23 d'abril,[12] abans de traslladar-se a un estudi de Luxemburg a finals d'abril. Mentrestant, Gaspard Ulliel també estava filmant La Vengeance au Triple Galop entre abril i maig de 2021. La producció es va traslladar a Noruega l'11 de maig de 2021, seguit d'un període obligatori de quarantena (a causa de la pandèmia de la COVID-19), on va acabar el 4 de juny de 2021.

## Referències

* ↑ «More Than Ever, Feature Film, 2021-2022». [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ «Plus que jamais - Festival de Cannes». [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ «Plus que jamais - film 2022». [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ «Més que mai». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 abril 2024].
* ↑ Roqueplo, JF. «1 et jour de tournage de " Plus que Jamais " d’Emily Atef...» (en french). Instagram, 14-04-2021. Arxivat de l'original el 21 May 2022.
* 1 2 Lemercier, Fabien. «Emily Atef in the midst of filming More Than Ever». Cineuropa, 29-04-2021.
* ↑ Merle, Sylvain. «"La trahison, l’amour, l’argent…" : Alex Lutz parodie le soap opera avec Audrey Lamy pour Canal+» (en french). Le Parisien, 03-05-2021. Arxivat de l'original el 21 August 2022. [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ Philippe, Vandel. «"La vengeance au triple galop" : Alex Lutz signe une parodie au casting en or pour Canal+» (en french). Europe1, 16-06-2021. Arxivat de l'original el 22 April 2022. [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ Jaeglé, Yves. «"Plus que jamais", le dernier film de Gaspard Ulliel, présenté à Cannes : "Je ne l’ai jamais vu heureux comme ça"». Le Parisien, 20-05-2022. Arxivat de l'original el 21 May 2022. [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ Atef, Emily. «It's a wrap!!». Instagram, 04-06-2021. Arxivat de l'original el 25 September 2022. [Consulta: 21 maig 2022].
# Albert de Bèrgam

* Per a altres significats, vegeu «Albert».
Albert de Bergamo, també anomenat el Granger o Albert d'Ogna (Villa d'Ogna, prop de Bèrgam, ca. 1214 - Cremona, 7 de maig de 1279) va ésser un pagès conegut per la seva pietat i generositat envers els necessitats. Va ésser un laic del Tercer Orde de Sant Domènec. És venerat com a beat per l'Església Catòlica.

## Biografia

Va néixer en una família pagesa molt pietosa; ja de jove, imitava l'exemple del seu pare, que vivia de manera cristiana i practicava la pregària i la penitència, a més de la caritat envers els necessitats. Feia dejuni tres dies la setmana i donava el menjar corresponent a aquests dies als pobres. Treballant al camp, veia la mà de Déu en tots els éssers de la natura.
Va casar-se de jove; d'entrada, la seva esposa no s'oposava al seu estil de vida, generosa, caritativa i austera. Amb el temps, però, afectà la convivència de la parella, ja que la dona no acceptava que passés tant de temps pregant o fent caritat, malbaratant els ingressos de la casa. A les crítiques, Albert només deia que Déu li tornaria els dons fets als pobres. Alguns veïns també li retreien la seva actitud i altres li discutiren la possessió d'unes terres. Per evitar enfrontaments, Albert va marxar de casa seva i anà a Cremona. La seva esposa, passat un temps, va fer com el marit i va ésser una dona pietosa i caritativa; poc després, va morir, i Albert, sense fills, va deixar definitivament la granja i va marxar com a pelegrí a Jerusalem i Roma.
Per guanyar-se la vida a Cremona, treballava al camp. Va fer molts pelegrinatges: anà a Roma nou cops, vuit a Santiago de Compostel·la i un a Jerusalem. En ells, tenia cura dels altres pelegrins malalts i necessitats, per la qual cosa, decidí de fer un hospital.
En 1256 ingressà al Tercer Orde de Sant Domènec com a laic i continuà treballant pels necessitats. A Cremona, ajudava als dominics en el conreu de l'horta i les plantes medicinals.
Albert va morir el 7 de maig de 1279, en olor de santedat. Molta gent acudí a venerar-ne el cos, atret per la seva fama.

## Veneració

Des del moment de la seva mort va ésser venerat; es deia que les campanes, en morir, havien tocat soles, i que en voler sebollir-lo, la terra que es cavava fora del convent es petrificava, de manera que només fou possible enterrar-lo al cor de l'església de San Mattia, on hi havia una tomba buida. Aviat començaren a atribuir-se-li miracles i guaricions. El 9 de maig de 1748, Benet XIV confirmà el seu culte ab immemorabili, equivalent a una beatificació.

## Notes

* ↑ La llegenda deia que Déu reponia miraculosament el menjar que Albert donava als pobres, per tal que la seva muller no li retregués.
* ↑ La llegenda diu que un àngel l'ajudava a llaurar, treballant llavors el doble que els altres, i guanyant més, que podia repartir entre els pobres. Alguns companys, envejosos, van voler sabotejar-lo: van col·locar peces de ferro al camp que havia de llaurar l'endemà per trencar-li la rella i impedir que pogués treballar. Miraculosament, la rella va tallar el ferro i no va patir cap dany.
# Gaudinia

Gaudinia és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* G. fragilis (L.) Beauv.
(vegeu-ne una relació més exhaustiva a Wikispecies)

## Sinònims

Arthrostachya Link, Cylichnium Dulac, Falimiria (Rchb.) Rchb., Meringurus Murb.

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 27.06.08». Arxivat de l'original el 2008-10-10. [Consulta: 27 juny 2008].
# Flavoproteïna

Les flavoproteïnes són proteïnes que contenen un nucleòtid derivat de la vitamina B2 (riboflavina): el FAD (flavin adenin dinucleòtid) o FMN (flavin mononucleòtid).
Les flavoproteïnes estan implicades en un ventall de processos biològics incloent la bioluminiscència, treure els radicals químics, contribuir a l'estrès oxidatiu, la fotosíntesi, la reparació d'ADN, i l'apoptosi.

## Descobriment

L'any 1879 en un treball científic sobre la llet de vaca es va aïllar un pigment groc que es va conèixer primer com lactocrom i després com flavina A la dècada de 1930 el mateix pigment es va aïllar de moltes fonts i reconegut com dins del complex de la vitamina B, se'n va determinar l'estructura el 1934 i va rebre el nom de riboflavina.
El 1935 es va mostrar que era un enzim.

## Característiques de les flavoproteïnes

Una important característica és la variabilitat en elpotencial de reducció estàndard (E’º) del nucleòtid de flavina lligat. La forta associació entre l'enzim i el grup prostètic confereix a l'anell de flavina un potencial de reducció típic d'aquella flavoproteïna en particular, que és de vegades molt diferent del potencial de reducció del nucleòtid de flavina lliure.
Les flavoproteïnes són sovint molt complexes; algunes tenen a més i nucleòtid de flaviina, ions inorgànics fortament units (ferro o molibdè, per exemple) que poden participar en la transferència d'electrons.
Certes flavoproteïnes actuen en un paper molt diferent com receptores de llum com en el cas del criptocroms.

## Funcions

Les flavoproteïnes estan implicades en molts processós biològics, incloent-hi a més dels ja citats:
* eliminació de catecolamines
* axoplasma i axolema
* síntesi proteica
* hematopoesi
* estimula i allibera fosfat d'alta energia
Les propietats espectroscòpiques del cofactor de flavina el converteixen en un marcador natural dels canvis que es produeixen en el lloc actiu cosa que fa de les flavoproteïnes un dels enzims smés estudiats.

## Les flavoproteïnes com enzims

Com enzims catalitzen reacciós redox utilitzant flavina mononucleòtido (FMN) o flavina adenina dinucleòtid (FAD) com coenzim.
Aquests coenzims, els nucleòtids de flavina, provenen de la vitamina riboflavina.

## Referències

* 1 2 Massey, V. (2000) The chemical and biological versatility of riboflavin, Biochem. Soc. Trans. 28, 283-296.
* ↑ Theorell, H. (1935) Preparation in pure state of the effect group of yellow enzymes, Biochemische Zeitschrift 275, 344-346.
# Rianodina

Rianodina és un diterpenoide verinós que es troba a la planta verinosa sud-americana anomenada Ryania speciosa (dins la família Salicaceae). Originàriament es va fer servir com un insecticida.
Aquest compost químic és extremadament afí amb la forma oberta del receptor de la rianodina, de les cèl·lules dels músculs incloent-ne el cardíac.

## Referències

* ↑ Santulli, Gaetano; Marks, Andrew «Essential Roles of Intracellular Calcium Release Channels in Muscle, Brain, Metabolism, and Aging». Current Molecular Pharmacology, vol. 8, 2, 2015, pàg. 206–222. DOI: 10.2174/1874467208666150507105105. ISSN: 1874-4672.
* Essential Roles of Intracellular Calcium Release Channels in Muscle, Brain, Metabolism, and Aging Current Molecular Pharmacology vol.8, 2015, pages=206–222, ISSN 1874-4672
* Bertil Hille, Ionic Channels of Excitable Membranes, 2nd edition, Sinauer Associates, Sunderland, MA, 01375, ISBN 0-87893-323-9
# Setge de Jerusalem (70)

El setge de Jerusalem fou un fet militar que es va produir a Judea l'any 70, en el qual els romans van ocupar Jerusalem i el temple en mans dels rebels jueus.
La ciutat disposava de muralles i torres defensives: el mur de la ciutat Alta i la vella muralla; la torre Hippica (Hippicus); la torre Fasela (Phasaelus); la torre de Mariamne; la Torre de David; la fortalesa Antonia; i la torre Psefina (Psephina).
El setge de Jerusalem fou començat el 14 de xàntic (abril) i es va acabar amb la conquesta el 8 de gorpeus (setembre). Cada una de les tres muralles, les fortaleses i el temple va exigir un setge específic. El camp general dels romans fou establert prop de la torre Psefina amb la Legió V Macedònica, Legió XII Fulminata i la Legió XV Apollinaris a l'oest mentre que la Legió X Fretensis va acampar prop del mont de les Oliveres a l'est.
El primer assalt es va fer entre la torre Hippica i la Psefina; després de quinze dies de lluita es va ocupar la muralla exterior, anomenada muralla d'Agripa, i Titus va acampar dins a la nova ciutat, al lloc tradicional on acamparen els assiris i babilonis. Cinc dies després la segona muralla fou ocupada amb el barri del nord, però els romans en foren expulsats i la van haver de reconquerir lluitant durant tres dies fins que la van recuperar. Llavors es van establir les posicions del setge interior amb dos instal·lacions prop d'Antònia i dos mes a la muralla nord. Després de 70 dies de lluita les màquines de setge romanes van acabar destruïdes pel foc. Es va decidir llavors rodejar la ciutat amb una muralla de setge per fer el bloqueig; la línia de circumval·lació fou construïda amb 3 dies i es van construir nous aparells de setge en els següents 21 dies, al final dels quals es va poder ocupar la torre Antonia. Encara va passar un mes fins que es va poder ocupar el santuari interior i en això el temple fou incendiat accidentalment pels romans. Només restava la ciutat alta i es van disposar dos línies de setge a la muralla oriental; aquest setge va durar divuit dies al final dels quals la ciutat alta fou conquerida.
Jerusalem fou demolida excepte les torres Hippicus, Phasaelus i Mariamne i part de la muralla occidental que havia de servir per protegir la legió que quedaria al lloc per prevenir noves revoltes; el palau d'Herodes va ser convertir en les casernes del soldats.

## Referències

* ↑ Levick, Barbara. Vespasian (en anglès). Routledge, 1999, p. 116–119. ISBN 0-415-16618-7.
* ↑ Flavi Josep, Guerra dels jueus VI.1.1
# Castell de Rugat

El Castell de Rugat o castell d'Aielo es troba al terme municipal d'Aielo de Rugat, (a la Vall d'Albaida, País Valencià).
És un castell medieval d'origen àrab que servia de fortalesa fronterera entre les taifes de Xàtiva i Dénia, fins a la reconquesta el 1258 pel rei En Jaume I. Posteriorment formà part de la xarxa de fortaleses de Benicadell i cedit després a Bernat de Bellvís; llavors els seus descendents es traslladen al proper Palau de Castelló de Rugat, sent abandonat definitivament vora el 1500.
Es tracta d'una construcció de planta quadrangular, adaptada a la topografia del terreny realitzada amb fàbrica de tàpia, de la que actualment sols se'n conserva l'aljub amb coberta i volta de canó i restes de la seua façana principal i d'una torre interior.

## Referències

* Aquest article pren com a referència el text del BIC incoat per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana

## Enllaços externs

* Catàleg del Patrimoni Cultural Valencià
* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2677. Data de consulta: 31 agost 2023.
# N'Kob

N'Kob (àrab: انقوب, Inqūb; amazic: ⵏⵇⵯⴱ) és una comuna rural de la província de Zagora, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.209 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Flavus

Flavus és el nom dels següents personatges:
* Espuri Larci Flavus, cònsol el 506 aC i el 490 aC.
* Tit Larci Flavus, cònsol el 501 aC i el 498 aC.
* Luci Lucreci Flavus Triciptí, cònsol el 393 aC.
* Gai Decimi Flavus, tribú militar el 209 aC.
* Gai Alfi Flavus, tribú de la plebs el 59 aC.
* Luci Ceseci Flavus, tribú de la plebs el 44 aC.
* Virgini Flavus, retòric romà del segle i dC.
* Alfi Flavus, retòric romà dels temps de Tiberi.
* Sulpici Flavus, company de l'emperador romà Claudi.
* Subri Flavus, militar romà que conspirà contra Neró.
# Operador genètic (algorisme genètic)

Un operador genètic és un procés utilitzat en els algorismes genètics per mantenir la diversitat genètica.
La variació genètica és necessària per al procés d'evolució. Els operadors genètics utilitzats en els algorismes genètics són anàlegs a aquells que ocorren en el món natural: la selecció equivalent a la supervivència del més apte en el món natural; el creuament (també anomenat recombinació) equivalent a la reproducció sexual o asexual i la mutació equivalent a la mutació biològica.

## Referències

* ↑ «Introduction to Genetic Algorithms». Arxivat de l'original el 2018-07-02. [Consulta: 27 setembre 2018].
# Polineuropatia desmielinitzant inflamatòria crònica

La polineuropatia desmielinitzant inflamatòria crònica (PDIC) és un trastorn inflamatori adquirit mediat per la immunitat del sistema nerviós perifèric, caracteritzat per una debilitat progressiva i una alteració de la funció sensorial a les cames i els braços. El trastorn de vegades s'anomena polineuropatia crònica recidivant (PCR) o poliradiculoneuropatia desmielinitzant inflamatòria crònica (perquè afecta les arrels nervioses). La PDIC està estretament relacionada amb la síndrome de Guillain-Barré i es considera la contrapart crònica d'aquesta malaltia aguda. Els seus símptomes també són similars a la molt rara neuropatia inflamatòria progressiva.

## Tipus

S'han informat de diverses variants. Especialment importants són:
* Una variant asimètrica de la PDIC es coneix com a síndrome de Lewis-Sumner.
* Una variant amb afectació del SNC anomenada desmielinització central i perifèrica combinades (DCPC).

## Referències

* ↑ «Chronic Inflammatory Demyelinating Polyneuropathy (CIDP) Information Page» (en anglès americà). ninds.nih.gov. [Consulta: 31 desembre 2020].
* ↑ Kissel JT «The treatment of chronic inflammatory demyelinating polyradiculoneuropathy». Seminars in Neurology, vol. 23, 2, 2003, pàg. 169–80. DOI: 10.1055/s-2003-41130. PMID: 12894382.
* ↑ «GBS (Guillain-Barré Syndrome) - CIDP Neuropathy» (en anglès americà). cidpneuropathysupport.com. [Consulta: 14 desembre 2017].
* ↑ «Lewis summer syndrome GUIDE».
* ↑ Jun-ichi Kira, Ryo Yamasaki, Hidenori Ogata, Anti-neurofascin autoantibody and demyelination, Neurochemistry international, Dec. 2018, doi: https://doi.org/10.1016/j.neuint.2018.12.011
# Noasca

Noasca (arpità Novaska) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 187 habitants. Està situat a la Vall d'Orco, una de les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Ceresole Reale, Chialamberto, Cogne, Groscavallo, Locana i Valsavarenche.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Piero Sergio Cucciatti | Llista cívica |
# Ca l'Ayats

Ca l'Ayats és una obra neoclàssica d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Ca l'Ayats és una casa senyorial situada al costat de la Capella de la Pietat que va ser feta pel mateix arquitecte de la capella.

## Descripció

És un edifici de planta quadrangular amb tres plantes i coberta a quatre aigües amb mènsules de fusta a la cornisa. A la planta baixa destaca un porxo amb cinc arcades de mig punt, sostentat per pilastres de pedra. Sota aquest hi ha la porta principal de fusta i també emmarcada amb pedra. Tota la paret d'aquesta planta presenta un revestiment aplacat de pedra. Les obertures estan protegides per reixes de ferro treballades. Per damunt d'aquest porxo hi ha una terrassa correguda que correspon al primer pis, amb barana senzilla de ferro forjat i tres obertures rectangulars emmarcades amb pedra. La del mig està flanquejada pel dibuix egrafiat de dos grans gerros amb flors. Cal destacar els tres frontons en relleu, que decoren la part superior de les obertures. El del centre té un petit escut motllurat al damunt amb l'any 1965. A l'últim pis les finestres són rectangulars amb motllura de pedra al centre. El parament d'aquesta façana destaca pel color rosat i l'esgrafiat en blanc de motius florals i geomètrics. Tan els angles com sota la cornisa es troben protegits per un aplacat de pedra.
El cos central s'amplia pels laterals i a la part esquerra hi ha altres dependències, com la piscina de la part posterior de la casa. Es troba envoltada per un jardí molt ben cuidat tot i ser enmig del nucli urbà. Antigament quedava isolada. L'interior fa anys es va reformar, ja que acull dos habitatges, l'entrada d'una de les quals és fa per l'ala afegida a la part esquerra de l'edifici.

## Història

La família Ayats és una de les famílies fundadores de la indústria carrossera de la vila.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca l'Ayats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Riu Congue

El riu Congue és un riu del sud-oest de la part continental de Guinea Equatorial. Forma part de l'estuari del Muni juntament amb el riu Mitimele, el riu Mitong, el riu Mandyani, el riu Utamboni i el riu Mven. El riu es transforma en riu Utamboni al llarg de la frontera amb Gabon.

## Referències

* ↑ Hughes, R. H.; Hughes, J. S.. A Directory of African Wetlands. IUCN, 1992, p. 501. ISBN 978-2-88032-949-5 [Consulta: 30 març 2012].
* ↑ Sundiata, I. K.. Equatorial Guinea: colonialism, state terror, and the search for stability. Westview Press, 1990, p. 6. ISBN 978-0-8133-0429-8 [Consulta: 30 març 2012].
# Poecilia sulphuraria

Poecilia sulphuraria és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Certificats de naixement a l'Antiga Roma

Els certificats de naixement per ciutadans romans van ser introduïts durant el regnat d'August (27 aC–14 dC). Fins al govern d'Alexandre Sever (222–235 dC), era obligatori que aquests documents estiguessin escrits en llatí, com a símbol de "romanitat" (Romanitas).
Actualment s'han conservat 21 documents que registren naixements de ciutadans romans. Un certificat de naixement model havia d'incloure la data de naixement.

## Referències

* ↑ J.N. Adams, "Romanitas and the Latin Language," Classical Quarterly 53.1 (2003), pp. 186–187.
* ↑ Parkin, Tim G. Old Age in the Roman World. Maryland: Johns Hopkins University Press, 2003. 178. ISBN 978-0-8018-8058-2
* ↑ Schulz, Fritz. “Roman Registers of Births and Birth Certificates. Part II.” The Journal of Roman Studies, Vol. 33, Parts 1 and 2. 1943. 57.