OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arquimbald I de Borbó

* No confondre amb Arquimbald de Borbó, fill de Arquimbald VII de Borbó
Arquimbald I de Borbó, anomenat "el Franc", (930 - 990) va ser senyor de Borbó de 950 fins a la seva mort. Era fill d'Aimó I, senyor de Borbó, i Aldesinda.
Al voltant del 954, va confirmar la donació del seu avi Aimar al 915 de totes les propietats familiars de Souvigny a l'Abadia de Cluny. Es mostrà llavors com un fidel protector dels monjos de Souvigny.
Arquimbald es va casar amb una dona anomenada Rotgardis i tingué diferents fills, i entre altres a Arquimbald II, el seu successor

## Bibliografia

* André Leguai, Histoire du Bourbonnais (« Que sais-je ? », n° 862), Paris, Presses universitaires de France, 1960.
* Anthony Stokvis, Manuel d'histoire, de généalogie et de chronologie de tous les États du globe, depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours, préf. H. F. Wijnman, éditions Brill Leyde 1889, réédition 1966, Volum II, cp II

## Referències

* Arquimbald I de Borbó a Foundation for Medieval Genealogy
# Mansfield (Texas)

Mansfield és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2006 tenia 41.564 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mansfield tenia 28.031 habitants, 8.881 habitatges, i 7.646 famílies. La densitat de població era de 296,7 habitants/km².
Dels 8.881 habitatges en un 50,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,5% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 13,9% no eren unitats familiars. En el 10,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 5,7% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,1 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 66.764$ i la renda mitjana per família de 71.700$. Els homes tenien una renda mitjana de 50.084$ mentre que les dones 30.796$. La renda per capita de la població era de 26.446$. Aproximadament el 2,7% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mansfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mansfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# La febre de Petrov

La febre de Petrov (originalment en rus, Петровы в гриппе; romanitzat com a Petrovi v grippe) és una pel·lícula de comèdia dramàtica de crim del 2021 escrita i dirigida per Kiril Serébrennikov, que es va basar en la novel·la d'Aleksei Sàlnikov Petrovi v grippe i vokrug nego. S'ha subtitulat al català.
El rodatge va començar l'octubre de 2019, va tenir lloc a Moscou i a Iekaterinburg i es va acabar el gener de 2020. El juny de 2021, la pel·lícula va ser seleccionada per competir per la Palma d'Or al Festival de Canes de 2021, on va guanyar el Premi Vulcan de fotografia.

## Sinopsi

Petrov és un mecànic d'automòbils al Iekaterinburg postsoviètic. Està separat de la seva dona, bibliotecària, i junts tenen un fill. Just abans de començar l'any nou, la seva família es posa malalta de grip. Llavors coneix un enganyador anomenat Ígor que pot barrejar el món dels vius i els morts. La família Petrov comença a patir al·lucinacions surrealistes i la línia entre la realitat i les al·lucinacions comença a desaparèixer.

## Repartiment

* Semion Serzin com a Serguei Petrov
* Txulpan Khamàtova com a Nurlinissa Petrova, la dona separada d'en Serguei Petrov
* Vladislav Semiletkov com el fill d'en Serguei Petrov
* Iuri Kolokólnikov com a veí d'en Serguei Petrov
* Ivan Dorn com a Serguei, amic d'en Serguei Petrov i aspirant a escriptor
* Iuri Boríssov com a Saixa, l'amic de la infància d'en Serguei Petrov
* Iúlia Peressild com a Marina, la snegúrotxka de la memòria d'infància d'en Serguei Petrov
* Aleksandr Ilín com a Viktor Mikhailovitx, germà de la Marina
Els papers acreditats addicionals van ser interpretats pel raper Husky, l'actor Timofei Tribúntsev i l'actriu Marina Klesxova.

## Referències

* 1 2 La febre de Petrov a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Petrov's Flu». Cineuropa. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «В Москве начались съемки фильма Кирилла Серебренникова "Петровы в гриппе"» (en russian). TASS.
* ↑ «Съемки фильма Кирилла Серебренникова "Петровы в гриппе" завершились» (en russian). TASS. [Consulta: 29 setembre 2021].
* ↑ «Sean Penn, Wes Anderson, Ildikó Enyedi Join 2021 Cannes Lineup». The Hollywood Reporter, 03-06-2021. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Cannes Film Festival 2021 Lineup: Sean Baker, Wes Anderson, and More Compete for Palme d'Or». IndieWire. [Consulta: 3 juny 2021].
# Francesc Homs

Francesc Homs és el nom dels següents personatges:
* Francesc Homs i Ferret (Barcelona, 1951), economista i polític català.
* Francesc Homs i Molist (Vic, 1969), polític català. Conseller de Presidència de la Generalitat de Catalunya de 2012 a 2015.
# Manduria

Manduria (grec Μανδόριος) és un municipi italià, situat a la regió de la Pulla i a la província de Tàrent. L'any 2006 tenia 31.708 habitants. Limita amb els municipis d'Avetrana, Maruggio, Erchie (BR), Francavilla Fontana (BR), Oria (BR), Porto Cesareo (LE) i Sava.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Francesco Saverio Massaro | Centreesquerra |
# Sorókino (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Sorókino».
Sorókino - Сорокино (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 582 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Clàssica de Sant Sebastià 1989

La Clàssica de Sant Sebastià 1989, 9a edició de la Clàssica de Sant Sebastià, és una cursa ciclista que es va disputar el 12 d'agost de 1989 sobre un recorregut de 244 km. La cursa formà part de la Copa del món de ciclisme.
Van prendre la sortida 182 corredors, dels quals 159 finalitzaren la cursa.
El vencedor final fou l'austríac Gerhard Zadrobilek, de l'equip 7 Eleven-Wamasch, que s'imposà en solitari a la meta de Sant Sebastià. Acabaren segon i tercer respectivament l'espanyol Francisco Antequera (BH) i el suís Tony Rominger (Chateau d'Ax).

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Gerhard Zadrobilek | 7 Eleven-Wamasch | 6h 24' 10" |
| 2 | Francisco Antequera | BH | + 2' 05" |
| 3 | Tony Rominger | Chateau d'Ax | m. t. |
| 4 | Charly Mottet | R.M.O. | + 2' 09" |
| 5 | Jesús Rodríguez Magro | Reynolds-Banesto | m. t. |
| 6 | Jean-Claude Leclercq | Helvetia-La Suisse | m. t. |
| 7 | Gert-Jan Theunisse | PDM-Ultima-Concorde | m. t. |
| 8 | Andrew Hampsten | 7 Eleven-Wamasch | m. t. |
| 9 | Juan Martínez Oliver | Lotus-Zahor | m. t. |
| 10 | Julián Gorospe Artabe | Reynolds-Banesto | m. t. |

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Resultats a cyclingbase.com Arxivat 2016-10-03 a Wayback Machine.
* Resultats a les-sports.info
# Arquimbald IV de Borbó

Arquimbald IV de Borbó, anomenat «el Fort» (1030 - 22 de setembre de 1095), va ser senyor de Borbó de 1078 fins a la seva mort. Era fill de Arquimbald III, senyor de Borbó, i Beletruda.
Va ser un personatge violent i ambiciós. Va envair les terres del Provost d'Evaux, va entrar en conflicte amb el comte de Nevers i fins i tot amb l'arquebisbe de Lió. Les relacions amb el Priorat de Souvigny, que s'havien distès a l'època del seu pare, es van tornar conflictives. Va ser un opositor als monjos de Souvigny que li retreien haver imposat pagaments a la ciutat i desafiar els drets del priorat. Arquimbald IV s'enfronta a l'abat Hug de Cluny, qui multiplicà les amonestacions i fins i tot l'amenaçà d'excomunicar-lo. Va caldre la intervenció del Papa Urbà II havia anat a Clarmont d'Alvèrnia per la predicació de la croada, per què Arquimbald IV acceptés negociar un acord. Va morir durant les converses el 22 de setembre de 1095.
Aquests conflictes no van impedir l'expansió de la senyoria de Borbó. Archambaud IV controlà entre altres Néris, Mazirat, Neuville, Ygrande, Cosne, Buxières a la regió Autun, i a la regió de Nevers, Le Veurdre, La Chapelle-aux-Chasses, Azy-le-Vif i Saint-Pierre-le-Moûtier. A Alvèrnia, Jenzat, Rochefort, Gannat, Bègues, Cusset, però aquests eren en la majoria dels casos enclavaments.
Arquimbald IV es va casar amb una dona anomenada Beliarda de la que va tenir diferents fills:
* Una filla, casada amb Ameil (Amelius) de Chambon
* Arquimbald V de Borbó, senyor de Borbó
* Pere de Blot
* Bernat
* Aimó II de Borbó, senyor de Borbó
* Ermengarda de Borbó, casada amb senyor de Folc IV, comte d'Anjou, i posteriorment amb Guillem de Jaligny
* Ebbo

## Bibliografia

* André Leguai, Histoire du Bourbonnais (« Que sais-je ? », n° 862), Paris, Presses universitaires de France, 1960.
* Anthony Stokvis, Manuel d'histoire, de généalogie et de chronologie de tous les États du globe, depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours, préf. H. F. Wijnman, éditions Brill Leyde 1889, réédition 1966, Volum II, cp II

## Referències

* Arquimbald IV de Borbó a Foundation for Medieval Genealogy
# Mantidactylus pseudoasper

Mantidactylus pseudoasper és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Es troba als boscos humits tropicals o subtropicals, rius i boscos força degradats.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus pseudoasper. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Gredos

«Gredos» té aquests significats:
* Serra de Gredos, una serra de la península Ibèrica pertanyent al Sistema Central.
* Navarredonda de Gredos, un municipi de la província d'Àvila a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
* San Juan de Gredos, un municipi de la província d'Àvila a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
* SEAT Gredos, un automòbil de turisme del segment C construït pel fabricant espanyol SEAT.
* Editorial Gredos
# De-Kastri

De-Kastri - Де-Кастри (rus) és un possiólok del krai de Khabàrovsk, a l'Extrem Orient de Rússia. El 2021 tenia 3.086 habitants.
# Malhivern / Bòbila d'en Font

El jaciment arqueològic de Malhivern/Bòbila de Sant Font és un jaciment situat al terme municipal de La Garriga, a la comarca del Vallès Oriental. Es tracta d'un jaciment propi del Paleolític Superior. També presenta una ocupació durant l'època de la República Romana.

## Situació geogràfica

El jaciment de Malhivern/Bòbila de Sant Font es troba al sud-est de l'entramat urbà de la Garriga, més concretament a la ribera dreta del torrent de Malhivern, entre les cases de Can Figueres i Cal Francisquet.
Coordenades UTM: X: 441345.58 Y: 4614284.93. Altitud: 260 m

## Història de les primeres intervencions arqueològiques

Es van dur a terme unes prospeccions l'any 2008, que formaven part d'un projecte d'investigació de l'ICAC dirigit per Marta Flórez Santasusana.

## Troballes

En aquest cas, la informació que més importància (donat el volum de les troballes) va prendre va ser la del període Republicà Romà. Així doncs, del moment en la cronologia del Paleolític Superior, se'n sap ben poc: es tracta d'un jaciment sense estructures aparents i de superfície encara ara, desconeguda.
No s'ha pogut trobar res que asseguri la bona datació del jaciment que va fer en el seu moment Josep Estrada, a partir del descobriment d'un estri de sílex (un gratador) que, segons ell, pertany a l'horitzó Aurinyacià.

## Referències

* 1 2 3 4 eGIPCI. https://egipci.cultura.gencat.cat (accés: 07/06/2015).
* ↑ ESTRADA, J.: Repertori de peces i jaciments de la Garriga. 1990. Notes inèdites.

## Bibliografia

* ESTRADA, J.: Repertori de peces i jaciments de la Garriga. 1990. Notes inèdites.
* Inventari del Patrimoni Arqueològic Municipal de la Garriga. Granollers: Museu de Granollers. Àrea d'Arqueologia, 1990.
* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya https://egipci.cultura.gencat.cat

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de Catalunya
* Aurinyacià
* Paleolític
* La Garriga
* Llista de monuments de la Garriga
* Indústria lítica

## Enllaços externs

* Mapa del patrimoni cultural de La Garriga Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Puig de Pradets

El Puig de Pradets és una muntanya de 1.176 metres que es troba entre els municipis d'Espolla (Alt Empordà) i Sureda (Rosselló).

## Referències

* ↑ «puig de Pradets». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Puigjaner, Josep-Maria. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2003, p. 50. ISBN 978-84-393-6189-3.
# Sant Julià de Besalú

Sant Julià de Besalú és una església del municipi de Besalú (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta singular construcció, de la qual només ens ha arribat la façana, de les darreries del segle xii, fou l'església de l'antic hospital de la vila. Hi destaca sobretot una magnífica portalada, profusament decorada, probablement contemporània i obrada pels mateixos mestres que construïren els absis de Santa Maria. La formen sis arcs en degradació, el segon i el cinquè sostinguts per columnes circulars. El timpà és llis i la llinda s'aguanta per mitjà de dues carteles decorades. A la part més alta s'hi aixecava un campanar d'espadanya que ha estat eliminat en una restauració, igual que la resta dels afegits.

## Història

La documentació relativa a l'església de Sant Julià és gairebé inexistent. Segons el pare Séquestra, fou fundat pels comtes de Besalú i els monjos del Cenobi veí en tenien la jurisdicció exclusiva. Encara que no s'esmenten els comtes que el fundaren ni l'època en què ho van fer, es creu que va ser el mateix fundador del monestir de Sant Pere, el comte-bisbe Miró, el que l'edificà per tal de destinar-lo a centre d'acolliment dels pobres de la vila. Se sap que els jurats i el consell de la vila crearen el càrrec de monjo hospitaler l'any 1336, que passà a ocupar Bernat de Puig de Fornells. Segons Cèsar August Torras, a principis del segle actual estava separat del culte i dividit en dos pisos.

## Referències

* 1 2 «Sant Julià de Besalú». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2014].
# Clàssica de Sant Sebastià 1994

La Clàssica de Sant Sebastià 1994, 14a edició de la Clàssica de Sant Sebastià, és una cursa ciclista que es va disputar el 6 d'agost de 1994 sobre un recorregut de 238 km. La cursa formà part de la Copa del món de ciclisme.
Van prendre la sortida 181 corredors, dels quals 123 finalitzaren la cursa.
El vencedor final fou el francès Armand de las Cuevas, de l'equip (Castorama), que s'imposà en solitari a l'estatunidenc Lance Armstrong (Motorola) i l'italià Stefano della Santa (Mapei-Clas) que finalitzaren segon i tercer respectivament.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Armand de las Cuevas | Castorama | 5h 24' 44" |
| 2 | Lance Armstrong | Motorola | + 1' 56" |
| 3 | Stefano Della Santa | Mapei-Clas | + 1' 57" |
| 4 | Volodymyr Pulnikov | Carrera-Tassoni | + 2' 03" |
| 5 | Andrei Txmil | Lotto-Caloi | + 2' 09" |
| 6 | Gianluca Bortolami | Mapei-Clas | m. t. |
| 7 | Pello Ruiz Cabestany | Euskadi-Petronor | m. t. |
| 8 | José Ramón Uriarte | Banesto | m. t. |
| 9 | Àngel Edo | Kelme-Avianca-Gios | m. t. |
| 10 | Gianni Bugno | Polti-Vaporetto | m. t. |

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Resultats a cyclingbase.com Arxivat 2010-05-16 a Wayback Machine.
* Resultats a les-sports.info
# Arquimbald de Borbó

* No confondre amb Arquimbald I de Borbó, primer senyor de Borbó
Arquimbald de Borbó (1140 - 1167/69) era fill d'Arquimbald VII senyor de Borbó, i d'Agnès de Savoia.
Es va casar amb Alícia de Borgonya, filla d'Eudes II, duc de Borgonya i Maria de Blois. Van tenir una filla:
Va morir el cap al 1169, abans que el seu pare, per la qual cosa no el va poder succeir al capdavant de la senyoria de Borbó que va anar a parar a la seva única filla.

## Referències

* Arquimbald de Borbó a Foundation for Medieval Genealogy

## Bibliografia

* Chronicon Cluniacense, RHGF XII, p. 315.
* Gaufredi Prioris Vosiensis, Pars Altera Chronici Lemovicensis XXI, RHGF XVIII, p. 219.
# Mantidactylus sarotra

Mantidactylus sarotra és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus sarotra. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Lanarkita

La lanarkita és un mineral de plom, oxigen i sofre, químicament és una sal doble, un oxisulfat de plom, de fórmula Pb₂O(SO₄), de colors pàl·lids (gris, verd i groc) o incolora, una duresa de 2-2,5, i una densitat de 6,92-7,08 g/cm³, cristal·litza en el sistema monoclínic. El seu nom fa referència al lloc on fou descoberta, la mina Susanna, al comtat de Lanark, Escòcia.

## Referències

* ↑ «Lanarkite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 4 abril 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Lanarkite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 4 abril 2012].
# Francesco Coco

Francesco Coco (nascut el 8 de gener de 1977 a Paternò) és un exfutbolista italià que ocupava la posició de lateral esquerre.

## Referències

* ↑ O'Neill, Benedict. «What happened to Francesco Coco, once Clarence Seedorf’s equal?» (en anglès), 19-10-2018. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ Soccer, World. «Francesco Coco: a case of what might have been» (en anglès), 13-05-2012. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «Che fine ha fatto? Coco, quando per un calciatore il pallone diventa secondario» (en italià), 15-04-2016. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «Francesco goes to Hollywood» (en anglès). Channel4, 07-09-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-12. [Consulta: 11 febrer 2024].
# Pearl

«Pearl» té aquests significats:
* Gen pearl, gen que provoca pelatges diluïts
* Índex de Pearl, índex estadístic per a mesurar l'eficàcia de mètodes anticonceptius en estudis clínics
* Toponímia:
** Pearl (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Pearl (Mississipi), població dels Estats Units a l'estat de Mississipi
** Pearl i Hermes, atol de les illes de Sotavent de Hawaii
** Pearl City, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii
** Pearl City (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
# Aprica

Aprica (l'Abrìga, l'Avrìga o la Vrìga en valtelinès) és un municipi italià, dins de la província de Sondrio, que limita amb els municipis de Teglio i Villa di Tirano a la mateixa província, i de Corteno Golgi a la de Brescia.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi de Aprica :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Persones il·lustres

* Alex Bellini
* Carlo Carrà
* Camillo Golgi
* Giovanni Battista Enrico Antonio Maria Montini
* Mario Negri scultore
* Emilio Quadrio
* Mario Tessuto

## Galeria

* Vista del massiccio Aviolo-Baitone (Gruppo Adamello) dall'ampia sella di Aprica.
* La parte bassa del paese.
* Scorcio.

## Referències

* ↑ AA. VV.. UTET. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani (en italià), 2006, p. 39.
* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Aprica» (en italià).
# Otto Kauba

Otto Kauba (1908-1962) va ser un enginyer austríac que va dissenyar avions en el període durant i després de la Segona Guerra Mundial i també va dissenyar motos scooters en la postguerra.

## Biografia

Otto Kauba va néixer a Viena l'11 de setembre de 1908.
A l'esclat de la Segona Guerra Mundial, Kabua venia cotxes de luxe i tenia amistat amb el Reichsmarschall Hermann Göring, cap de la Luftwaffe.
Va desenvolupar una idea nova per a una bomba volant i va utilitzar la seva amistat personal amb Göring per obtenir una col·laboració conjunta amb Škoda per desenvolupar les seves idees. Així va establir Škoda-Kauba Flugzeugbau a Praga, Txecoslovàquia el 1942.
Tot i que el projecte de bombes volants va fracassar, Kauba va continuar produint diversos avions innovadors i la companyia va construir diversos prototips, inclòs l'SK SL6 per provar el sistema de control del Blohm & Voss P 208. El caça-entrenador SK 257 incorporava una nova disposició de l'estructura alar amb tubs d'acer que augmentava el blindatge del dipòsit de combustible. Va entrar en producció limitada abans de ser cancel·lada. Una posterior col·laboració amb Eugen Sänger va produir el disseny P14 per a un caça impulsat per un estatoreactor. La companyia va deixar de existir quan Praga va ser alliberada al final de la guerra el 1945. Després de la guerra, Kauba va tornar a la seva Àustria natal.
A partir del 1949 va dissenyar una nova gamma de motos scooters i ciclomotors per a Lohner. La gamma de scooter incloïa models populars com els Sissy, L125 i L98, però les vendes van acabar disminuint a causa de la creixent popularitat de l'automòbil.
Kauba va tornar al disseny aeronàutic. Va dissenyar l'avió lleuger OFW OK-15 de dos places per a la Österreichische Flugzeugwerke GmbH (OFW) a Wiener Neustadt. El 1956 es va convertir en el primer avió dissenyat i construït a Àustria en vint anys.
Va morir a Viena el 8 de març de 1962.

## Referències

* 1 2 3 Saffek, Otta; Plocek, Pierre «Les Étranges Créations d'Otto Kauba». Le Fana de l'Aviation, 272, 01-07-1992, pàg. 14–22.
* 1 2 Titz, Zdenek; Zazvonil, Jaroslav «Kauba's Dwarfs» (en anglès). Flying Review International, 01-11-1965, pàg. 169–172.
* ↑ Santner, Rudolf, 1944-. Österreichische Motorräder und Beiwagen : 1918-1960. 1. Aufl. Graz: Weishaupt Verlag, 1994. ISBN 3-7059-0010-2.
* ↑ Gunston, Bill.. World encyclopedia of aircraft manufacturers : from the pioneers to the present day. 2a edició. Stroud, Gloucestershire: Sutton Pub, 2005. ISBN 0-7509-3981-8.
# Głogów

Głogów (Glogau en alemany) és una ciutat polonesa del voivodat de Baixa Silèsia. El 2019 la població s'estimava en 67.317 habitants. Es troba a la vora del riu Oder (polonès: Odra). És la seu administrativa del districte (powiat) de Głogów.
Entre 1975 i 1998 formava part de l'anterior voivodat de Legnica.

## Persones il·lustres

* Enric el Barbut (1170-1238), duc de Wrocław
* Andreas Gryphius (1616-1664), escriptor
* Arnold Zweig (1887-1968), escriptor

## Referències

* ↑ «Population. Size and structure and vital statistics in Poland by territorial divison in 2019. As of 30th June». Arxivat de l'original el 2021-04-19. [Consulta: 15 març 2020].