OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fuller

«Fuller» té aquests significats:
* Edifici Fuller o edifici Flatiron, gratacel a Manhattan, a la ciutat de Nova York
* Fuller Micro Systems, empresa a Liverpool, Anglaterra, especialitzada en la fabricació i venda de complements per microordinadors Sinclair en l'inici dels anys 1980
* Biografies:
** Drew Fuller (1980), actor estatunidenc
** Florence Fuller (1867 - 1946), artista australiana nascuda a Àfrica del Sud
** Samuel Fuller, director de cinema i guionista estatunidenc
** Buckminster Fuller, "Bucky", (Milton, Massachusetts, 1895 - Los Angeles, 1983), dissenyador, arquitecte, inventor i escriptor estatunidenc
** J. F. C. Fuller
# Verily

Verily Life Sciences, també coneguda com a Verily (anteriorment Google Life Sciences), és l'organització de recerca d'Alphabet Inc. dedicada a l'estudi de les ciències de la vida. L'organització anteriorment era una divisió de Google X, fins al 10 d'agost del 2015, quan Sergey Brin va anunciar que l'organització es convertiria en una filial independent d'Alphabet Inc. Aquest procés de reestructuració es va completar el 2 d'octubre del 2015. El 7 de desembre del 2015, Google Life Sciences va passar a anomenar-se Verily.

## Investigadors

A partir del juliol del 2014, entre els membres de l'equip d'investigació hi havia l’Andrew Conrad, fundador de l'Institut Nacional de Genètica de LabCorp, Vik Bajaj, expert en ressonància magnètica nuclear, Marija Pavlovic, que estudia l'efecte de la radiació sobre l’ADN, Alberto Vitari, biòleg del càncer, Brian Otis, que va treballar a la lent de contacte sensible a la glucosa de Google Venture, i Mark DePristo, que va treballar al Genome Analysis Toolkit (GATK) a l'Institut Broad. El doctor Thomas R. Insel va anunciar el 15 de setembre del 2015 que renunciava a la direcció de l’Institut Nacional de Salut Mental (NIMH) per unir-se a aquesta divisió.

## Adquisicions i finançament

El 9 de setembre del 2014, la divisió va adquirir el laboratori Lift, els fabricants de Liftware. Verily Life Sciences el gener del 2019 va recaptar mil milions de dòlars en finançament. L’Andy Conrad va continuar sent CEO(director general). A finals del 2019, Verily va vendre la seva participació en una empresa conjunta de cirurgia assistida per robots Verb Surgical al soci de desenvolupament Johnson & Johnson per una suma no revelada. A l’agost de 2020, Verily va anunciar que entrava al mercat assegurador amb el llançament de Coefficient Insurance Company. La nova filial comptarà amb el suport de la unitat d’assegurances comercials de Swiss Re Group.

## Projectes

Desenvolupar solucions integrals que combinin dispositius, programari, medicina i atenció professional per permetre una gestió de malalties senzilla i intel·ligent per a persones amb diabetis, en col·laboració amb Sanofi.
Una cullera per a persones amb tremolors.
L’Study Baseline, un projecte per recollir informació de dispositius genètics, moleculars i portables de suficients persones per crear una imatge del que hauria de ser una persona saludable.
Una polsera de seguiment de la salut.
Una plataforma de nanopartícules per detectar malalties que funcionen amb la polsera, un projecte anomenat Tricorder.
Avenços en robòtica quirúrgica, en col·laboració amb Johnson & Johnson.
Desenvolupament i comercialització de medicaments bioelectrònics, en col·laboració amb GlaxoSmithKline
Desenvolupament de monitors de glucosa contínua (CGM) miniaturitzats en col·laboració amb Dexcom
Lents de contacte que permeten a les persones amb diabetis comprovar contínuament els seus nivells de glucosa mitjançant un mètode no intrusiu. El 16 de novembre del 2018, Verily va anunciar que deixaria aquest projecte.
Sabates intel·ligents per al seguiment de la salut i la detecció de caigudes
# Jane Badler

Jane Badler (Brooklyn, Nova York, 31 de desembre de 1953) és una actriu estatunidenca principalment coneguda pel seu paper de líder alienígena Diana a la sèrie dels anys vuitanta V, Invasió extraterrestre.
Va estudiar al Central High School a Manchester (Nou Hampshire) i va competir el 1973 pel títol de Miss Amèrica. Va ser molt coneguda per la interpretació d'aquest paper de Diana, la líder extraterrestre a la sèrie de 1983 a la NBC, V, Invasió extraterrestre i la seva seqüela de 1984, V: La Batalla Final. També va aparèixer a la versió de V el 2011, novament com una alienígena anomenada Diana, mare de la líder extraterrestre Anna.
També és coneguda per encarnar l'agent Shannon Redd a la sèrie Mission: Impossible, de finals dels anys vuitanta.
En els últims anys, Badler també s'ha convertit en una cantant establerta a club musical a Austràlia, on ara viu, i ha publicat tres àlbums.

## Referències

* ↑ Franich, Darren. «'V': Jane Badler stole the show!» (en anglès). Explore Enterteinment, 12-01-2011. [Consulta: 2 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Jane Badler a MySpace
# Mènal

* Per a altres significats, vegeu «Mènal (ciutat)».
Mènal (en grec antic Μαίναλος), d'acord amb la mitologia grega, va ser un heroi grec, fill de Licàon.
Suggerí al seu pare de comprovar l'omnisciència de Zeus oferint-li carn humana en un àpat. Va ser fulminat amb un llamp, pel déu, que se n'adonà.
Donà nom a una muntanya de l'Arcàdia, la serra de Mènal, i a la vila de Mènal.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 147. ISBN 8429741461.
# Laguatan

Els laguatan eren una confederació tribal amaziga que vivia a la zona de la Cirenaica en època tardoromana. En general la historiografia moderna els considera una tribu nòmada saltejadora, però hi ha autors que els consideren un grup de saltejadors sedentari.
Apareixen per primera vegada a la fi del segle iii, quan els primers grups van començar a migrar cap a l'oest partint del desert de Líbia. Sota el nom d'Austuriani (que probablement és era el nom de la subtribu dominant) es registren com a saltejadors de la Cirenaica i Tripolitània al segle iv, i entorn del 520, sota el lideratge de Cabaó, van aconseguir una important victòria sobre els vàndals, dels quals n'obtingueren independència efectiva. El 540 van tenir un paper important en les guerres tribals contra els romans d'Orient, fins que finalment foren derrotats per Joan Troglita. Procopi de Cesarea (Guerra Vandàlica II.21.2 & II.28.47) els anomena leuates (llatí: Leuathae, grec: Λευάθαι), mentre que Corip els anomena ilaguas i laguantan. Segons Corip encara eren pagans, i adoraven Gurzil, a qui identificaven com a fill Amun i d'una vaca (Iohannis II.109–110).
Durant l'edat mitjana islàmica, Ibn Khaldun esmenta un grup tribal conegut amb el nom de Lawata o Louata, el qual s'estenia dels oasis del desert occidental d'Egipte fins a la Cirenaica, Tripolitània al sud i centre de Tunísia i l'est d'Algèria. Sens dubte es tracta del mateix poble.

## Referències

* ↑ Wickham, Chris. Framing the Early Middle Ages. London: Oxford University Press, 2007, p. 333. ISBN 0-19-921296-1.
* ↑ Sjöström, Isabella. Tripolitania in Transition, 1993, p. 27. ISBN 1-85628-707-6.
* ↑ Mattingly, 1983, p. 96.
* 1 2 Desagnes, 1960, p. 101.
* ↑ Mattingly, 1983, p. 97-98.
* 1 2 Desagnes, 1960, p. 102.
* ↑ Mattingly, 1983, p. 98-99.
* ↑ Mattingly, 1983, p. 99-100.

## Bibliografia

* Desagnes, Jehan. Catalogue des tribus africaines de l'antiquité classique à l'ouest du Nil. Dakar: Université de Dakar, 1960 [Consulta: 12 desembre 2020].
* Mattingly, D. J. «The Laguatan: A Libyan Tribal Confederation in the Late Roman Empire». Libyan Studies: Annual report of the Society for Libyan Studies, 14, 1983, pàg. 96-108.
# Les Sœurs ennemies

Les Sœurs ennemies és una pel·lícula francesa dirigida per Germaine Dulac el 1915, estrenada el 27 de febrer de 1917. Fou produïda per Productions Délia

## Argument

La Jeannine i la Lucile són dues germanes. La gran, Lucile, va tenir cura del seu petit durant molt de temps. Quan troba la felicitat casant-se amb Maxime, un advocat, la gelosia comença a rosegar-li l'ànima i posa en tal perill la casa de la seva germana i l'honor del seu cunyat que aquest pensa suïcidar-se. Penedida, abandona la seva casa després de retornar el document, l'absència del qual gairebé va provocar la ruïna de Maxime.

## Repartiment

* Suzanne Desprès : Lucille Aubry
* Mag Véry : Jeannine Aubry
* Jacques Grétillat : Maxime Demarle
* Renée Bartout
* Laurette Caïra

## Referències

* ↑ Irène Hillel-Erlanger. Voyages en kaléidoscope (en francès), 1919, p. 183. ISBN 978-2-911188-00-8 [Consulta: 28 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Les Sœurs ennemies al web Ciné-Ressources (Cinemateca francesa)
* (anglès) Les Sœurs ennemies a Silent Era
* Les Sœurs ennemies Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine. a la Fondation Jérôme Seydoux-Pathé
# Les Tallades

Les Tallades és un indret del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de la Pobleta de Bellveí, al Pallars Jussà.
Està situat a ponent de la Pobleta de Bellveí, a la dreta del Flamisell, al vessant de la muntanya on es troben les Bordes d'Estavill i, més amunt, el mateix poble d'Estavill.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Labico

Labico és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 35 km al sud-est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 6.469 habitants.
Limita amb els municipis de Palestrina i Valmontone.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 16 abril 2019].

## Enllaços externs

* Labico - Lloc web oficial (italià)
# Labid Khalifa

Labid Khalifa (Marroc, 1 de gener de 1955) és un exfutbolista marroquí de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció del Marroc amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, destacà a KAC Kenitra.

## Referències

* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-12-08. [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ «1986 FIFA World Cup Mexico». Arxivat de l'original el 2014-10-08. [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ Perfil a transfermarkt.it
* ↑ Labid Khalifa a National-Football-Teams.com (anglès)
# Labidochromis

Labidochromis és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

És endèmic del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Taxonomia

* Labidochromis caeruleus (Fryer, 1956)
* Labidochromis chisumulae (Lewis, 1982)
* Labidochromis flavigulis (Lewis, 1982)
* Labidochromis freibergi (Johnson, 1974)
* Labidochromis gigas (Lewis, 1982)
* Labidochromis heterodon (Lewis, 1982)
* Labidochromis ianthinus (Lewis, 1982)
* Labidochromis lividus (Lewis, 1982)
* Labidochromis maculicauda (Lewis, 1982)
* Labidochromis mathotho (Burgess & Axelrod, 1976)
* Labidochromis mbenjii (Lewis, 1982)
* Labidochromis mylodon (Lewis, 1982)
* Labidochromis pallidus (Lewis, 1982)
* Labidochromis shiranus (Lewis, 1982)
* Labidochromis strigatus (Lewis, 1982)
* Labidochromis textilis (Oliver, 1975)
* Labidochromis vellicans (Trewavas, 1935)
* Labidochromis zebroides (Lewis, 1982)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lewis, D.S.C. 1982: A revision of the genus Labidochromis (Teleostei: Cichlidae) from Lake Malawi. Zoological Journal of the Linnean Society, 75(3): 189-265.
* Maréchal, C. 1991. Labidochromis. p. 210-217. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.-P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E. 1935: A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Annals and Magazine of Natural History (Series 10), 16(91): 65-118.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mussol esparverenc

El mussol esparverenc (Surnia ulula) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae) i únic membre del gènere Surnia. Es troba al nord d'Euràsia i Amèrica del Nord. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
És un actiu caçador diürn, i sol sotjar les preses inclinat endavant des d'alguna branca amb visibilitat.

## Descripció

El mussol esparverenc té les ales llargues i punxegudes, cua llarga i cap aplatat, s'assembla a un astor o un falcó.

## Comportament

Té un vol estable i directe, amb ràfegues curtes d'aleteigs que s'alternen amb planatges i mostres ràpides d'agilitat quan captura ocells petits al vol. Sol caçar des d'alguna branca, però de vegades patrulla lentament a l'aire, observa i després s'abalança sobre les preses.

## Alimentació

S'alimenta sobretot talps, encara que també caça mamífers majors. Captura ocells, sobretot a l'hivern quan escasseja un altre aliment, de vegades al vol.

## Referències

* ↑ «Mussol esparverenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4 febrer 2023 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 251. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Northern Hawk-owl. Surnia ulula» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 29 gener 2023].
# Mussol negrós

El mussol negrós (Asio stygius) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita boscos de moltes àrees de la zona Neotropical, a Mèxic, Guatemala, Belize, Nicaragua, Cuba, l'illa de la Juventud, l'Hispaniola, la Gonâve, Colòmbia, l'Equador, oest i sud-oest del Brasil, nord-est de Bolívia, el Paraguai i nord de l'Argentina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mussol negrós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 259. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Stygian Owl. Asio stygius» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Litoria revelata

Litoria revelata és una espècie de granota que viu a l'est d'Austràlia.

## Referències

* Hero, J.-M., Meyer, E. & Clarke, J. 2004. Litoria revelata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 29 d'abril del 2008.
# Llei de de Vaucouleurs

La llei de De Vaucouleurs (també anomenat el perfil de de Vaucouleurs) descriu com la brillantor de la superfície $I$ d'una galàxia el·líptica varia en funció de la distància aparent $R$ des del centre:
    $\ln I(R)=\ln I_{0}-kR^{1/4}.$
Mitjançant la definició de R$_e$ com el radi de la Isolínia que conté la meitat de la lluminositat (és a dir, el radi del disc interior contribuint la meitat de la brillantor de la galàxia), la llei de de Vaucouleurs pot escriure:
    $\ln I(R)=\ln I_{e}+7.669\left[1-\left({\frac {R}{R_{e}}}\right)^{1/4}\right]$
o
    $I(R)=I_{e}e^{-7.669\left[({\frac {R}{R_{e}}})^{1/4}-1\right]}$
on I$_e$ és la brillantor de la superfície en R$_e$. Això es pot confirmar observant
    $\int _{0}^{R_{e}}I(R)rdr={\frac {1}{2}}\int _{0}^{\infty }I(R)rdr.$
la llei de de Vaucouleurs és un cas especial de la llei de Sérsic, amb l'índex de Sérsic n = 4. Una sèrie de lleis de densitat que aproximadament duplica el dret de de Vaucouleurs després de la projecció sobre el pla del cel inclou el model de Jaffe i el model de Dehnen.

## Referències

* ↑ Recherches sur les Nebuleuses Extragalactiques

## Enllaços externs

* Eric Weisstein's World of Astronomy entry
# Noards

Noards és un municipi francès situat al departament de l'Eure i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 65 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Noards era de 65 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 35 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família i 7 eren segones residències. Tots els 35 habitatges eren cases. Dels 28 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Noards el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 30 eren actives i 11 eren inactives. De les 30 persones actives 28 estaven ocupades (17 homes i 11 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 11 persones inactives 4 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Noards hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Noards a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Noards a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Les Pegueres

Les Pegueres és un indret del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins del seu terme primigeni, al Pallars Jussà.
Està situat a l'extrem oest del terme municipal, a prop d'on es troba amb els termes municipals de Sarroca de Bellera i Senterada. És en el vessant septentrional de la muntanya de Santa Bàrbara i del Serrat de l'Aire,

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Notícies Nou

Notícies Nou (Nt9) va ser un informatiu de televisió, noticiari principal de Televisió Valenciana que s'emetia des del 20 de setembre de 1989 a Canal Nou, tot i que posteriorment també s'emeté pel Canal Nou 24.
El Notícies Nou comptà amb tres edicions diàries: el matinal "Nt9 Bon Dia" amb una duració de 90 minuts, l'edició migdia i nocturna, ambdues amb 60 minuts de duració. Els caps de setmana no s'emetia l'edició matinal. Els diversos presentadors són:

## Nt9 Primera edició

* Maribel Vilaplana
* Joan Espinosa
* Fermín Rodríguez (esports)

## Nt9 Segona edició

* Victòria Maso
* Mireia Llinares

## Nt9 Cap de setmana

* Vicent Juan
* Eva Altaver Egea
* Susana Remohí (esports)

## Antics presentadors

N'han estat presentadors periodistes com Xelo Miralles, Rosa Brines, Salvador Caudeli, Llorenç Abril, Maria Josep Poquet, Pilar Algarra, Paloma Insa, Inma Aguilar, Alfons Pérez, Clara Castelló, Lluis Motes, Amalia Sebastian, Empar Recatalá, Frederic Ferri, Carolina Bueno, Susanna Lliberós o Albert Alonso.

## Història

Notícies Nou naix juntament amb la cadena, sent el primer programa que es va emetre. Inicialment comptava amb 32 periodistes, delegacions a Alacant, Castelló, Brussel·les i Madrid, i 14 corresponsals per a cobrir les notícies d'àmbit comarcal. Tenien intercanvi d'imatges amb les altres cadenes de la FORTA i accés al fons de les agències Visnews, WTN i APTV.
Es va buscar un model semblant al de TVE, si bé en comptes d'un presentador-periodista, Notícies Nou va optar per utilitzar com a presentadors a bons comunicadors, amb bona presència i dicció. Les primeres crítiques van considerar que Notícies Nou era la millor producció de Canal 9 en els seus inicis, i que l'elecció de presentadors en comptes de periodistes garantia certa qualitat formal, deixant per als periodistes la tasca d'elecció de notícies, evitant així conflictes amb el Consell d'Administració, format per polítics. Entre les crítiques, El Temps va jutjar com una falta d'ambició situar l'informatiu de Canal 9 després del de TVE 1 i TV3, tot i que esta franja horària va contribuir a la seua consolidació, en mantenir les altes audiències del programa que s'emetia abans, El Show de Joan Monleon.

## Referències

* 1 2 3 4 Ánchel Cubells, 2002, p. 165.
* ↑ Ánchel Cubells, 2002, p. 165-166.
* 1 2 Ánchel Cubells, 2002, p. 166.

## Bibliografia

* Ánchel Cubells, José Maria. Canal 9: historia de una programación. Madrid: Universitat Complutense, 2002, p. 405. ISBN 84-669-2168-0. Arxivat 2015-10-04 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Primera capçalera de Notícies 9. Vídeo de YouTube