OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edward Kremers

Edward Kremers (Milwaukee, 23 de febrer del 1865 - 9 de juliol del 1941) fou un farmacòleg estatunidenc d'ascendència alemanya. El 1886 es graduà en Farmàcia per la Universitat de Wisconsin i el 1888 obtingué el seu batxillerat universitari en ciències per la mateixa universitat, on fou alumne de Frederick Belding Power. Entre el 1888 i el 1890 s'estigué a Alemanya, on es doctorà per la Universitat de Göttingen amb una tesi sobre la isomeria en els terpens. En tornar als Estats Units, esdevingué professor de la Universitat de Wisconsin, càrrec que compaginaria amb una intensa activitat de recerca, l'edició de revistes científiques i la participació en entitats del gremi (com ara l'Associació Farmacèutica Americana) tot al llarg de la seva carrera.
És considerat un reformador de l'educació en farmacologia. El 1892 introduí grans canvis en la manera com s'ensenyava aquesta matèria, incloent-hi la transició a una carrera de quatre anys. Al principi, les seves idees toparen amb l'oposició frontal de l'Associació Farmacèutica Americana i de l'Associació Farmacèutica de Wisconsin, entre d'altres. Tanmateix, a despit de la seva joventut, en els anys següents vencé aquesta resistència i les seves propostes acabaren imposant-se.
Entre altres reconeixements, fou guardonat dues vegades (1887 i 1900) amb el Premi Ebert. Des del 1962 es concedeix el Premi Edward Kremers, establert un any abans per l'Institut Americà d'Història de la Farmàcia. És atorgat al(s) autor(s) d'un llibre o una sèrie d'articles sobre història de la farmàcia i els fàrmacs que destaqui per la seva qualitat i el seu rigor acadèmic.
Quan tenia 27 anys, es casà amb Laura Haase, amb qui tindria dos fills i dues filles.

## Referències

* ↑ Urdang, 1941, p. 293.
* 1 2 3 Worthen, 2005, p. 517.
* ↑ Urdang, 1941, p. 293 i 294.
* ↑ Bond, G. «The 1892 Controversy That Transformed Pharmacy Education» (en anglès). Universitat de Wisconsin-Madison, 1 juny 2018. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ Urdang, 1941, p. 294.
* ↑ «Edward Kremers Award» (en anglès). Institut Americà d'Història de la Farmàcia, 2024. [Consulta: 18 abril 2024].

## Bibliografia

* Urdang, G. «Dr. Edward Kremers» (en anglès). Science, 94, 1941, pàg. 293 i 294. DOI: 10.1126/science.94.2439.293.
* Worthen, D. B. «Edward Kremers (1865–1941): Pharmaceutical Education Reformer» (en anglès). Journal of the American Pharmacists Association, 45, 4, 2005, pàg. 517-520. DOI: 10.1331/1544345054475450.
# Rody Aragón

Rodolfo Aragón Sac, conegut com a Rody Aragón (l'Havana, 16 de desembre de 1958), és un pallasso, humorista i presentador de TV espanyol.

## Els pallassos de la tele

Fill menor del famós pallasso Fofó, nebot de Miliki i Gaby i germà de Fofito, va debutar davant una càmera el 1968, en un programa de la televisió veneçolana acompanyant a la seva família.
Quan el clan familiar al complet es trasllada a Espanya, Rody Aragón s'instal·la a Madrid i durant anys és testimoni de l'èxit del programa dels pallassos de la tele.
La sortida del grup del seu cosí germà Miliki el 1981, li dona l'oportunitat d'integrar-se en la qual seria l'última etapa de El gran circo de TVE, que es va dir El loco mundo de los payasos (1982). Rody adopta la imatge del seu avi Emig (que integrava el trio Pompoff, Thedy i Emig): disfressa de negret del Carib amb betum en la cara i grans i exagerats llavis color vermell.

## Fofito i Rody

A la finalització del programa continua de gira amb el seu oncle Gaby i el seu germà Fofito amb l'espectacle El fabuloso mundo del circo (1985). Més endavant Gaby se separa professionalment i es forma el duo Fofito i Rody, en el qual aquest, ja amb la cara rentada, assumeix el paper de Clown que va exercir Gaby en Los payasos de la tele.
Després de gravar els discos El quid de la cuestión (1988) i Mamma mía (1991), tornen a la televisió, primer en TVE amb el programa Caliente (1991) amb Ana Obregón i més endavant Tras 3 tris, espai infantil d'Antena 3.

## Trajectòria en solitari

A partir de 1995, Rody Aragón inicia la seva trajectòria en solitari com a presentador de televisió. En els últims anys ha presentat Sorpresa ¡Sorpresa! (1996-1998), al costat d'Isabel Gemio en Antena 3, Esto me suena (1999), Números rojos (2000-2001) en el Canal Sur. També va participar com a concursant en el reality show Gran hermano VIP: El desafío (2004).
El 2004 i 2005 va tornar a treballar al món del circ. En la nit de l'1 de febrer de 2009, el mateix dia que un tornado va assotar Màlaga, el seu circ es trobava en el municipi malagueny de Estepona (a 89 quilòmetres de la capital) i va sofrir l'envestida del fort vent, amb la conseqüència que va haver de ser desallotjat. El temporal va derrocar la carpa i va provocar cinc ferits lleus.
El 2013 dona el salt als escenaris, amb el musical ¿Cómo están ustedes?. El musical, que protagonitza amb el seu germà i la seva neboda Mónica Aragón en el Teatre Nuevo Apolo de Madrid.

## Televisió

* El show de las cinco, Canal 8 (Veneçuela) (1968)
* El loco mundo de los payasos, TVE (1982-1983)
* Tompy, el conejito de trapo, TVE (1982)
* Caliente, TVE (1991)
* Tras 3 tris, Antena 3 (1993-1995)
* Sorpresa ¡Sorpresa!, Antena 3 (1996-1998)
* Esto me suena, Canal Sur (1999)
* Números rojos, Canal Sur (2000-2001)
* Gran hermano VIP: El desafío, Telecinco (2004)

## Referències

* ↑ Málaga Hoy.es, Un vendaval derriba un circo en Estepona con cinco heridos, 2/2/2009
* ↑ «Fofito, Rody y Mónica Aragón presentan '¿Cómo están ustedes? El musical'». EuropaPress, 16-01-2013.
# Wang Qiucen (artista)

Wang Qiucen (xinès: 王秋岑; pinyin: Wáng Qiūcén) fou un pintor contemporani nascut el 1913 a Changzhou, província de Jiangsui va morir el 1993. Va fer amistat amb molts personatges famosos en aquest període i un rumor deia que el seu mecenes fou el coneguy gànster Du Yuesheng padrí de la droga a la zona de Xangai. S'adherí al Kuomintang i durant els anys 30 ocupà càrrecs en l'Administració nacionalista. Posteriorment a l'arribada dels comunistes al poder el 1949, acusat de contrarevolucionari, va sofrir represàlies i va sofrir tortures i obligat a fer una autocrítica. Als anys 60 (en temps de la Revolució Cultural) va ser internat en un centre de reeducació. Com a pintor va destacar en paisatges de caràcter tradicional i en retrats. La seva vàlua fou reconeguda en els anys quaranta del segle passat. A Xangai i Chonqing va exhibir les seves obres en solitari. Malgrat la marginació que les autoritats comunistes el van sotmetre, va continuar la seva activitat artística.

## Bibliografia

* ”Qiucen Wang” de Jesse Russel i Ronald Cohn.. Publicació de Betascript. ISBN 9786131903885. ISBN 6131903883. Text en anglès.

## Enllaços externs

* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts13926.html Arxivat 2013-05-12 a Wayback Machine. (La informació és de Wikipedia però ve acompanyada de dues reproduccions de Qiucen)
* http://jameelcentre.ashmolean.org/collection/6980/9855/0/all/per_page/25/offset/0/sort_by/seqn./object/11875
* http://zseahll.en.b2b168.com/shop/supply/33817948.html Arxivat 2014-03-24 a Wayback Machine. (text en anglès amb incorreccions)
# Valtorres

Valtorres és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud. El 2023 tenia 75 habitants.

## Referències

* ↑ «Zaragoza Province (Spain)». Citypopulation. [Consulta: 27 gener 2024].
# Consell Central de Letònia

El Consell Central de Letònia (en letó: Latvijas Centrālā Padome, LCP) va ser un moviment independentista de la resistència letona durant la Segona Guerra Mundial (1943-1945). El LCP va ser fundat per membres d'ex-alts polítics letons i tenia com a fi ser l'òrgan de govern de la postguerra. Les seves unitats militars eren una alternativa als partisans soviètics que també operaven a Letònia.
El Consell Central de Letònia va ser fundat el 13 d'agost de 1943, pels membres dels quatre partits polítics més grans letons, el Partit Socialdemòcrata Obrer Letó, Centre Democràtic, Unió d'Agricultors Letons i el partit Agricultors Cristians de Letònia, aquests van sobreviure al terror soviètic i es van esforçar per restaurar la República democràtica de Letònia. Konstantīns Čakste va ser escollit com el president amb el diputat Pauls Kalniņš i Ludvigs Sēja com a secretari general. El Consell constava de set comissions per als sectors més importants, com ara la defensa, finances i afers exteriors.

## Referències

* ↑ Swain, Geoffrey. «European History Quarterly» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 5 març 2015].
* ↑ «Latvian Resistance Against the Nazi Occupation» (en anglès). Latvianhistory.com. [Consulta: 5 març 2015].
# Papir 121

El papir 121 (en la numeració Gregory-Aland), designat per 𝔓 $^{121}$, és una còpia antiga del Nou Testament en grec. És un manuscrit en papir de l'Evangeli de Joan. Els textos supervivents de Joan són només fragments dels versos 19:17-18,25-26. Es troben en estat molt deteriorat. El manuscrit ha estat datat del segle iii per l'⁣Institut de recerca Textual del Nou Testament.
Actualment, el manuscrit es troba a les sales de papirologia de la Biblioteca Sackler d'⁣Oxford amb el número de prestatge P. Oxy. 4805.

## Descripció

El manuscrit està escrit de manera irregular, els espais entre lletres no són iguals. Tot i que el text és molt petit, conté dos dels Nomina sacra: ΙΣ i ΜΗΙ (cas datiu de ΜΗΡ). A sobre de la lletra iota dos punts (dièresi). A la pàgina recto, en la línia inferior, des de l'esquerra un escrivà no va utilitzar la lletra iota a la paraula και (i), tot i que va inserir la dièresi a sobre de la lletra alfa. Possiblement és un error d'escrivà.

## Text

El text grec del còdex és massa breu per determinar el seu caràcter textual. No es pot col·locar a cap de les categories de manuscrits del Nou Testament. Conté només 20 lletres del dret i 18 cartes al revers.
| Pàgina del dret de 𝔓 $^{121}$ | Pàgina del revers de 𝔓 $^{121}$ |
| νιου Τοπον ο λεγεται Ε βραιστι Γ ολγοθα οπου αυτον εσταρωσα ν και με τ' αυτου αλλους δυο εντευθεν κ α εντευ θεν μεσον | η ΙΣ ουν ι δων την μητερα και τον μα θητην π αρεστωτα ον ηγαπα λεγ ει τη ΜΗ Ι Γυναι ιδε ο υιος |
| ...lloc, que s'anomena en hebreu Golgotha. Allà el van crucificar i amb ell dos més, un a banda i banda, i Jesús al mig | Quan Jesús va veure la seva mare i el el disciple a qui estimava a prop, ell va dir a la seva mare: "Dona, vet aquí el teu fill!" |
En color vermell falten lletres.

## Vegeu també

* Llista de papirs del Nou Testament
* Papirs Oxirrincs

## Referències

* ↑ «Liste Handschriften». Institute for New Testament Textual Research. [Consulta: 15 agost 2011].

## Bibliografia addicional

* R. Hatzilambrou, PJ Parsons, J. Chapa The Oxyrhynchus Papyri, LXXI (Londres: 2007), pp. 9–11.

## Enllaços externs
### Imatges

* P.Oxy. LXIV 4805 de Papirologia a "POxy: Oxyrhynchus Online" d'Oxford

### Registre oficial

* "Continuació de la llista de manuscrits" Institut per a la investigació textual del Nou Testament, Universitat de Münster. Recuperat el 9 d'abril de 2008
# Edward St. Aubyn

Edward St. Aubyn (Londres, 1960) és un escriptor anglès. Es va formar a la Westminster School i el Keble College de la Universitat Oxford del Regne Unit. És autor de set novel·les, entre les quals destaca Mother’s Milk (finalista del Man Booker Prize 2006 i guanyadora del Prix Femina Étranger 2007 i del South Bank Show award on literature). La seva primera novel·la, Never Mind (1992), va guanyar el Betty Trask Award i juntament amb Bad News (1992) i Some Hope (1994) forma part de la trilogia Some Hope, que recorre la vida de l'aristòcrata Patrick Melrose al llarg de dues dècades i que es publica en castellà amb el títol de El padre (Mondadori, 2013). El 2016 Raig Verd va publicar en català la seva No tinc paraules, una traducció de Yannick Garcia, una novel·la que tracta sobre la farsa dels premis literaris.

## Referències

* ↑ «Edward St. Aubyn». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ «Edward St. Aubyn. No tinc paraules». Núvol.
# Túa Blesa

José Ángel Blesa Lalinde, més conegut com a Túa Blesa, (Saragossa, 1950) és un cantant, guitarrista, escriptor, crític literari, professor i catedràtic de Teoria de la literatura i Literatura comparada de la Universitat de Saragossa. És autor dels llibres "Scriptor ludens", "Leopoldo María Panero, el último poeta", "Gimferrerías", entre d'altres. És un dels estudiosos i revisors de l'obra del poeta Leopoldo María Panero més importants. Forma part del grup de rock "Doctor Túa y Los Graduados".

## Referències

* ↑ «JOSÉ ÁNGEL BLESA LALINDE | Departamento de Linguistica General e Hispanica». Arxivat de l'original el 2018-01-21. [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ SL, DiCom Medios. «Gran Enciclopedia Aragonesa Online» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-01-21. [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ Tobar, Leonardo Romero. Historia literaria, historia de la literatura (en castellà). Universidad de Zaragoza, 2004. ISBN 9788477337102.
* 1 2 Marcos, Javier Rodríguez «Obsesiones póstumas de Panero» (en castellà). EL PAÍS, 06-07-2014.
* ↑ DIGITAL, GRUPO ARAGÓN. «Túa Blesa desgrana las intrahistorias ocultas en el Drácula de Bram Stoker». [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ Press, Europa «La Residencia Universitaria de Jaca acoge desde hoy un curso de verano sobre la poesía contemporánea» (en castellà). europapress.es, 10-07-2006.
* ↑ ABC. «Andrés Sánchez Robayna publica «En el cuerpo del mundo», su poesía completa | Cultura | Libros - Abc.es». [Consulta: 20 gener 2018].
* 1 2 León, Diario de «Túa Blesa: «La obra poética de Panero es el relato de la desolación»» (en castellà). Diario de León. Arxivat de l'original el 2017-12-01 [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ Morell, Eloi Grasset «Túa BLESA, "Gimferrerías"» (en castellà). Tropelias: Revista de teoría de la literatura y literatura comparada, 18, 2012. ISSN: 1132-2373.
* ↑ León, Diario de ««No es injusto decir que Panero fue un maldito»» (en castellà). Diario de León. Arxivat de l'original el 2017-12-01 [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ DIGITAL, GRUPO ARAGÓN. «Túa Blesa explica el lado más desconocido de Frankenstein a los socios de Rotary Club Zaragoza - Aragón Digital» (en castellà). [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ «Túa Blesa - Editorial Delirio» (en espanyol europeu). [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ «Túa Blesa - Dialnet» (en castellà). [Consulta: 20 gener 2018].
# Wang Shanshan

Wang Shanshan (xinès simplificat: 王珊珊, pinyin: Wáng Shānshān; Luoyang, 1990) és una futbolista internacional xinesa, que juga en les posicions de defensa i de davantera al Wuhan Jiangda. Capitana de la selecció nacional xinesa, va ser seleccionada per la Copa del Món Femenina de Futbol de 2023.

## Biografia

Wang Shanshan va néixer el 27 de gener de 1990 a Luoyang, província de Henan (Xina). Va estudiar a l'escola primària Dongsheng del districte de Jianxi, a la ciutat de Luoyang. L'esport més important a la seva escola era el voleibol i Wang jugava en un equip. Al professor d'educació física de l'escola, Geng Hongjie, li agradava molt jugar a futbol, i utilitzava el futbol com a element d'escalfament per a l'equip de voleibol i així Wang va començar a involucrar-se amb el futbol.

### Carrera futbolística

El 2011 com a membre de l'equip de futbol femení de la universitat xinesa de Wuhan. Wang va participar en els Jocs d'estiu de la Universitat Mundial de Shenzhen. El 2012 va debutar en la selecció nacional i va marcar el seu primer gol com a internacional. Des del 2013 amb la selecció xinesa ha participat en la majoria de competicions internacionals com la Copa Asiàtica Femenina de l'AFC (2014, 2022) de la Confederàció Asiàtica de Futbol, en la Copa del Món Femenina de Futbol 2015 del Canadà, on va marcar do gols, el 2018 en els Jocs Asiàtics i el 2019 en la Copa Mundial Femenina de Futbol 2019 a França. El 2020 va jugar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2020 a Tòquio.
Ha jugat amb equips com el Dalian W.F.C (大连女子足球俱乐部), el Tianjin Shengde Women's Football Club (天津圣德), amb l'equip femení de la Universitat de Wuhan (武汉江汉大学足球俱乐部) i amb el Beijing Sinobo Guoan Football Club (北京中赫国安).
L'abril de 2023 va rebre el trofeu a la millor jugadora xinesa de l'any 2022 (Globus d'Or).

#### Estil

Wang pot jugar en diverses posicions, com defensora o davantera, però es desenvolupa principalment com a davantera golejadora i l'han comparada amb el jugador neerlandès Ruud Gullit. Destaca per la habilitat i l'esperit competitiu. Una de les seves actuacions més destacades va ser durant els Jocs Asiàtics de 2018, en un partit de la selecció xinesa contra la selecció de Tadjikistan on va marcar nou gols.
En una entrevista del 27 de febrer de 2023 va declarar que el seu referent és Lionel Messi :"Crec que Messi té un paper de lideratge poderós i és beneficiós aprendre d'això".

## Referències

* ↑ «China PR - Wang Shanshan - Profile with news, career statistics and history - Soccerway». [Consulta: 29 juny 2023].
* 1 2 3 4 «王珊珊». [Consulta: 29 juny 2023].
* 1 2 «王珊珊：女足的骄傲_中国_足球_运动». [Consulta: 29 juny 2023].
* ↑ «China sub scores nine goals in one game» (en anglès). BBC Sport.
* ↑ 郭蓉. «Captain Wang braced for year of reckoning». [Consulta: 29 juny 2023].
# Illa de Cornwallis

* Per a altres significats, vegeu «illa de Cornwallis (Shetland del Sud)».
Cornwallis és una de les illes de l'arxipèlag de la Reina Elisabet, a l'Arxipèlag Àrtic Canadenc, a la regió de Qikiqtaaluk, al territori autònom de Nunavut del Canadà. L'illa va ser descoberta per Sir William Edward Parry el 1819, durant la seva segona expedició àrtica de 1819-1820 en busca del pas del Nord-oest. Parry va batejar l'illa en honor de l'almirall de la Royal Navy Sir William Cornwallis.

## Geografia

L'illa de Cornwallis es troba al nord del tram final de l'estret de Lancaster, a l'oest de l'illa Devon, de la qual la separen les aigües del canal Wellington, de 28 km d'amplada; i a l'est de l'illa Bathurst, separada per l'estret de McDougall, de també 28 km d'amplada. A l'altra banda del canal de Parry es troben, al sud illa Somerset (a uns 54 km), i al sud-oest, illa del Príncep de Gal·les, a 110 km.
L'illa té una forma arrodonida, amb una longitud màxima en direcció SN de 115 km i una amplada màxima d'uns 95 km. Amb una superfície de 6.995 km², cosa que la converteix en la 8a més gran de l'arxipèlag, la 21a del Canadà i la 96a del món.
L'illa és en general plana, encara que hi ha importants penya-segats a la costa oriental.
L'illa està habitada, sent l'únic assentament Qausuittuq, a la costa meridional, la segona comunitat més septentrional del Canadà. Disposa d'aeroport que serveix de centre de comunicacions per a les illes àrtiques centrals de Nunavut.

## Fauna

A Cornwallis hi ha colònies microbiològiques d'hipòfils, que tenen tendència a viure sota les roques.

## Enllaços externs

* Atles del Canadà on-line Arxivat 2008-09-02 a Wayback Machine. (anglès) (francès)
* Illa de Cornwallis a oceandots.com (anglès)
# Pelayo Díaz

Pelayo Díaz, més conegut com a Prince Pelayo (Oviedo, 28 de juny de 1986) és un estilista, bloguer, dissenyador de moda, model, discjòquei, col·laborador de televisió espanyol i escriptor que es va fer famós gracies el seu blog de moda Katelovesme i per la seva col·laboració al programa Cámbiame que la cadena Telecinco emet diàriament; on la gent acudeix en busca d'ajuda d'un estilista per canviar la seva imatge.

## Biografia

Pelayo Díaz va néixer a Oviedo el 1986, criat per una familia obrera. Té una germana anomenada Natalia. Va començar en el món de la moda el 2007 quan va obrir el seu primer blog anomenat Katelovesme, en aquell temps amb poca repercussió. Més tard, se'n va anar a estudiar a l'escola superior Central Saint Martins College of Art and Design de Londres, on es va graduar el 2011. El seu blog va créixer en popularitat després de col·laborar amb firmes com Alexander McQueen, Giles Deacon, David Delfín i Louis Vuitton. El 2011 va llançar la seva primera col·lecció anomenada «Nobody knows».
El 2014 esdevé un adjunt en desfilades com Mercedes-Benz Fashion Week Madrid i fotoreclams per promocionar firmes al seu blog i al seu perfil d'Instagram. També va fer una reinterpretació de la col·lecció tardor-hivern 2014 de Louis Vuitton al costat de Alba Galocha. D'altra banda, Díaz també va començar una carrera en el món de la televisió. La seva primera aparició va ser en un episodi de La que se avecina el 2014. El 2016 va treure al mercat el disseny una col·lecció de copes de la marca de ginebra Bulldog i el 2017 va desfilar per a Dolce & Gabbana a Milà.
A partir del 2015, Pelayo comença una carrera televisiva després de participar a Cámbiame, de Telecinco, on segueix treballant. El mateix any va col·laborar també per als espais Cámbiame Premium i Cámbiame Noche, i va presentar les Campanades de cap d'any a la mateixa cadena. A partir d'abril 2016 participa com a jutge en la «Sálvame Fashion Week». A partir de novembre de 2016 va començar a presentar el programa By Pelayo a Mtmad .

## Referències

* ↑ «Pelayo Díaz, de novio de David Delfín a estilista televisivo». Lecturas, 18-06-2016 [Consulta: 21 febrer 2017].
* ↑ «Pelayo Díaz diseña las nuevas copas de Bulldog». Expansión, 08-06-2016 [Consulta: 21 febrer 2017].
* ↑ Palmero, María. «El equipo de 'Cámbiame' dará las campanadas de fin de año en Telecinco» (en castellà). El Confidencial, 26-11-2015. [Consulta: 25 desembre 2019].
# Cinema amb Ç

Cinema amb Ç és una pel·lícula documental catalana del 2018 dirigida per Cris Gambín i Toni Pinel. El documental entrevista a diverses personalitats vinculades amb el cinema i la llengua als Països Catalans.

## Sinopsi

Quin és l'estat de salut del cinema en català? És cert el mite que la llengua influeix en poder tirar endavant una producció? Quina acollida té el cinema en llengua catalana? En parlem amb diverses personalitats vinculades amb el cinema i la llengua als Països Catalans.

## Repartiment

* Joan Frank Charansonnet
* Carlos Marqués-Marcet
* Joan Ramon Armadàs
* Raimon Masllorens
* Agustí Villaronga
* Valérie Delpierre
* Juan Carlos Tous
* Antonio Barrero
* Òscar Escuder
* Isona Passola
* Ventura Pons
* Judith Colell
* Aina Clotet
* Kike Maíllo
* Bruna Cusí
* Jordi Relats

## Referències

* ↑ «‘Cinema amb Ç’ i els reptes del cine en català». El Cinèfil, 08-06-2018.

## Enllaços externs

* Cinema amb Ç Arxivat 2018-06-12 a Wayback Machine.
# Edward Strachey

Edward Strachey, PC (30 d'octubre de 1858 - 25 de juliol de 1936), va ser un polític liberal britànic. Va ser membre de les administracions liberals de Sir Henry Campbell-Bannerman i H. H. Asquith entre 1905 i 1915.

## Carrera política

Strachey va ser retornat al Parlament per Somerset South a les eleccions generals de 1892, escó que va ocupar fins al 1911, i va servir sota la direcció de Sir Henry Campbell-Bannerman i posteriorment H. H. Asquith com a tresorer de la casa des de 1905 fins a 1909 i sota Asquith com a secretari parlamentari de la Junta d'Agricultura i Pesca del 1909 al 1911. L'últim any va ser elevat a la noblesa de Baró Strachie, de Sutton Court, al comtat de Somerset. El 1912 va ser admès al Consell Privat i nomenat Paymaster-General, càrrec que va ocupar fins al 1915. No obstant això, no va oferir un lloc ministerial quan es va formar el govern de la coalició de 1915 i no va tornar mai al càrrec polític.

## Referències

* 1 2 3 Kidd, Charles, Williamson, David (editors). Debrett's Peerage and Baronetage (edició de 1990). New York: St Martin's Press, 1990,
* ↑ «leighrayment.com House of Commons: Shankill to Southampton». Arxivat de l'original el 8 d’octubre 2018.

## Enllaços externs

* Hansard 1803–2005: contribucions al Parlament de Edward Strachey
* Hansard 1803–2005: contribucions al Parlament de Lord Strachie