OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# E70

La ruta europea E70 forma part de la Xarxa de carreteres europees, concretament de les carreteres de recorregut Est-Oest. Aquesta carretera comença a Poti (Geòrgia) i acaba a la Corunya (Espanya).
* Galícia
* Eslovènia
* Croàcia
* Sèrbia
# Lliga malgaixa de futbol

La lliga malgaixa de futbol és la màxima competició futbolística de Madagascar. Oficialment s'anomena Pro League Championnat de Football National Division 1 i per patrocini Orange Pro League Madagascar.

## 1962-2019

La competició es jugà en format de lliga entre 24 equips classificats de les 22 lligues regionals. En la primera fase els equips es dividien en quatre grups de sis equips. Els tres primers de cada grup passaven a la segona ronda. La segona fase es forma en dos grups de sis equips i els dos primers de cada grup passaven a la ronda final. La fase final, anomenada Groupe des As, on el primer classificat del grup es proclamava campió. Anteriorment a 2019 el campionat de Madagascar s'anomenava THB Champions League (patrocinada per Three Horses Beer).

## 2019

A partir de 2019 la competició és professional.

## Historial

Font:

### Campionat Regional d'Antanarivo

* 1935: Racing Club
* 1936: Racing Club
* 1937-55: Desconegut

### Campionat Nacional

* 1956: Ambatondrazaka Sport (1)
* 1957-59: Desconegut
* 1960: Racing Club (1)
* 1961: Fortior Côte Ouest (1)
* 1962: AS Fortior (1)
* 1963: AS Fortior (2)
* 1964-66: Desconegut
* 1967: Racing Club (2)
* 1968: Fitarikandro (1)
* 1969: US Fonctionnaires (1)
* 1970: MMM Toamasina (1)
* 1971: AS St. Michel (1)
* 1972: Fortior Côte Ouest (2)
* 1973: JS Antalaha (1)
* 1974: AS Corps Enseignement (1)
* 1975: AS Corps Enseignement (2)
* 1976: No es disputà
* 1977: AS Corps Enseignement (3)
* 1978: AS St. Michel (2)
* 1979: Fortior Côte Ouest (3)
* 1980: MMM Toamasina (2)
* 1981: AS Somasud (1)
* 1982: Dinamo Fima (1)
* 1983: Dinamo Fima (2)
* 1984: No es disputà
* 1985: AS Sotema (1)
* 1986: BTM Antananarivo (1)
* 1987: Jos Nosy-Bé (1)
* 1988: COSFA Antananarivo (1)
* 1989: AS Sotema (2)
* 1990: ASF Fianarantsoa (1)
* 1991: AS Sotema (3)
* 1992: AS Sotema (4)
* 1993: BTM Antananarivo (2)
* 1994: FC Rainizafy (1)
* 1995: FC Fobar (1)
* 1996: FC BFV (1)
* 1997: DSA Antananarivo (1)
* 1998: DSA Antananarivo (2)
* 1999: AS Fortior (3)
* 2000: AS Fortior (4)
* 2001: SO l'Emyrne (1)
* 2002: AS Adema (1)
* 2003: Ecoredipharm FC (1)
* 2004: USJF/Ravinala (1)
* 2005: USCA Foot (1)
* 2006: AS Adema (2)
* 2007: AJESAIA (1)
* 2008: Académie Ny Antsika (1)
* 2009: AJESAIA (2)
* 2010: CNaPS Sport (1)
* 2011: Japan Actuel's FC (1)
* 2012: AS Adema (3)
* 2013: CNaPS Sport (2)
* 2014: CNaPS Sport (3)
* 2015: CNaPS Sport (4)
* 2016: CNaPS Sport (5)
* 2017: CNaPS Sport (6)
* 2018: CNaPS Sport (7)
* 2019: Fosa Juniors FC (1)

### Pro League

* 2019-20: Cancel·lat
* 2020-21: AS Adema (4)
* 2021-22: CFFA (1)
* 2022-23: Fosa Juniors FC (2)

## Referències

* ↑ «Football : La Pro League lancée !» (en francès), 12-10-2019. [Consulta: 30 maig 2020].
* ↑ «Football : La Pro League devient Orange Pro League Madagascar» (en francès), 05-12-2019. [Consulta: 30 maig 2020].
* ↑ «Madagascar – List of Champions». RSSSF, 2010.
* ↑ «Madagascar 2019/20». rsssf.
# Trobar leu

Trobar leu era un estil de poesia dels trobadors que es caracteritzava per una dicció simple, natural i accessible i formes de vers relativament simples. Era un estil destinat a atraure l'audiència més àmplia possible.
El terme prové de la paraula provençal trobar, o l'art de compondre i recitar versos, i de leu, que significa "lleuger" o "fàcil". Potser el trobador més conegut en l'estil leu sigui Bernat de Ventadorn, l'àmplia popularitat probablement es degui a la seva composició en un estil que va atreure a un ampli públic. El terme en si, però, sembla haver estat inventat per Giraut de Bornelh, que estava més preocupat que Bernat per desenvolupar una teoria de la composició i que analitza l'estil en set cançons diferents.
Giraut sembla haver desenvolupat la teoria de l'estil leu com a reacció a l'trobar clus. Per Giraut, trobar leu descriu versos que són "fàcils de cantar i entendre, lleugers i entretinguts, aparentment despreocupats, suaus i polits amb la foscor aclarida«. Però insisteix que es necessita tanta habilitat i esforç per produir un vers suau i polit com per compondre alguna cosa fosca, i per tant, l'estil trobar leu no ha de considerar inferior a l'trobar clus, encara que sembli més fàcil.

## Exemple

A propòsit de la relació entre trobar leu i trobar clus, és emblemàtica la batalla (Ara · m platz, Giraut de Bornelh) entre els provençals Raimbaut d'Aurenga i Giraut de Bornelh, l'any clau de la cultura trobadoresca (1170).
Ara, m'agradaria saber, Giraut de Bornelh,
per que vas criticant el
Trobar clus i per què és important.
Llavors digues-me, si us plau
per què significa tant per a tu
que tot sigui comú a tots,
doncs llavors tot seria igual.
Lord Lignaura, no m'oposo
a cada home component com vulgui
però és la meva opinió
que [la cançó] és més per ser apreciada
i més lloable
quan és lleuger i popular
- i no em malinterpretes aquí.

## Referències

* ↑ J.Ruud -Encyclopedia Of Medieval Literature (Encyclopedia of World Literature). (2005) 734 pag. ISBN 0816054975, ISBN 978-0816054978
* ↑ Goldin, Frederick, ed. and trans. Lyrics of the Troubadours and Trouvères: An Anthology and a History. Garden City, N.Y.: Doubleday, 1973.
* ↑ Paterson, Linda M. Troubadours and Eloquence. Oxford: Clarendon Press, 1975.
* ↑ Robert A Taylor - A Bibliographical Guide to the Study of Troubadours and Old Occitan Literature. (2015) 592 pag. ISBN 1580442080, ISBN 9781580442084
# El meu amic Mr. Morgan

El meu amic Mr. Morgan (originalment en anglès, Mr. Morgan's Last Love) és una pel·lícula de 2013 basada en la novel·la francesa La Douceur Assassine de Françoise Dorner. Està escrita i dirigida per Sandra Nettelbeck i és protagonitzat per Michael Caine i Clémence Poésy. La pel·lícula es va rodar a París, Bretanya, Brussel·les i Colònia l'agost de 2011. El protagonista francès del llibre, Monsieur Armand, es va canviar per un estatunidenc de nom Mr. Morgan. Nettelbeck havia escrit el guió pensant directament per ser interpretat per Caine. Ha estat doblada al català.

## Sinopsi

La pel·lícula se centra en un professor jubilat i vídu (Caine), que viu a París i que desenvolupa una relació especial amb una jove francesa (Poésy). Aquesta és l'estructura central d'una història sobre les relacions canviants d'aquest professor i el seu fill, i el sentit de la vida.

## Repartiment

* Michael Caine com a Matthew Morgan
* Clémence Poésy com a Pauline Laubie
* Justin Kirk com a Miles Morgan
* Jane Alexander com a Joan Morgan
* Gillian Anderson com a Karen Morgan
* Richard Hope com a filatelista
* Anne Alvaro com a Colette Léry
* Louis-Julien Petit com a estudiant adormit a l'autobús

## Referències

* ↑ White, James «Michael Caine Has Mr Morgan's Last Love». , 10-02-2011 [Consulta: 2 setembre 2012].
* ↑ Meza, Ed «Caine ties knot on 'Last Love'». [Consulta: 2 setembre 2012].
* ↑ Lefflet, Rebecca «Michael Caine Reveals 'Dark Knight Rises' and 'Mr. Morgan's Last Love' Contrasts From the Paris Set of New Film». , 03-01-2012 [Consulta: 2 setembre 2012].
* ↑ «El meu amic Mr. Morgan». ésAdir. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ Chitwood, Adam «Sidney Kimmel Entertainment to Co-Finance Mr. Morgan's Last Love Starring Michael Caine». , 14-11-2011 [Consulta: 2 setembre 2012]. Arxivat 24 de febrer 2020 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-02-24. [Consulta: 5 gener 2022].
# Quint Turi

Quint Turi (en llatí Quintus Turius) va ser un publicà o negociant romà del segle i aC.
Prestava diners a la província d'Àfrica o va morir l'any 44 aC. Ciceró va escriure a Quint Cornifici, llavors governador d'aquella província, perquè fes respectar la validesa del testament de Turi i actués en contra de Turi Eros, el seu llibert, que es volia apropiar dels béns.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1191.
# Pontlat e Talhaborg

Pontlat e Talhaborg (occità Ponlat-Taillebourg) és un municipi francès, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 6 juliol 2010].
# Cases Prats

Les Cases Prats és una obra de Capellades (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt de cases entre mitjeres format per una casa de planta baixa i tres pisos (antic número 20) i una altra amb planta baixa, pis i golfes (antic número 22). La primera d'elles conserva una porta d'entrada de pedra amb una llinda central trapezoïdal que sobresurt i que conté la grafia "TP" i la data "1878". La façana està en mal estat, les finestres estan tapiades i la barana dels balcons ha desaparegut. La segonca casa conserva dos portals d'entrada de pedra: un a l'esquerra, d'arc de mig punt adovellat amb un escut en la clau central del qual ha desaparegut la inscripció; i un a la detra que en origen era rebaixat però que després va ser modificat. La façana d'aquesta segona casa també es troba en mal estat.

## Història

Era un dels dos hostals que existien a La Font de la Reina, quan aquest lloc era pas obligat formant part del camí ral cap a l'Aragó. (hi havia dos hostals)
Va ser propietat de la senyora Balbina. El 1878 se li afegí una estructura al costat que no va ser acabada mai.

## Referències

* 1 2 3 «Cases Prats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Tranipses

Els tranipses (en llatí tranipsae, en grec antic Τρανίψαι) eren un poble de Tràcia. El govern d'aquest poble el va tenir durant un temps Mesades, fill de Seutes I rei dels odrisis, que governava sobre nombroses tribus tràcies, entre elles els thinis i els melandites.

## Referències

* ↑ Xenofont. Anàbasi, VII, 2,32
# El Portitxol (Palma)

El Portitxol (col·loquialment es Portitxol) és un port de la badia de Palma, situat entre el Molinar i Can Pere Antoni. Es tracta d'un port natural format per la desembocadura del torrent d'en Barberà que ha estat transformat amb la construcció i ampliació de diverses esculleres i que actualment funciona com a port esportiu. Allotja el Club Nàutic Portitxol, constituït el 1928, i és adjacent a una altra petita cala, dita el Portitxolet, que acull una petita platja d'arena.

## El Club Nàutic Portitxol

El Club Nàutic Portitxol és un club nàutic constituït l'any 1928 i establert al Portitxol del començament de la seva història. Fou fundat per un aplec d'amics i veïns del Molinar, una barriada de pescadors, que solien sortir a pescar del Portitxol. El primer president fou Gabriel Carbonell. El creixement del club es va veure frenat per mor de la Guerra i no va poder bastir la seu fins al 1951, edifici que constitueix la planta baixa de la seu actual, a la cara est del port.
La dècada dels setanta el club va créixer i va augmentar els terrenys de què disposava, tot expandint-se cap a la cara oest del port amb la construcció d'una escullera que protegeix les barques dels corrents marins. Així el club va poder bastir nous molls, va augmentar la capacitat d'amarrament i va créixer en socis. Gràcies a aquest creixement el club va obtenir els primers successos en competicions de vela lleugera.
Compta amb una escola de vela, una escola de piragüisme, una secció de pesca i un restaurant a la seu del club, entre d'altres.

## El Portitxolet

El Portitxolet (col·loquialment es Portitxolet) és una petita cala adjacent al Portitxol, separada pel promontori de la Roqueta. Té una platja d'arena de 100 m de llarg i uns 20 m d'ample, sovintejada sobretot per gent del barri i de Palma. Tot l'aparcament de l'entorn és d'ORA (zona blava), de manera que és recomanable d'arribar-hi en transport públic.

## Transport

Tant al Portitxol com al Portitxolet s'hi pot arribar amb dues línies de bus urbà, que uneix el Molinar amb el centre:
| Línia | Trajecte | Recorregut | Freqüència laborables |
| 18 | Sindicat - Son Riera | Vegeu recorregut | 60 minuts |
| 35 | Plaça de la Reina - Aquàrium | Vegeu recorregut | 10 minuts |

## Referències

* ↑ «El Portitxol (Palma)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Web del Club Nàutic
* ↑ «El Portitxol (Palma)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Platges de Balears: el Portitxolet». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Plana web EMT de Palma

## Enllaços externs

* Pàgina web del Club Nàutic del Portitxol
# Sant Vicent (Sant Martí de Canals)

Sant Vicent és un paratge de muntanya del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Claverol, en terres del poble de Sant Martí de Canals.
És al nord-est de Sant Martí de Canals, a l'extrem nord-occidental de la Serra de Pessonada. Forma la vall de muntanya on s'origina el barranc de Sant Martí, al nord-est dels Feixancs de la Tremor, a llevant de les Boïgues, al nord-est del Pla de la Torre.
Constituïa l'extrem de llevant de l'antic terme de Claverol, formant un apèndix que s'endinsava en el d'Hortoneda de la Conca.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Quint Valeri Faltó

Quint Valeri Faltó (Quintus Valerius Q. F. P. N. Falto) va ser un magistrat romà, pretor i cònsol. Formava part de la gens Valèria i era de la família dels Faltó.
Va ser el primer pretor peregrí de Roma. El fet d'anomenar un pretor peregrí va ser perquè durant la guerra amb Cartago, quan eren necessaris dos comandants, Aule Postumi Albí, un dels cònsols de l'any (242 aC) era alhora sacerdot de Mart i el pontífex màxim, per aquest càrrec, li havia prohibit de sortir de la ciutat. Llavors Faltó, va ser nomenat el segon en el comandament de la flota enviada a Sicília (per darrere de Gai Lutaci Catul), l'últim any de la Primera Guerra Púnica. Quan Catul va ser ferit greu a Drepanum, Faltó va agafar la direcció de la campanya. A la batalla d'Egusa va contribuir en gran manera a la victòria romana i al retorn va demanar compartir el triomf amb Catul, però la seva petició va ser rebutjada pel senat amb la justificació que un oficial inferior a un altre no tenia dret per llei a la mateixa recompensa que el cap. Es va sotmetre la disputa a arbitratge i l'àrbitre Atili Calatí va fallar contra Faltó. El poble no obstant volia afavorir Faltó i aquest va celebrar un triomf no oficial el 6 d'octubre del 241 aC.
Va ser elegit cònsol l'any 239 aC juntament amb Gai Mamili Turrí.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 135.
# Roca Molnera

La Roca Molnera és una muntanya de 649 metres que es troba al municipi de Mont-ral, a la comarca de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pontinus strigatus

Pontinus strigatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: les illes Galápagos.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Poey, F., 1858-1861. Memorias sobra la historia natural de la Isla de Cuba, acompañadas de sumarios Latinos y extractos en Francés. Vol. 2. L'Havana. Mem. Hist. Nat. Cuba v. 2. 1-96 (1858), 97-336 (1860), 337-442.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Heller, E. & Snodgrass, R. E., 1903. Papers from the Hopkins Stanford Galapagos expedition, 1898-1899. XV. New fishes. Proceedings of the Washington Academy of Science. v. 5: 189-229, Pls. 2-20.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Grove, J.S. i R.J. Lavenberg, 1997. The fishes of the Galápagos Islands. Stanford University Press, Stanford, 863 p.
* ↑ McCosker, J.E., G. Merlen, D.J. Long, R.G. Gilmore i C. Villon, 1997. Deepslope fishes collected during the 1995 eruption of Isla Fernandina, Galápagos. Noticias de Galápagos 58:22-58.
* ↑ Poss, S.G., J.E. McCosker i C.C. Baldwin, 2010. A new species of Scorpaenodes (Pisces: Scorpaenidae) from the Galápagos and Cocos Islands with discussions of the limits of Scorpaenodes and Thysanichthys. Proc. Calif. Acad. Sci. 61(2):235-264.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Casuari de Bennett

El casuari de Bennett (Casuarius bennetti) és un gran ocell no volador de la família dels casuàrids (Casuariidae) que viu a la selva humida de muntanya de Nova Guinea i també a Seram i Nova Bretanya.

## Referències

* ↑ Clements, James. The Clements Checklist of the Birds of the World. 6th. Ithaca, New York: Cornell University Press, 2007. ISBN 978-0-8014-4501-9.
# Tour de Picardia (1953-1965)

El Tour de Picardia fou una cursa ciclista per etapes francesa que es disputà a la Picardia entre 1953 i 1965 com a continuadora del Gran Premi de Courrier picard, existent entre el 1946 i 1952.
Frans Schoubben, amb dues victòries, fou l'únic ciclista que aconseguí repetir victòria en el palmarès.
Des del 2001 l'antic Tour de l'Oise passà a anomenar-se Tour de Picardia, i amb la qual no s'ha de confondre.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1953 | Louis Caput | Roger Hassenforder | Gilbert Scodeller |
| 1954 | André Darrigade | Pierre Gaudot | Attilio Redolfi |
| 1955 | Roger Hassenforder | Jacques Schoubben | Georges Meunier |
| 1956 | Gilbert Scodeller | Jacques Schoubben | Jean-Marie Cieleska |
| 1957 | Serge Blusson | Norbert Kerckhove | Raymond Impanis |
| 1958 | Frans Schoubben | Seamus Elliott | Pierre Everaert |
| 1959 | Frans Schoubben | Pierre Machiels | Raymond Plaza |
| 1960 | Raymond Elena | René Grossier | Jean Le Lan |
| 1961 | Michel Stolker | Albertus Geldermans | Frans Schoubben |
| 1962 | Willy Bocklant | Mies Stolker | Piet Rentmeester |
| 1963 | Bas Maliepaard | Walter Boucquet | François Hamon |
| 1964 | Cees Lute | Bernard Van De Kerkhove | André Foucher |
| 1965 | Jean Stablinski | Georges van Coningsloo | Jean Graczyk |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# El Pou (Folgueroles)

El Pou és una masia de Folgueroles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil. La masia és de planta rectangular coberta a dues vessant amb el carener perpendicular a la façana, orientada a ponent. Presenta un portal dovellat amb la dovella central datada i finestres conopials al primer pis. A la part dreta s'adossa un cos rectangular al primer pis del qual es forma una eixida. A la part esquerra s'adossa un cos semblant que forma galeries al primer pis, sostingudes amb pilars de pedra i, en part, tapiades per un mur de totxo. Hi ha un mur de pedra que, davant la casa, uneix aquests cossos i tanca la lliça mitjançant un portal rectangular. A llevant hi ha un altre portal que també tanca la lliça, sector rodejat de dependències agrícoles de nova construcció.
Està construït amb lleves de pedra i està en bon estat de conservació.

## Història

Antic mas que consta entre els 18 masos registrats al terme de Folgueroles al fogatge de 1553. Aleshores l'habitava CEBRIÀ POALL, nom que devia derivar a Pou.
Aquest mas es degué reformar i ampliar als segles xvi i xviii, com indiquen les llindes dels portals i finestres.
Al segle passat passà a formar part del patrimoni del mas Cornelles, antic mas de les Masies de Voltregà, el qual heretà el Pou per casament. Encara avui pertany als mateixos propietaris, que conserven un bon plec de documentació referent al mas de Folgueroles.
Dates:
1647 al portal dovellat de ponent, 1687 a la finestra de les golfes de ponent i 1795 a la finestra conopial de tramuntana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «El Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r març 2016].
# Sant Pere de Vilamarics

Sant Pere (o Sant Esteve) de Vilamarics és una església de Monistrol de Montserrat (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església romànica d'una sola nau coronada per un absis semicircular a llevant, al centre del qual s'obre una finestra de doble esqueixada coronada per un arc monolític de mig punt. La nau ha perdut totalment la coberta original però l'absis encara la conserva essent de quart d'esfera. La porta original era al mur de migdia, formada per un arc de mig punt amb grans dovelles. Al mur de ponent hi ha el campanar d'espadanya, senzill.
L'església fou remodelada al segle xix i enguixats els seus murs interiors; es va obrir també una nova porta a ponent i es va reforçar el mur amb un contrafort. L'edifici fou abandonat l'any 1936 i avui resta en estat molt lamentable.
Conserva vestigis de la primera construcció preromànica.

## Història

L'església de Sant Pere de Vilamarics depenia del monestir de Santa Maria de Montserrat per donació dels comtes de Barcelona Sunyer i Riquilda l'any 921 (Vila Milech), al monestir de Ripoll. En fundar-se el priorat a Montserrat aquesta església i el seu alou formaren part del seu patrimoni car el monestir de Montserrat estava vinculat a la casa mare de Ripoll. L'any 1924 fou unida a l'església de Sant Cristòfol de Castellbell i abandonada després de 1936.

## Referències

* ↑ «Sant Esteve de Vilamarics». A: Catalunya Romànica. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1984, p. Vol. XI pag. 316. ISBN 84-85194-57-8.
* 1 2 3 4 5 «Sant Esteve de Vilamarics». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Rachovia pyropunctata

Rachovia pyropunctata és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Taphorn, D. C. & J. E. Thomerson. 1978. A revision of the South American cyprinodont fishes of the genera Rachovia and Austrofundulus, with the description of a new genus. Acta Biol. Venez. v. 9 (no. 4): 377-452.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.