OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Símbols de Nova Brunswick

La província canadenca de Nova Brunswick ha establert diversos símbols provincials oficials.
| Símbol | Nom | Imatge | Adopció | Observacions |
| Escut d'armes | Escut d'armes de Nova Brunswick | Escut d'armes de Nova Brunswick | 1984. | L'escut d'armes va ser assignat per la Reial Orde de la Reina Elisabet II el 24 de setembre de 1984, durant una visita a Fredericton. |
| Motto | Spem reduxit (L'esperança es va recuperar) | | 1784, 1966 | El lema van ser assignats per l'Ordre del Tinent Governador en consell el 1966. Fou adoptat com a part del Gran Segell de la colònia el 1784. |
| Escut provincial | Escut provincial de Nova Brunswick | Escut provincial de Nova Brunswick | 1868 | L'escut d'armes va ser assignat per l'Ordre Reial de la Reina Victòria el 26 de maig de 1868. |
| Bandera | Bandera de Nova Brunswick | Bandera de Nova Brunswick | 1965 | Oficial des del 24 de febrer de 1965. Duplica el disseny de l'escut d'armes de la província. |
| Arbre | Avet del bàlsam | Avet del bàlsam | 1987 | Fou proclamat símbol oficial l'1 de maig de 1987. Creix en gairebé qualsevol situació i pot arribar als 20 metres d'alçada i representa el 97% de la indústria de l'arbre de Nadal de la província. |
| Flor | Violeta morada (Viola palmata, var. cucullata) | Viola cucullata | 1936 | La flor va ser adoptada com a emblema floral el 1936, a petició de l'Institut Provincial de la Dona, el tinent governador i els escolars de Nou Brunswick. És una espècie del gènere Viola originària de l'est d'Amèrica del Nord, des de Terranova a l'oest fins a Ontario i Minnesota, i al sud fins a Geòrgia. És una planta perenne que floreix de maig a juliol. Les flors són violetes, blau fosc i ocasionalment blanques, amb cinc pètals. |
| Ocell | Mallerenga capnegra americana (Poecile atricapillus) | Mallerenga capnegra americana | 1983 | L'agost de 1983, després d'un concurs organitzat per la Federació Provincial de Naturalistes fou proclamar l'ocell oficial. |
| Tartà | Verd fosc, blau, groc i vermell. | | 1959 | El tartan va ser dissenyat pels teixidors de Gagetown, i adoptat oficialment el 1959. En el disseny es representen el verd bosc de la fusta, el verd del prat de l'agricultura, el blau de les aigües costaneres i continentals, tot entrellaçat amb l'or símbol de la riquesa potencial de la província. Els blocs vermells representen la lleialtat i la devoció dels primers colons lleialistes i del Regiment Reial de New Brunswick. |
| Sòl | Sòls de Holmesville | | 1997 | La sèrie de sòls de Holmesville fou proclamat sòl provincial el 13 de febrer de 1997. És el tipus de sòl més freqüent a Nova Brunswick. És un sòl sorrenc de marga a argilosa amb menys d'un 20% d'argila i un 15-30% de fragments gruixuts. És un sòl fèrtil que proporciona alts rendiments tant agrícoles com forestals. |

## Referències

* ↑ «Symbols» (en anglès). Goverment of New Brunswick. [Consulta: 3 desembre 2021].
* ↑ «Viola cucullata Aiton» (en anglès). United States Department of Agriculture. Agricultural Research Service. [Consulta: 3 desembre 2021].
# Solana de l'Extrem

La Solana de l'Extrem és una solana del terme municipal de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Claverol, al Pallars Jussà. Es troba en territori de l'antic enclavament dels Masos de Baiarri.
Està situada a la part oriental de l'enclavament, a l'esquerra de la capçalera del barranc de l'Obaga i també a l'esquerra de la llau de Perauba. Queda just al nord de la Solana del Mig, a migdia de l'Obaga Fosca i a llevant del Serrat Pelat, al vessant nord del Cap de l'Alt de Baiarri. La part baixa d'aquesta solana, a llevant, forma les Costes de Baiarri.
# Sólo para hombres

Sólo para hombres és una pel·lícula espanyola de 1960, dirigida per Fernando Fernán Gómez. És una adaptació de la comèdia teatral de Miguel Mihura, Sublime decisión (1955).

## Argument

La pel·lícula narra les aventures i desventures d'una bella senyoreta (Analía Gadé) que, contra el costum i conveniències de l'època (finals del segle XIX), decideix treballar. Malgrat la revolada nacional que provoca el fet, decideix donar-se-li l'oportunitat d'emprar-se, a manera d'experiment, en un ministeri, on reconeixerà a un antic pretendent (Fernando Fernán Gómez) que no és el que aparentava ser.
La seva incorporació al Ministeri portava també com a novetat la de la ploma estilogràfica, aconseguint Florita immediatament resoldre en molt poc temps tots els assumptes pendents del seu negociat, per la qual cosa li donen el treball de la resta dels negociats i finalment dels altres ministeris. Però també porta problemes al Ministeri, perquè tots els seus companys acaben barallant-se per aconseguir els seus favors, la qual cosa provoca finalment el seu acomiadament.
Entretant s'ha anat consolidant la seva relació amb Pablo Meléndez, un altre empleat del Ministeri que abans de conèixer-la a ella es feia passar per ric per a així aconseguir berenar gratis a casa de totes les mosses casaderas de Madrid. L'és qui per tenir-la contenta li busca treball on sigui i fa plans de futur.
Però a la fi del segle xix la política era molt inestable i el canvi en els ministeris constant. La notícia de l'arribada dels liberals podia comportar un augment de sou o l'acomiadament, segons els casos. I això últim és el que li passa a Pablo. Amb els dos sense treball això de casar-se es fa impossible.
Però de sobte arriba la solució. Un nou canvi ministerial fa que el nou titular desitgi crear un negociat compost només per dones i al càrrec del qual posaran a Florita. Llavors ja no hi haurà impediment per a casar-se, perquè saben que sempre tindran un sou, perquè quan canviïn el ministeri la cessaran a ella i l'agafaran a ell i viceversa. I en una de les ocasions de major estabilitat del govern, que dura més de nou mesos naixerà el seu primer fill.

## Repartiment

* Analía Gadé - Flora Sandoval
* Fernando Fernán Gómez - Pablo Meléndez
* Elvira Quintillá - Felisa
* Juan Calvo - Don Claudio
* Manuel Alexandre - Manolo Estévez
* Joaquín Roa - José
* Rosario García Ortega - Matilde
* Erasmo Pascual - Justo Hernández de la Berquera
* Ángela Bravo - Cecilia

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Autor | Resultat |
| Millor guió | Miguel Mihura | Guanyador |

## Referències

* ↑ Bentley, Bernard. A Companion to Spanish Cinema. Boydell & Brewer, 2008. p. 177
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1960». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2016-01-24. [Consulta: 8 abril 2018].
# FC Bayern de Múnic (basquetbol)

FC Bayern München Basketball és la secció de bàsquet del club de futbol FC Bayern de Múnic de la ciutat de Múnic (Alemanya). Va ser fundada el 1946. La temporada 2019-2020 disputarà la Basketball Bundesliga i l'Eurolliga de bàsquet. El FC Bayern München Basketball disputa els seus partits com a local al pavelló Audi Dome, que té una capacitat per 6.700 espectadors.

## Palmarès

3 Basketball Bundesliga: 2014., 2018, 2019.

## Referències

* ↑ «Audi Dome». Arxivat de l'original el 2013-08-06. [Consulta: 16 agost 2013].
* ↑ «Así están el resto de ligas europeas». Arxivat de l'original el 2017-02-20. [Consulta: 21 juliol 2014].

## Enllaços externs

* FC Bayern de Múnic - Lloc web oficial
# Couderay

Couderay és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 96 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Couderay tenia 96 habitants, 40 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 38,2 habitants per km².
Dels 40 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 11,5% entre 18 i 24, un 20,8% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 120,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.417 $ i la renda mediana per família de 41.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 9.750 $. La renda per capita de la població era de 14.008 $. Aproximadament el 6,1% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Couderay» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Couderay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Constance aux enfers

Constance aux enfers (estrenada als Estats Units com a Web of Fear, i a Espanya com Un balcón sobre el infierno) és una pel·lícula francesa del gènere thriller dirigida per François Villiers. És basada en la novel·la Constance aux enfers de Jean-Pierre Ferrière, qui va coescriure el guió amb Jacques Sigurd. Els protagonistes són Michèle Morgan i Dany Saval.

## Sinopsi

Una jove és assassinada per un dels seus companys. L'assassí s'amaga a l'habitació de l'apartament de la vídua i es converteix en el seu amant. Un altre home aconsegueix que li doni molts diners fent-li xantatge de revelar la seva relació, però descobreix que la víctima està realment viva i forma part del pla de xantatge, i decideix venjar-se.

## Repartiment

* Michèle Morgan - Constance
* Dany Saval - Pascale
* Simón Andreu - Hugo
* Claude Rich - Student
* Maria Pacome - Marie-Cecile
* Carlos Casaravilla - Detective
* Georges Rigaud - Sartori

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1964 | Millor actriu en pel·lícula estrangera | Michèle Morgan | Guanyadora |

## Referències

* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1964». CEC. Arxivat de l'original el 2015-12-11. [Consulta: 9 gener 2016].

## Enllaços externs

* Constance aux enfers 1963 Michèle Morgan, Dany Saal a Youtube
# Constanci

Constanci és el nom dels següents personatges:
* Constanci I Clor, cèsar i després emperador romà del 305 al 306, pare de Constantí el gran
* Constanci II, emperador romà del 337 al 361.
* Constanci III, emperador romà d'Occident el 421.
* Constanci (secretari d'Àtila) (s. V), secretari privat d'Àtila i del seu germà Bleda
* Constanci de Lió (s. V),prevere de l'església de Lió i escriptor.
# Eusko Alderdi Sozialista

Eusko Alderdi Sozialista (Partit Socialista Basc, EAS) fou un partit polític sorgit a Euskadi el novembre 1974 per tal de donar suport polític a ETA militar i oposar-se a ETA politicomilitar. El 1975 es va unir al partit d'Iparralde Herriko Alderdi Sozialista per a fundar Euskal Herriko Alderdi Sozialista, primer partit nacionalista basc a ambdues bandes del Pirineu. El 1977 es va integrar en el Partit Socialista Revolucionari Popular (HASI), un dels creadors de la coalició Herri Batasuna el 1978.

## Referències

* ↑ Egaña, Iñaki. Diccionario Histórico-Político de Euskal Herria (en castellà). Txalaparta, 1996, p.226. ISBN 8481360392.
# Euskelis

Els euskelis (Euskelia) són un clade d'amfibis temnospòndils que visqueren des de finals del període Carbonífer fins a finals del Permià. S'ha suggerit que aquest clade podria haver donat lloc als lissamfibis, que s'agruparien dins els dissorofoïdeus.

## Referències

* ↑ Sigurdsen & Bolt (2009) The lissamphibian humerus and elbow joint, and the origins of modern amphibians. J Morphol.
* Yates, A. M. & Warren, A. A. (2000), The phylogeny of the 'higher' temnospondyls (Vertebrata: Choanata) and its implications for the monophyly and origins of the Stereospondyli. Zoological Journal of the Linnean Society 128: 77-121.
# Surf (desambiguació)

«Surf» té aquests significats:
* Esports:
** Surf i planxa de surf
** Surf de vela
** Surf d'estel
** Surf de neu; vegeu també la categoria:surf de neu.
* Informàtica:
** SURF
* Música:
** Música surf
* Geografia:
** Surf City (Nova Jersey)
** Surf City (Carolina del Nord)
# Molí Nou de Bolvir

El Molí Nou de Bolvir és una obra de Bolvir (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí d'aigua construït per substituir a l'antic molí de Bolvir, situat a la mateixa finca. Es tracta d'un edifici actualment en desús, del que es conserva l'estructura en bones condicions i també l'interior, on trobem alguns mecanismes de fusta i ferro que formaven part del molí (tremuja, mola de dalt o rodet). S'alimentava a través d'un tub metàl·lic (canal) amb fort pendent que baixava aigua d'una bassa artificial construïda al camp nord, que a l'hora rebia aigua del riu Querol a través d'una antiga séquia. És una construcció en planta rectangular i murs en dos métodes constructius, paredat i maó vist. Està cobert per un sostre de dos vessants que fou reconstruït per l'actual propietari.

## Història

Aquest molí va funcionar fins aproximadament la primera meitat del segle xx. Es va utilitzar per a generar corrent elèctric, i abastia de llum la mateixa finca i part del poble de Bolvir.

## Referències

* 1 2 «Molí Nou de Bolvir». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Cari Read

Cari Read (Edmonton, 4 de setembre de 1970) és una nedadora canadenca de natació sincronitzada retirada que va arribar a ser subcampiona olímpica a Atlanta 1996 en el concurs per equips.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de 1996 celebrats a Atlanta (Estats Units) va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, després dels Estats Units (or) i per davant del Japó (bronze), al costat de les seves companyes d'equip que van ser: Karen Clark, Sylvie Frechette, Janice Bremner, Karen Fonteyne, Christine Larsen, Erin Woodley, Lisa Alexander, Valerie Hould-Marchand i Kasia Kulesza.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2012-11-07 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 20 d'abril de 2018.

## Enllaços externs

* Alberta Sports Hall of Fame profile Arxivat 2016-05-08 a Wayback Machine.
# Diu vi Salvi Regina

Diu vi Salvi Regina (Déu et salvi, reina) és un cant religiós dedicat a la Verge Maria creat a Itàlia per sant Francesc de Geronimo vers el 1675, encara que algunes tradicions afirmen que l'autor fou un pastor de Niolu, Salvadore Costa. Fou adoptat com a himne nacional de Còrsega a la Consulta de Corte, el 30 de gener de 1735, quan la república de Còrsega decidí proclamar la seva independència de Gènova i demanà la protecció de la Verge Maria. Des d'aleshores el nacionalisme cors l'ha reivindicat com a himne nacional de Còrsega.

## Lletra

    Diu vi salvi Regina
    È madre universale
    Per cui favor si sale
    Al paradisu.
    Voi siete gioa è risu
    Di tutti i scunsulati
    Di tutti i tribulatti
    Unica speme.
    À voi sospira è geme
    Il nostru afflitu core
    In un mar' di dolore
    È d'amarezza.
    Maria, mar' di dolcezza
    I vostri ochji pietosi
    Materni ed amorosi
    À noi volgete.
    Noi miseri accogliete
    Nel vostru santu velu
    Il vostru figliu in celu
    À noi mostrate.
    Gradite ed ascultate
    Ô vergine Maria
    Dolce è clemente è pia
    Gli affleti nostri accogliete.
    Voi da i nemici nostri
    À noi date vitoria
    E poi l'eterna gloria
    In paradisu.

## Referències

* Antonini, Paulu, L'origen de Dio vi Salvi Regina Arxivat 2012-07-17 a Wayback Machine.
* Midi de "Diu vi salvi Regina"
* Partitura-PDF de "Diu vi salvi Regina"
# Frédéric Cermeno

Frédéric Cermeño, nascut el 20 de juny 1979 a Perpinyà (Catalunya del nord), és un jugador de rugbi. Va jugar a la selecció de França i canvià de posició a la de darrere fa 1,75 m i pesa 78 kg. El 2009, es va traslladar a la lliga de rugbi a XIII, i va signar amb el Pia.

## Carrera
### En club

* Elna (Campionat federal 3)
* USAP de Perpinyà
* 02/2006-2007 amb el Castres Olympique
* 2007-2009 : AS Béziers
* 2009 : SM Pia XIII
# Tony Levin

Anthony Frederick "Tony" Levin és un baixista de rock, nascut el 6 de juny de 1946 a Boston.
Va créixer a Brookline (Massachusetts). Va començar a tocar el baix als 10 anys. A l'institut tocava la tuba i va començar a fer concerts amb un grup musical. Al mateix temps, va estudiar música clàssica i va tocar amb només 15 anys a la Casa Blanca.
Tot seguit, va entrar en una escola de música a Rochester. D'aquesta manera va trobar el bateria Steve Gadd, que li va ensenyar a tocar jazz i rock. Al mateix moment, va comprar una Fender Precisions Bass.

## Carrera musical

El 1970, va marxar a Nova York i va començar la carrera de músic professional. Aquesta fou excepcional, ja que va tocar amb Peter Gabriel, King Crimson, Yes, Liquid Tension Experiment, Pink Floyd, John Lennon, Joan Armatrading, Paul Frederic Simon i molts d'altres. Tony Levin va fer prova d'un gran esperit i d'innovació, popularitzant molts instruments, com el chapman stick, o els Funk Fingers que va crear.
També va fer part d'un grup de jazz fusió, Bruford Levin Upper Extremities, al costat del bateria Bill Bruford (Yes, King Crimson), del guitarrista David Torn i del trompetista Chris Botti.

## Enllaços externs

* Tony Levin - Lloc web oficial
# Fuera de juego

Fuera de juego és una pel·lícula espanyola del gènere comèdia del 1991 dirigida i protagonitzada per Fernando Fernán Gómez, qui també és coautor del guió. Té un pressupost de 260 milions de pessetes i fou l'última pel·lícula en la que participà Luis Escobar Kirkpatrick, que va morir una setmana abans d'acabar el rodatge.

## Argument

Don Anselmo, acompanyat pel seu fill i la seva nora, arriba a la Residència d'ancians San Cándido, entristit perquè els seus l'abandonen i l'espera la solitud. Tanmateix, els cinc ancians amb qui ha de compartir el dormitori amb ell (Aníbal, Alfonso, José, Juan i Luis) pertanyen a un equip de futbol però no tenen diners per comprar samarretes. pantalons i botes reglamentàries. Per aquest motiu decideixen planejar un robatori.

## Repartiment

* José Luis López Vázquez - Don Anselmo
* Fernando Fernán Gómez - Don Aníbal
* María Asquerino - Sor María
* Luis Escobar Kirkpatrick - Don Alfonso
* Gabino Diego - Antonio Mancilla (advocat)
* Tomás Zori - Don José
* Alfonso del Real - Don Juan
* Manuel Alexandre - Don Luis

## Premis

Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1990
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millorguió original | Fernando Fernán Gómez José Truchado | Guanyadors |

## Referències

* ↑ Fernán Gómez dice que su última película es ligera y divertida, El País, 12 de setembre de 1991
* ↑ Fuera de juego a Fotogramas
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1990». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 9 gener 2016].

## Enllaços externs

* Filmografía de interés: «Fuera de Juego» (1991) y «Jago: A Life Underwater» (2015)
# Fuenzalidaïta

La fuenzalidaïta és un mineral de la classe dels sulfats. Anomenat per Judith A. Konnert, Howard T. Evans, Jr., James J. McGee, i George E. Ericksen l'any 1994 en honor d'Humberto Fuenzalida Villegas, geògraf, geòleg, paleontòleg, acadèmic i naturalista. La fuenzalidaïta és isostructural amb la carlosruizita, amb la qual forma serie.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fuenzalidaïta pertany a «07.D - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans; amb NO₃, CO₃, B(OH)₄, SiO₄ o IO₃» juntament amb els següents minerals: darapskita, humberstonita, ungemachita, clinoungemachita, charlesita, ettringita, jouravskita, sturmanita, thaumasita, bentorita, buriatita, rapidcreekita, korkinoïta, tatarskita, nakauriïta, chessexita, carlosruizita, carraraïta i txeliabinskita.

## Característiques

La fuenzalidaïta és un sulfat de fórmula química K₆(Na,K)₄Na₆Mg$_{10}$(SO₄)₁₂(IO₃)₁₂·12H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2 a 3.

## Estructura

L'estructura es basa en dos blocs complexos. Cada bloc consisteix en una cadena doble formada per grups iodats trigonals-piramidals, enllaçats a dalt i a baic per capes de grups SO₄. Les capes es troben separades per K, Na i Mg. L'estructura és semblant als membres del grup de l'alunita.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en vetes de la mena de nitrats coneguda com a Caliche Blanco associada a probertita, nitratina, halita, darapskita i anhidrita. S'ha descrit només a les regions d'Antofagasta i Tarapacá (ambdues a Xile).

## Referències

* ↑ «Fuenzalidaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Carlosruizite-Fuenzalidaite Series: Carlosruizite-Fuenzalidaite Series mineral information and data.». [Consulta: 10 juliol 2017].
# Torrent de Mortitx

El torrent de Mortitx és un torrent del municipi d'Escorca, a Mallorca. Neix a la possessió de Mortitx. És al tram final, anomenat torrent Fondo, de només 500 m de longitud, en què es practica el barranquisme. En aquest torrent, es concentren més de 6000 exemplars de ferreret i constitueix una de les reserves més importants de la Serra de Tramuntana.

## Enllaços externs

* Descente-canyon.com (francès)
# Torrent de Miralles

El torrent de Miralles és un curs d'aigua del terme de Castellar del Vallès. Neix al massís de Sant Llorenç del Munt, al collet de Miralles, molt a prop del turó del Llop. Les seves aigües són retingudes en un petit pantà anomenat llac d'en Miquel. Desemboca al riu Ripoll vora Can Messeguer.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Dochia și Traian

Dochia și Traian (en català: dòquia i trajà) és considerat per George Călinescu el mite de l'etnogènesi, la llegenda popular romanesa Dochia şi Traian descriu la llegenda de Dochia, la filla de Decèbal, que, sota l'amenaça romana, per no abandonar la seva terra i nació, es transforma al costat "la seva gent" a la roca.
La llegenda popular de Dochia ha estat objecte de diverses obres literàries. Vasile Pârvan diu que roques tan antropomòrfiques com la roca de Dochia i les ovelles són el símbol d'un ídol pagà que va perdurar durant segles als dacis lliures dels Carpats orientals. A Dochia i Traian de Gheorghe Asachi, la Dochia petrificada es troba "entre Piatra Detunată, i de Sahastrul Picior". La llegenda popular se situa a Moldàvia, a la zona del massís de Ceahlau on hi ha formacions rocoses amb un aspecte especial. En la creació d'Eminescu, la llegenda és la base de l'obra, deixada en el projecte, Decebal. Aquí Dochia és la neboda de l'antic rei Diurpaneus. I per a Mihai Eminescu, Dochia, l'estiu primari del príncep daci Boris, havia de simbolitzar (segons les notes d'Eminescu) la roca petrificada, no poder separar-se de la seva terra.
Segons l'opinió de Peter Creţia, Dòquia representa el rostre antitètic de Decèbal: el rostre de Dòquia, retornat a Roma com a principi de superació de la violència destructiva de la història, com a estabilitat i ordre superior, i el dolor de la vida que no pot vèncer.

## Referències

* 1 2 Romulus Vulcănescu, Mitologia română, Editura Academiei, București, 1987
* 1 2 Prof. Simona Crainic, Reprezentari ale Babei Dochia in literatura

## Vegeu també

* Baba Dochia