OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nobuyuki Fukumoto

Nobuyuki Fukumoto (福本伸行, Fukumoto Nobuyuki) és un mangaka japonès ben conegut a tot l'Orient Llunyà per les seves singulars idees sobre els jocs d'atzar, per la seva profunda anàlisi psicològica dels personatges i pel seu estil artístic peculiar. Els yakuza i els jocs d'atzar són temes recurrents en el seu manga. En els països de parla anglesa, és conegut per ser l'autor d'Akagi, un manga de temàtica mahjong. El 1998, guanyà el Kodansha Manga Award per Tobaku Mokushiroku Kaiji. L'onomatopeia "zawa" (ざわ‥), significant una atmosfera poc agradable, apareix freqüentment als seus còmics i és considerada una marca pròpia de Fukumoto.

## Treballs (ordre cronològic)

* Ten - Tenwadoori No Kaidanji (1989 - 2002) (天 - 天和通りの快男児)
* Akagi (1992 -)
* Gin to Kin (Silver and Gold, 1992 - 1996) (銀と金)
* Tobaku Mokushiroku Kaiji (1996 - 1999) (賭博黙示録　カイジ)
* Buraiden Gai (Outcast Story: Gai, 2000 - 2001) (無頼伝　涯)
* Tobaku Hakairoku Kaiji (2000 - 2004) (賭博破壊録　カイジ)
* Saikyou Densetsu Kurosawa (The Strongest Legend Kurosawa, 2003 - 2006) (最強伝説黒沢)
* Tobaku Datenroku Kaiji (2004 - 2008) (賭博堕天録　カイジ)
* Tobaku Haouden ZERO (Gambling Emperor Legend Zero, 2007 -) (賭博覇王伝零)
* Tobaku Datenroku Kaiji ~Kazuya-hen~ (2009 -) (賭博堕天録カイジ〜和也編〜)
En cooperació amb Kaiji Kawaguchi:
* Seizon -LifE- (1999)
* Kokuhaku: Confession (2001)
En cooperació amb Keiichirou Hara:
* Washizu - Enma No Touhai (2008 -) (ワシズ　閻魔の闘牌)

## Referències

* ↑ Joel Hahn. «Kodansha Manga Awards». Comic Book Awards Almanac. Arxivat de l'original el 2007-08-16. [Consulta: 21 agost 2007].

## Enllaços externs

* Nobuyuki Fukumoto a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Nobuyuki Kato

Nobuyuki Kato (Japó, 2 de gener de 1920), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Nobuyuki Kato va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Octave Uzanne

Octave Uzanne (Auxerre, França, 14 de setembre de 1851 - Saint-Cloud, 31 d'octubre de 1931) fou un reconegut bibliòfil francès. Destacà per les seves investigacions bibliogràfiques a l'entorn dels autors del segle xviii. Fundà la Societat de Bibliòfils Contemporanis, de la qual fou el president. La seva tasca investigadora es materialitzà en una considerable producció literària i en una permanent col·laboració en diaris com L'Echo i Le Figaro de París.

## Referències

* ↑ Mendoza 1995: 213

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
# Revista Idees

Idees és una revista de Pensament Contemporani que edita el Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya. Adreçada al món polític, acadèmic i cultural, analitza monogràficament els principals reptes i debats globals contemporanis a través de la perspectiva de persones expertes i de referència en les diferents matèries. Des del seu naixement l'any 1999, la publicació ha mantingut la seva qualitat, tant en la forma com en el contingut, així com un esperit reflexiu i rigorós en el tractament d'una àmplia diversitat de temes vinculats a l'actualitat.
A partir d'articles, conferències i debats, Idees vol oferir una mirada àmplia i polièdrica dels temes tractats en cada monogràfic. L'objectiu és contribuir al debat públic i aportar continguts, diagnosis i propostes que serveixin per informar al Govern de la Generalitat i interpel·lar a la ciutadania.
Publicada per primer cop l'any 1999 i amb un total de 44 edicions en paper, la revista ha dut a terme l'any 2019 una renovació digital que pretén obrir una nova etapa i consolidar la seva trajectòria, tot augmentant el seu abast i projecció gràcies a la publicació digital i en tres idiomes —català, castellà i anglès— de tots els seus continguts. El primer monogràfic de l'etapa digital, publicat el maig de 2019, se centra en el futur del projecte europeu, amb més de 30 articles d'autors i autores.

## Referències

* ↑ «Revista IDEES». [Consulta: 1r juliol 2019].
* ↑ Llistat de publicacions periòdiques Arxivat 2017-07-03 a Wayback Machine. a l'IEMed
* ↑ Publicacions periòdiques en dipòsit a dixit.gencat
* ↑ «Departament d'Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència». Arxivat de l'original el 2019-07-01. [Consulta: 1r juliol 2019].

## Enllaços externs

* Web de la publicació
«Obra de Revista Idees» a Dialnet.
http://exteriors.gencat.cat/ca/ambits-dactuacio/temes-contemporanis/futur-projecte-europeu/ Arxivat 2019-07-01 a Wayback Machine.
* Idees, n. 28-29, gener-juny 2006 Arxivat 2020-11-29 a Wayback Machine.
# Revista Cucafera

La revista Cucafera és una revista mensual en català dirigida a nens de 4 a 6 anys. Es va fundar l'any 1994 i és editada per Bayard Revistas, S. A.. També ofereix una versió en castellà, que porta el nom de Caracola.

## Origen

La revista Cucafera va néixer al febrer de l'any 1994, i des d'aleshores està sota l'edició de Bayard Revistas, S. A..

## Història

Cucafera es va crear l'any 1994 amb l'objectiu d'estimular i fomentar el descobriment entre els nens de la segona etapa de l'Educació Infantil. Això ho fa incloent dins les seves revistes jocs, contes, informació, activitats i alguns dels personatges més emblemàtics que es van crear especialment per a Cucafera, com poden ser l'Ós Brunet, SamSam, la Família Noé o Polo.
Aquesta revista també intenta apropar els pares i els fills, perquè tinguin una major complicitat mitjançant la seva mutua interacció amb les diverses activitats. A més, Cucafera intenta que els temes que es tracten a la revista coincideixin amb els que els nens estan tractant a l'escola, establint així un vincle entre ambdós.
Des de la seva creació, la revista segueix amb seccions diverses com poden ser:
* Històries amb registres variats: cada revista comença amb un conte diferent d'alguns dels personatges més emblemàtics de la revista.
* Personatges que apareixen cada mes (com el SamSam, l'Ós Brunet, Polo).
* Seccions per tal que els nens puguin descobrir el món: com poden ser “Descobreix per què”, “Els animals” o “Petits filòsofs”.
* Activitats i jocs: en són exemples el “busca i troba” amb la Família Amagat i gossimeu, així com amb un gran recull de jocs i manualitats pels més petits.

## Referències

* ↑ «Altres revistes proposades». [Consulta: 29 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Cucafera
# Club Polideportivo Ejido

El Polideportivo Ejido va ser un club de futbol espanyol, de la ciutat d'El Ejido, a la província d'Almeria (Andalusia). Va ser fundat el 1969 i va desaparèixer el 2012.
Disputava els seus partits a l'Estadi Municipal Santo Domingo, inaugurat el 2001 i amb capacitat per a 7.870 espectadors. Anteriorment, l'equip jugava al vell estadi Municipal Santo Domingo.

## Dades del club

* Temporades a Primera divisió: 0
* Temporades a Segona divisió: 6
* Temporades a Segona divisió B: 5
* Temporades a Tercera divisió: 9
* Millor posició a la lliga: 13é (Segona divisió temporades 2002/03 i 2004/05)

### Temporades

| Temporada | Divisió | Posició | Copa del Rei |
| 1969–87 | Regional | — | |
| 1987/88 | 3a Divisió | 3r | |
| 1988/89 | 3a Divisió | 7è | |
| 1989/90 | 3a Divisió | 3r | |
| 1990/91 | 3a Divisió | 2n | |
| 1991/92 | 2a Divisió B | 5è | |
| 1992/93 | 2a Divisió B | 14è | |
| 1993/94 | 2a Divisió B | 17è | |
| 1994/95 | 3a Divisió | 3r | |
| 1995/96 | 3a Divisió | 1r | |
| 1996/97 | 2a Divisió B | 17è | |
| 1997/98 | 3a Divisió | 2n | |
| 1998/99 | 3a Divisió | 2n | |
| 1999/00 | 3a Divisió | 1r | |
| 2000/01 | 2a Divisió B | 2n | |
| 2001/02 | 2a Divisió | 18è | |
| 2002/03 | 2a Divisió | 13è | |
| 2003/04 | 2a Divisió | 18è | |
| 2004/05 | 2a Divisió | 13è | |
| 2005/06 | 2a Divisió | 15è | |
| 2006/07 | 2a Divisió | 11è | |
| 2007/08 | 2a Divisió | 22n | |
| 2008/09 | 2a Divisió B | 3r | Vuitens de final |
| 2009/10 | 2a Divisió B | 4t | |
| 2010/11 | 2a Divisió B | 14è | Setzens de final |
| 2011/12 | 2a Divisió B | abd | |

## Jugadors destacats

Nota: la llista inclou jugadors que hagin disputat u mínim de 100 partits de lliga i/o hagin estat internacionals.
| Marc Bernaus Ildefons Lima Mariano Toedtli José Bello Amigo Avimiled Rivas Jurica Vučko László Éger Antonio de Nigris Gerardo Torrado Stephen Sunday Mirosław Trzeciak | José Calado Carlos García Badías Bogdan Mara Dennis Şerban Risto Vidaković Kike Burgos Marcelino Elena Carles Llorens Víctor Salas Pedro Vega Félix Hernández |

## Palmarès

* Sense títols

## Vegeu també

* Club Deportivo El Ejido 2012

## Referències

* ↑ El Polideportivo Ejido, primer abandono (Polideportivo Ejido, first withdrawal); ABC, 18 gener 2012 (castellà)
* ↑ «El Poli Ejido da el sorpresón al hacer una 'manita' al Villarreal» (en castellà). Marca, 29-10-2008 [Consulta: 7 febrer 2012].

## Enllaços externs

* [ Club Polideportivo Ejido - Lloc web oficial] (castellà)
# Església de Sant Josep

«Església de Sant Josep» té aquests significats:
* Església de la Mare de Déu de Gràcia i de Sant Josep o església dels Josepets de Gràcia, a l'antic convent dels carmelites al districte de Gràcia (Barcelona)
* Santuari de Sant Josep de la Muntanya, edifici neoromànic al barri de la Salut (Gràcia, Barcelona)
* Església de Sant Josep Oriol (Barcelona), temple situat al barri de l'antiga Esquerra de l'Eixample de Barcelona
* Sant Josep de la Torre de Tamúrcia, església romànica del poble de la Torre de Tamúrcia (Tremp, Pallars Jussà)
* Església de Sant Josep de Maó, església de Maó (Menorca)
* Església de Sant Josep (Badalona), església de Badalona (Barcelonès)
* Església de Sant Josep d'Ontinyent
* Església de Sant Josep (Breña Baja), església de Breña Baja (Tenerife)
* Sant Josep de Fontdepou, església al nucli urbà de Fontdepou (Noguera)
* Església de San José, església del barri vell de San Juan de Puerto Rico
# Hidra (satèl·lit)

Hidra, també conegut com a Plutó III (designació provisional S/2005 P 1), és un satèl·lit del sistema binari constituït per Plutó i Caront. Va ser descobert el juny de 2005 i el telescopi espacial Hubble va confirmar la seva presència el febrer de 2006. Les imatges del descobriment foren preses els dies 15 i 18 de maig de 2005 i s'anuncià el 31 d'octubre. Es va denominar provisionalment 'S/2005 P 1' fins que el juny de 2006 la Unió Astronòmica Internacional el va batejar com Hidra. Es troba en el pla orbital de Caront el seu radi mitjà ronda els 80 quilòmetres. Rebé el seu nom definitiu Hydra (a partir del monstre mitològic Hidra, guardià del món subterrani) el 21 de juny de 2006, en la circular 8723 de la UAI.
Se segueix la línia de nomenclatura de Plutó i les seves llunes, amb elements de l'inframon de la mitologia grega, denominant-la com a Hidra, la serp de nou caps que protegia l'infern; a més el nom s'elegeix en conjunt amb el de la lluna Nix. Les inicials d'ambdues, Nh, serveixen com a tribut a la sonda espacial New Horizons que es va enlairar el 2006 amb destinació a Plutó.
Hydra orbita al voltant del centre de masses del sistema Plutó-Caront en el mateix pla orbital que Caront i Nix, a una distància d'uns 65.000 km. A diferència dels altres satèl·lits de Plutó presenta una petita però significativa excentricitat, igual a 0,0052. El seu període orbital és de 38,2 dies, que és gairebé una relació de ressonància 1:6 amb Caront.
La seva grandària no s'ha pogut determinar directament, però els càlculs basats en la seva brillantor proporcionen un diàmetre d'uns 45 km si la seva reflectivitat és d'un 35% (com Caront) i d'uns 140 km si la seva reflectivitat és d'un 4% (com els KBO més foscos). S'han observat canvis de brillantor que poden ser deguts a variacions d'albedo superficials o a una forma allargada.

## Referències

* ↑ «NASA FACTS» (en anglès). NASA.
* ↑ Circular 8625 de la UAI descrivint el descobriment (anglès) PDF

## Bibliografia

* Steffl A.J., Mutchler M.J., Weaver H.A., Stern S.A., Durda D.D., Terrell D., Merline W.J., Young L.A., Young E.F., Buie M.W., Spencer J.R.: «New Constraints on Additional Satellites of the Pluto System», Astronomical Journal, enviat (2005, preprint)
* Buie M.W., Grundy W.M., Young, E.F., Young L.A., Stern S.A.: «Orbits and photometry of Pluto's satellites: Charon, S/2005 P1 and S/2005 P2», enviat (2005, preprint)

## Enllaços externs

* Background Information Regarding Our Two Newly Discovered Satellites of Pluto. Web dels descobridors. (anglès)
* Comunicat de premsa de l'equip del Hubble i la NASA. (anglès)
Satèl·lits de planetes nans :
PlutóOrcHaumeaQuaoarEris
Caront · Nix  · Hidra  · Cèrber  · Estix
Vanth
Namaka · Hiʻiaka
Weywot
Disnòmia :
# Cristales

El Cristales o Gabizo-Cristales és una muntanya de 2.893 metres que es troba a la província d'Osca (Aragó).

## Referències

* ↑ Gómez Ortiz, Antonio; Semir, Ramon de. Panticosa - Formigal, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1984 (E-25). ISBN 84-7011-069-1.
Viccionari
# José Torres Sala

José Torres Sala (1884 - ?) fou un advocat i polític valencià, fill d'Antonio Torres Orduña, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Membre del Partit Conservador, el 1915 va substituir a les Corts Espanyoles pel districte de Pego al seu pare, escollit a les eleccions generals espanyoles de 1914. Disconforme amb la direcció del partit a mans de José Jorro Miranda, es passà al maurisme, amb el que es presentà per Dénia a les eleccions de 1916, però sí que ho fou per la Vila Joiosa a les de 1918, i senador el 1919. A les eleccions generals espanyoles de 1920 es presentà per la fracció ciervista, però no fou escollit. Després fou diputat provincial per Pego-Cocentaina. El 1930 intentà reorganitzar les forces monàrquiques a Pego, però un cop proclamada la Segona República Espanyola es va integrar a la Dreta Liberal Republicana amb Romualdo Catalá Guarner.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.550. ISBN 9788495484802.
# Cementiri de Tiana

El Cementiri de Tiana és una obra de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local. El cementiri de Tiana està situat en front de l'antiga església parroquial. Té una esplanada al costat i un camí de terra a cada costat. A la part del darrere hi ha bosc.

## Descripció

Els nínxols es distribueixen al llarg d'un passadís i la part del darrere d'aquest en columnes de cinc. Els forats originals dels nínxols són voltes de maó de pla, la part frontal està pintada de blanc amb la inscripció corresponent de color negre. Els nínxols moderns han desvirtuat la forma tradicional introduint plaques quadrades de marbre o granit. Al costat de l'entrada hi ha un mausoleu amb una petita capella enfront. A la part del darrere, hi ha tombes excavades al terra.
El cementiri queda tancat per un mur de pedra pintat de blanc. El portal d'accñes és rectangular coronat per un frontó. La porta és de fusta i ferro. En el portal hi ha la inscripció: "Mortui Oui in Dominio Moritur".

## Referències

* 1 2 3 «Cementiri de Tiana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Highland Clearances

El procés conegut en anglès com Highland Clearances (en gaèlic escocès Fuadaich nan Gàidheal, "l'expulsió dels Gaèlics") que podríem anomenar en català expulsió de les Terres Altes va consistir en el desplaçament forçat de la població de les Terres Altes escoceses durant el segle xviii. Aquest desplaçament va provocar una migració massiva cap a la costa escocesa, cap als Lowlands i cap a l'estranger. Aquestes "neteges" formen part d'un canvi general en el sistema agrícola del Regne Unit, però aquest desplaçament en concret, per la seva cronologia tardana, l'absència de protecció legal per als arrendataris a curt termini sota les lleis escoceses, la ruptura brusca amb el sistema de clans anterior, així com la brutalitat de moltes de les ordres d'expulsió, van fer que les Highland clearances adquirissin notorietat.
Els processos que van despoblar les zones rurals d'Anglaterra durant la Revolució agrícola britànica van començar molt abans, en el que es van conèixer com a Lowland Clearances, però l'efecte sobre la zona septentrional d'Escòcia -en la qual es parlava en gaèlic escocès i es mantenia una cultura semifeudal- va produir l'aparició de protestes i de ressentiment per part dels descendents dels quals van ser obligats a emigrar, o a subsistir en els suburbis de les ciutats o en petites zones marginals, transformats en crofters, arrendataris de petits terrenys i obligats a treballar en condicions infrahumanes per als terratinents.

## Referències

* ↑ Watson, A. and Allan, E., "Depopulation by clearances and non-enforced emigration in the north-east Highlands", Northern Scotland 10 (1990), Edinburgh University Press
* ↑ G. Dawson and S. Farber, Forcible Displacement Throughout the Ages: Towards an International Convention for the Prevention and Punishment of the Crime of Forcible Displacement (Martinus Nijhoff Publishers, 2012), ISBN 9004220542, p. 31.

## Enllaços externs

* Highlanderweb - Highland clearances Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
* Comunitats abandonades: el caso de Strathnaver (1814-1819) (anglès)
* Els Highland Clearances: una introducció Arxivat 2007-12-31 a Wayback Machine. (anglès)
* The Highland Clearances Arxivat 2007-07-29 a Wayback Machine.. Artícle de Thomas Devine, publicat a Refresh nº 4, primavera de 1987. (anglès)
# Highland Lake (Nova Jersey)

Highland Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 5.051 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Highland Lake tenia 5.051 habitants, 1.794 habitatges, i 1.375 famílies. La densitat de població era de 386,9 habitants/km².
Dels 1.794 habitatges en un 42,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,7% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 23,3% no eren unitats familiars. En el 18,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 34,3% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 77.968 $ i la renda mediana per família de 87.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 58.395 $ mentre que les dones 39.968 $. La renda per capita de la població era de 27.445 $. Aproximadament el 2,6% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Highland Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Highland Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lexington (Carolina del Sud)

Lexington és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 9.793 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lexington tenia 9.793 habitants, 3.644 habitatges i 2.558 famílies. La densitat de població era de 665,7 habitants/km².
Dels 3.644 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,9% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 39,6% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.865$ i la renda mediana per família de 65.694$. Els homes tenien una renda mediana de 44.883$ mentre que les dones 29.020$. La renda per capita de la població era de 23.416$. Entorn del 5,2% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lexington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lexington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hilderic (rei dels vàndals)

Hilderic (en llatí: Hilderic, en grec antic: Ἱλδέριχος) va ser rei dels vàndals, fill d'Huneric i d'Eudòxia i net de Genseric i de Valentinià III, va succeir a Trasamund. Va regnar del 523 al 530.
Era de caràcter amable, i com a rei va tractar bé els catòlics africans i va aconseguir l'amistat de l'emperador Justinià I. Encara que Nicèfor Cal·list Xantòpul diu que no era arrià, probablement si que ho era. Finalment Gelimer, el seu cosí, el va deposar i després el va fer matar durant la Guerra Vandàlica. Es conserva una moneda d'aquest rei.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Hilderic». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 10 novembre 2023].
# Le Cake-walk infernal

Le Cake-walk infernal, venut als Estats Units com a The Infernal Cake Walk i a Gran Bretanya com a The Infernal Cake Walk , és un curtmetratge mut francès de 1903 dirigit Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 453 al 457 als seus catàlegs.
La pel·lícula inclou el cakewalk, que va tenir una popularitat en auge l'any 1903. Méliès apareix a la pel·lícula com a Plutó/Satanàs i com el dimoni ballant grotesc. Aquesta pel·lícula depenent del ritme probablement es va filmar amb acompanyament de piano a l'estudi. Els efectes especials de la pel·lícula es van treballar amb escotilles, maquinària escènica, pirotècnia, escamoteig i exposició múltiple.
Le Cake-walk infernal presenta diversos exemples d'elements reutilitzats o reutilitzats posteriorment en altres pel·lícules també realitzades per Méliès. Les màscares de dimonis de la pel·lícula es van fer originalment per a Le Voyage dans la Lune (1902) de Méliès, on les porten els selenites (habitants de la Lluna); de la mateixa manera, l'efecte de les extremitats ballants s'havia utilitzat anteriorment a Dislocation mystérieuse (1901). Per contra, Méliès va reutilitzar la gruta de Le Cake-walk infernal ambientada a la seva pel·lícula posterior Faust aux enfers (1903), i va reciclar l'efecte foc follet a Le Chaudron infernal (1903).

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques; Mannoni, Laurent. L'oeuvre de Georges Méliès. París: Éditions de La Martinière, 2008, p. 345. ISBN 9782732437323.
* 1 2 3 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France. Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, p. 120–21. ISBN 2903053073.
# Li Dong-woon

Li Dong-woon (Pyongyang, 4 de juliol de 1945) fou un futbolista nord-coreà de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Corea del Nord amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1966.
A nivell de club destacà com a jugador de Rodongja i Pyongyang.

## Referències

* ↑ Copa do Mundo da FIFA Inglaterra 1966 Arxivat 2012-03-23 a Wayback Machine.
* ↑ Li Dong-woon a National-Football-Teams.com (anglès)