OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selecció txeca de corfbol

La selecció txeca de corfbol és dirigida per la Český korfbalový svaz (CKS) i representa a la República Txeca a les competicions internacionals de corfbol. La Federació Txeca es va fundar l'any 1988.

## Història

Campionat del Món :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 1995 | 5è Campionat del Món | Nova Delhi (Índia) | 7a plaça |
| 2003 | 7è Campionat del Món | Rotterdam (Països Baixos) | 3a plaça |
| 2007 | 8è Campionat del Món | Brno (República Txeca) | 3a plaça |
| 2011 | 9è Campionat del Món | Shaoxing (Xina) | 8a plaça |
| 2015 | 10è Campionat del Món | Anvers (Bèlgica) | 9a plaça |
| 2019 | 11è Campionat del Món | Durban (Sud-àfrica) | 8a plaça |
World Games :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 2005 | 7ns World Games | Duisburg (Alemanya) | 3a plaça |
| 2009 | 8ns World Games | Kaohsiung (Taiwan) | 5a plaça |
| 2013 | 9ns World Games | Cali, Colòmbia | 7a plaça |
Campionat d'Europa :
| Any | Campionat | Seu | Classificació |
| 1998 | 1r Campionat d'Europa | Portugal | 4a plaça |
| 2002 | 2n Campionat d'Europa | Catalunya | 2a plaça |
| 2006 | 3r Campionat d'Europa | Budapest (Hongria) | 3a plaça |
| 2010 | 4t Campionat d'Europa | Països Baixos | 3a plaça |
| 2014 | 5è Campionat d'Europa | Portugal | 5a plaça |
| 2016 | 6è Campionat d'Europa | Països Baixos | 7a plaça |
| 2018 | 7è Campionat d'Europa | Països Baixos | 5a plaça |

## Referències

* ↑ «Federació Txeca de Corfbol a l'IKF» (en anglès). IKF.
* ↑ «Història del Campionat del Món de Korfbal» (en anglès). IKF. Arxivat de l'original el 2013-09-20. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ «Història del Korfbal als World Games» (en anglès). IKF.
* ↑ «Història del Campionat d'Europa de Korfbal» (en anglès). IKF.
# Piru

Un piru és un esperit dolent menor o dimoni en la mitologia finesa. La cultura popular finesa sovint representa els pirus com a esperits dolents del bosc, contra els que ens hem d'enfrontar en una batalla d'enginy, havent de pagar o bé rebent una penyora en cas de perdre o guanyar-la.
En molts casos, els poltergeist i fenòmens d'aparicions es descriuen com pirus. Sovint el Diable és anomenat també Piru o Pääpiru, el piru major.
Un piru és també un renec suau en finès.

## Bibliografia

* Klemettinen, Pasi 1997: Mellastavat pirut. Tutkimus kansanomaisista paholais- ja noituuskäsityksistä Karjalankannaksen ja Laatokan karjalan tarinaperinteessä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura (en finès).
* Purola, Mari (toim.). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Suomalainen piru:Paholainen kansanperinteessä (en finès), 2011. ISBN ISBN 978-952-222-289-3.
* Simonsuuri, Lauri (toim.). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Myytillisiä tarinoita (en finès), 1999. ISBN ISBN 951-746-083-X.
# Platja de la Nova Icària

La platja de la Nova Icària és una platja situada a Barcelona al districte de Sant Martí. Té una llargada de 415 metres de llargada i és una de les platges situades al centre del litoral urbà. Juntament amb la de Bogatell, és la que registra un temps d'estada més llarg per part dels usuaris, possiblement perquè és considerada una de les més tranquil·les de la ciutat. També és una de les platges amb més equipaments de Barcelona, ja que disposa d'una àrea de jocs i una taula de ping-pong tocant a l'espigó de Bogatell, i dos camps de vòlei propers al Port Olímpic.
Àrea per a persones amb discapacitat
La platja de la Nova Icària compta amb una àrea per a persones amb discapacitat que disposa de servei de suport al bany o bany assistit. Aquest servei s'adreça a persones amb discapacitat i mobilitat reduïda i té l'objectiu de facilitar-los l'entrada i la sortida de l'aigua per tal que puguin gaudir d'un temps de bany, fent ús, si cal, d'una cadira amfíbia.
Aquesta àrea compta amb passeres de fusta que arriben el més a prop possible de l'aigua, un vestuari adaptat, una dutxa propera amb cadira i una grua elevadora. Tot plegat permet que qui ho necessiti pugui arribar fàcilment fins a l'aigua amb la col·laboració de voluntaris, que ajuden els usuaris, juntament amb les persones que els acompanyen, a passar de la cadira de rodes a la cadira amfíbia i a utilitzar, si cal, una grua elevadora.
El servei de bany assistit, operatiu a partir de l'1 de juny, es realitza els caps de setmana i festius del mes de juny i de la segona quinzena de setembre, i diàriament els mesos de juliol, agost i la primera quinzena de setembre, d'11 a 14h i de 16 a 19h.
Aquests serveis només estan operatius amb senyalització de bandera verda de l'estat de la mar.
Guardons
Els anys 2018 i 2020 hi onejà la bandera "Ecoplayas", un guardó anual donat per l'associació espanyola ATEGRUS (Asociación Técnica para la Gestión de Residuos y Medio Ambiente), com a reconeixement a la seva qualitat i serveis.

## Referències

* 1 2 «Platja de Nova Icària». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 28 octubre 2018].
# Polypedates otilophus

Polypedates otilophus és una espècie de granota que viu a l'illa de Borneo, (a Brunei, Indonèsia i Malàisia), des del nivell del mar fins als 1000 m d'altura. Les poblacions de Java i Sumatra que anteriorment es consideraven de la mateixa espècie ara es classifiquen com a Polypedates pseudotilophus.
Viu en boscos de terra baixa però també se la troba en hàbitats alterats, com ara plantacions de palmeres d'oli de palma. Habita l'estrat arbori i l'arbustiu i cria en tolls formats per la pluja. Pon el ous en nius d'escuma suspesos sobre el corrent de manera que quan els capgrossos surten de l'ou cauen a l'aigua.
La principal amenaça a la seva conservació és la pèrdua del seu hàbitat natural per la desaparició dels boscos pluvials tropicals de terra baixa, per l'aprofitament fustaner i per fer espai a plantacions de palmeres per produir oli de palma.

## Referències

* 1 2 3 4 IUCN SSC Amphibian Specialist Group 2018. (2018). "Polypedates otilophus." 2018 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2018. [Consulta: 23 de novembre de 2019]
# Polypedates naso

Polypedates naso és una espècie d'amfibi que viu a l'Índia i, possiblement també, a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Dutta, S., Sengupta, S. & Bordoloi, S. 2004. Polypedates naso. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Portada/article juny 20

    $\int _{a}^{b}f(x)\,dx$
és igual a l'àrea de la regió del pla xy limitada entre la gràfica de f, l'eix x, i les línies verticals x = a i x = b, on es resten les àrees per davall de l'eix x.

## Integració

El concepte d'integració és un concepte fonamental de les matemàtiques avançades, especialment en els camps del càlcul infinitesimal i de l'anàlisi matemàtica. Donada una funció f(x) d'una variable real x i un interval [a,b] de la recta real, la integral
    $\int _{a}^{b}f(x)\,dx$
és igual a l'àrea de la regió del pla xy limitada entre la gràfica de f, l'eix x, i les línies verticals x = a i x = b, on es resten les àrees per davall de l'eix x.
La paraula "integral" també es pot referir a la noció de funció primitiva, és a dir, una funció F, la derivada de la qual és la funció donada f. En aquest cas s'anomena integral indefinida, mentre que les integrals tractades en aquest article són les integrals definides. Alguns autors conserven una distinció entre primitives i integrals indefinides.
# Portada/article juny 17
## Raffaello Sanzio

Raffaello Sanzio, Rafael d'Urbino, o simplement Rafael, (Urbino, actual Itàlia, 6 d'abril de 1483 – Roma, 6 d'abril de 1520) fou un pintor i arquitecte italià de l'alt renaixement. És cèlebre per la perfecció i gràcia de les seves pintures i dibuixos. Juntament amb Miquel Àngel i Leonardo da Vinci forma la tradicional trinitat de grans mestres del període.
La seua carrera es divideix de manera natural en tres fases i tres estils, descrits inicialment per Giorgio Vasari: els seus primers anys a Úmbria; el període posterior de quatre anys a Florència (1504-1508), on va absorbir les tradicions artístiques de la ciutat; i finalment el seu darrer i triomfal període de dotze anys a Roma, treballant per als papes i llur cort.
# Ploma de foc

Ploma de foc (títol original en anglès: Flaming Feather) és un western de 1952 dirigit per Ray Enright, amb Sterling Hayden en el paper principal. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un misteriós malfactor anomenat "Sidewinder", és el líder fantasma d'una tribu d'indis Utah renegats, que té terroritzat a tot el territori d'Arizona el 1870. Quan el granger Tex McCloud troba incendiada la seva granja, promet trobar i matar Sidewinder. McCloud fa una aposta amb el cap de la tropa de Cavalleria, el tinent Tom Blaine, que serà el primer a desemmascarar Sidewinder.

## Repartiment

* Sterling Hayden: Tex McCloud
* Forrest Tucker: Tinent Tom Blaine
* Arleen Whelan: Carolina
* Barbara Rush: Nora Logan
* Victor Jory: Lucky Lee
* Richard Arlen: Eddie "Showdown" Calhoun
* Edgar Buchanan: Sergent O'Rourke
* Carol Thurston: Turquesa

## Referències

* ↑ esadir.cat. Ploma de foc. esadir.cat.
* ↑ «Flaming Feather». The New York Times.
# Seonjo de Joseon

El rei Seonjo governà Corea entre 1567 i 1608 com el catorzè rei de la dinastia Joseon. Durant el seu regnat van tenir lloc les invasions japoneses de Corea convocades per Toyotomi Hideyoshi. Quan l'exèrcit invasor es va acostar a la capital, el rei va fugir cap al nord de Pyongyang fins que l'emperador Wanli de la dinastia Ming va acudir en la seva ajuda.
Després que el rei Seonjo va poder tornar a Seül, va ser el primer a utilitzar Deoksugung com palau principal pel fet que la majoria dels palaus de la ciutat havien estat incendiats durant la guerra.
La seva àvia era la concubina de l'11è rei Jungjong de Joseon. el seu pare Yi Cho, príncep de Deokheung, va ser el novè fill il·legítim del rei Jungjong.

## Referències

* Turnbull, Stephen. Samurai Invasion: Japan's Korean War 1592–98. London: Cassell & Co, 2002, ISBN 0-304-35948-3
# Pingguïta

La pingguïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, el districte de Pinggu, a Beijing, Xina.

## Característiques

La pingguïta és un òxid de fórmula química Bi₆Te₂$^{4+}$O$_{13}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1993. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Geològic de la Xina, a Beijing.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pingguïta pertany a «04.JL - Tel·lurits amb anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: rodalquilarita, mackayita, mroseïta, tlapallita i girdita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la zona d'oxidació del dipòsit d'or de Yangjia, al districte de Pinggu de la municipalitat de Beijing, a la Xina. També ha estat descrita a les pedreres de dolomita de Rędziny, a la Baixa Silèsia (Polònia), i a la mina Blue Bell, a Zzyzx, al comtat de San Bernardino (Califòrnia, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Pingguite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 abril 2017].
# Plana de Gamouda

La plana de Gammouda és una depressió del centre de Tunísia situada entre les muntanya occidentals de la governació de Sidi Bou Zid i el Djebel Hamra i muntanyes menors al sud. Al mig de la plana que té forma allargada (més de 60 km) i estreta (7 km) hi ha la població de Zaafria i al sud Mzaraa.
L'oued El Fakka passa al sud de la població de Zaafria i les aigües de les seves crescudes són controlades per quatre embassaments tradicionals o megdaoua (Mouzi, Cheref, Jlabib i Monsour Sghaier) i dos embassaments moderns (Amont RG i Zaafria RG) que permeten una irrigació de 2000 hectàrees. Les crescudes del Fakka i les de l'oued Sereg-Eddhiba són freqüents a la tardor i deixen el poble aïllat per l'estat de les pistes. També s'exploten pous de superfície però és una tècnica moderna(els primers pous es van obrir els anys vuitanta i només afecta el 4% de la superfície cultivada). La superfície útil per l'agricultura al centre de la plana és de 2712 hectàrees i l'explota la població de Zaafria. Només a la part sud hi ha un altre par útil que explota la població de Mzaraa.
La propietat de la terra encara és dominical però cada vegada més es va repartint la terra entre els membres de les comunitats. Mzaraa està unida a Sidi Bou Zid per carretera que cap a l'oest va a trobar la carretera que porta a Gafsa. En canvi Zaafria només està unida a aquesta carretera i a la capital de la governació per pistes agrícoles asfaltades. L'explotació agrícola es fa per famílies amb entre 9 i 12 membres.
# Plana de Kairuan

La plana de Kairuan és un depressió situada a la zona central de Tunísia, a la governació de Kairuan. Li dona nom la ciutat de Kairuan (Qayrawan en àrab) i està limitada a l'oest pel riu Merguellil.
La plana fa uns 100 km de llarg per 40 km d'ample, amb un relleu que augmenta amb un lleuger pendent d'est a oest, dels 40 metres fins als 150 metres.
Alguns oueds en aquesta zona s'alimenten exclusivament de les pluges, i les capes subterrànies molt riques són explotades en excés (un 70%). Tres oueds creuen la plana: el Nebhana al nord, amb el cabal controlat per l'embassament del Nebhana; el Merguellil a l'oest, amb el cabal controlat per l'embassament del Houareb, i el Zéroud al sud, amb el cadal controlat per l'embassament de Sidi Saâd. Aquests embassaments han permès controlar les inundacions que s'havien produït durant centenars d'anys, com les més conegudes del 1969; el oued Zéroud forma una zona d'aiguamolls que queda a l'est de Kairuan.
El clima és semiàrid, amb una gran irregularitat en les pluges i grans diferències en la temperatura, i amb estius secs i hiverns humits. La pluviometria és d'uns 290 mm anyals, i la punta de màxima pluja és a la tardor, amb violentes tempestes al setembre i a l'octubre i pluges que puntualment arriben als 180 mm en un dia, que poden provocar inundacions per la crescuda ràpida dels oueds i la manca de cobertura vegetal que controli el trajecte de l'aigua.
L'erosió del sòl, la salinitat i la sobreexplotació de les terres per part dels ramats dificulten el desenvolupament agrícola de la plana.
# Serisa

Serisa era una ciutat de l'Imperi Hitita, situada al nord d'Hattusa, saquejada per la confederació tribal dels kashka una mica després de l'any 1400 aC, sota el regnat d'Arnuwandas I. Actualment forma part del jaciment arqueològic de Kuşaklı, a Turquia.
El rei Arnuwandas va haver de lluitar contra les continues incursions dels kashka, que es van apoderar de molts territoris i ciutats hitites.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 21. ISBN 8446022532.
# Polini

Polini és una empresa italiana amb seu a Alzano Lombardo. Fundada per Battista Polini després de la Segona Guerra Mundial, inicialment produïa bicicletes i més tard s'especialitzà en la producció de kits de preparació per a motocicletes i ciclomotors.

## Història

L'activitat de Polini en el sector de la motocicleta va començar oferint modificacions de models Vespa i Lambretta. Actualment, la firma segueix dedicant-se a aquesta activitat i proporciona actualitzacions per als models més recents de motocicletes i ciclomotors, entre els quals hi ha molts escúters com ara la Piaggio Zip i la Malaguti Phantom.
Polini ha estat l'històric rival de Malossi i ha produït, com aquest altre especialista, kits de motor i transmissió per a augmentar la potència del ciclomotors mitjançant l'ús d'unitats tèrmiques i una mecànica més refinada i resistent. La seva gamma de productes més famosa és la sèrie Evolution, a la qual va seguir la sèrie Big Evolution, amb cilindre de major diàmetre. Tot i que aquests tipus de modificacions estan pensats únicament per a l'ús en competicions de velocitat, l'ús de components Polini en models matriculats és freqüent.
A banda, Polini produeix recanvis per a motors originals així com silenciadors per a tubs d'escapament homologats per a l'ús en carretera. L'empresa també és coneguda per ser patrocinadora i proveïdora de sistemes d'escapament per als equips que competeixen al campionat del món de motociclisme. Finalment, Polini patrocina un trofeu monomarca a Itàlia per a promocionar la marca anomenat Polini Italian Cup.

## Minimotos

El 2006 Polini va ser la primera marca italiana a homologar una minimoto per a ús en carretera en llançar la pitbike supermotard Polini XP4 "Street" 125 (amb una cilindrada efectiva de 120,7 cc), un model que el 2007 va llançar en versió fora d'asfalt matriculable amb el nom de Polini XP4 "Off Road" 125. A finals de 2007 també va presentar el model "Street" en la cilindrada de 50 cc.

## Aviació

Polini produeix també una gamma de motors per a aviació ultralleugera i parapents motoritzats.

## Referències

* ↑ «Polini» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «Polini 125cc Pit Bike c.2017» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «Polini Thor 250-Thor 250 DS» (en anglès). polinithor.com. Polini Motori. [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ «Polni (list of related articles)» (en anglès). Cross Country [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ Wilson, Tom «Engine Theory: Direct vs. Geared» (en anglès). Kitplanes, 19-08-2016 [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ «Which paramotor engine? These are the top 5 paramotor engine choices» (en anglès). paramotorplanet.com. Paramotor Planet. [Consulta: 10 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Polini - Lloc web oficial (italià)
# Premis literaris Ciutat de Palma

Els Premis literaris Ciutat de Palma són un conjunt de premis literaris convocats per l'Ajuntament de Palma des de 1955. En principi han estat premiades les obres en llengua catalana. Però en una decisió no exempta de polèmica, l'ajuntament en mans del PP incorpora l'any 2004 premis en llengua castellana. L'any 2007, l'Ajuntament progressista reinstaura l'única modalitat en llengua catalana. El 2011 l'Ajuntament de Palma, governat pel Partit Popular de Balears converteix en bilingües els guardons.
* Premi Llorenç Villalonga de Novel·la, dotat amb 18.000 euros
* Premi Joan Alcover de Poesia, dotat amb 9.000 euros
Entre els anys 2004 i 2007 hi ha hagut també els premis en llengua castellana:
* Premi Camilo José Cela de Novel·la en Castellà, dotat amb 18.000 euros
* Premi Rubén Darío de Poesia en Castellà, dotat amb 9.000 euros

## Història

Les categories d'aquest guardó han anat evolucionant, algunes es van mantenir molts anys i altres van durar poc. En la primera convocatòria es van concedir premis per a quatre categories. Inicialment, es va crear el Premi Gabriel Maura per a novel·la o prosa narrativa, que passà a dir-se Llorenç Vilallonga més endavant, el Premi Joan Alcover de poesia, el Premi Bartomeu Ferrà de teatre i el Premi Miquel dels Sants Oliver de periodisme.
Més endavant ha sorgit el premi Mossèn Antoni Maria Alcover de folklore, el premi Antoni Ribas de pintura, el premi Antoni Noguera de música, el premi Josep Maria Quadrado de monografies històriques sobre Balears, el premi Pere Ripoll de dret foral, el premi Escultor Galmés d'escultura i el premi Camilo José Cela d'assaig, entre d'altres.

## Referències

* ↑ PEN Català, Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i Obra Cultural Balear. «MANIFEST. Pel prestigi dels Premis Ciutat de Palma: cap pas enrere», 17-01-2014. Arxivat de l'original el 19 de desembre 2013. [Consulta: 18 desembre 2013].
* 1 2 Vives, Joan Mas i. Diccionari del teatre a les Illes Balears. Volum II. P-Z. L'Abadia de Montserrat, 2006-09, p. 72. ISBN 978-84-8415-832-5.

## Vegeu també

* Bartomeu Carrió i Trujillano

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de Palma amb els Premis Ciutat de Palma
* Cort sentencia els premis Ciutat de Palma Les protestes de l'AELC, el Pen i l'OCB no canviaren la decisió de convocar els guardons en castellà
* El PP asegura haber confirmado sus ´peores temores´ al suprimirse el castellano en los Premis Ciutat de Palma Arxivat 2011-12-03 a Wayback Machine.
# Trobada de les Aigües

La Trobada de les Aigües és un fenomen que es produeix en la confluència del riu Negro que és fosc i l'aigua del riu Solimões d'aigua tèrbola, on les aigües de dos rius corren de costat sense barrejar-se durant un tram de més de 6 km. És una de les principals atraccions turístiques de la ciutat de Manaus.
Aquest fenomen ocorre a causa de la diferència entre la temperatura i la densitat de l'aigua, i també la velocitat dels seus corrents, el Riu Negre va a uns 2 km/h a 28 °C, mentre que el riu Solimões va de 4 a 6 kmh a 22 °C.
Hi ha dotzenes d'agències de turisme que ofereixen el viatge a la regió, que solen incloure una volta pels rierols de la regió. Si el viatge es fa en un petit bot, els visitants poden tocar l'aigua en creuar d'una banda a les altres aigües, i la sensació que els rius tenen diferents temperatures.
Durant la pujada del riu que va de gener a juliol és la millor temporada per a un tour per observar la trobada de les aigües, ja que es pot entrar pels rierols amb canoes motoritzades. Es pot entrar pels forats i les braços del riu i poder veure animals com aus, micos i el peresós.
Està en construcció una plataforma d'observació, dissenyada per Oscar Niemeyer.

## Referències

* ↑ «http://www.visitbrasil.com/es/atracoes/encontro-das-aguas/». Arxivat de l'original el 2017-06-16. [Consulta: 28 juny 2017].
# Crisi de legitimació

En les ciències polítiques, es considera que una crisi de legitimació té lloc quan una estructura de govern continua mantenint l'autoritat legal de governar, però no és capaç de demostrar que el seu funcionament en la pràctica compleixi les funcions per a les quals va ser creada. Aquesta conceptualització emana principalment del filòsof polític alemany Jürgen Habermas i, en particular, de la seva obra del 1973 Legitimationsprobleme im Spätkapitalismus. Segons Habermas, hi ha tres característiques bàsiques vinculades a una crisi de legitimació:
* Incoherència en l'aplicació de polítiques per part d'un govern: els membres o treballadors del govern es troben desbordats i en la situació de no saber amb certesa què tenen al seu davant.
* Pèrdua de la voluntat institucional: el govern no es preocupa prou de no empitjorar la imatge o funcionament d'una institució amb decisions que poden ser percebudes com a errors o que no tenen popularitat entre la població.
* Pèrdua de confiança popular: la societat comença a desconfiar la capacitat del govern d'actuar de manera eficient i efectiva.

## Vegeu també

* Corrupció
* Legitimació
* Finestra d'Overton

## Referències

* ↑ «Crisi de legitimació». Notícies de Tarragona, 21-06-2017 [Consulta: 27 juny 2019].
* ↑ Habermas, Jürgen. Legitimationsprobleme im Spätkapitalismus (en alemany). Erstausg. 1. Aufl. Frankfurt (am Main): Suhrkamp, 1973, p. 208. ISBN 3518006231.