OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Planes

* No s'ha de confondre amb Planas.
«Planes o les Planes» té aquests significats:
* Planes (pel·lícula)
* estació de les Planes, estació de la xarxa de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya que pertany a les línies suburbanes S1 i S2 de la línia Barcelona-Vallès, al barri de Les Planes del districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona
* Entitats de població:
** Planes de la Baronia o Planes, població a la comarca del Comtat (País Valencià)
** Planes del Puig (Castellvell del Camp), nucli de població al municipi de Castellvell del Camp (Baix Camp)
** Les Planes (Barcelona), poble al barri de Vallvidrera, Tibidabo i les Planes (districte de Sarrià - Sant Gervasi, Barcelona)
** Les Planes (Sant Cugat del Vallès), part d'aquesta població que pertany al municipi de Sant Cugat del Vallès
** Les Planes (l'Hospitalet de Llobregat), barri al municipi de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès)
** Les Planes (Vallmoll), nucli al municipi de Vallmoll (Alt Camp)
** Les Planes (Sant Joan Despí), barri del municipi de Sant Joan Despí (Baix Llobregat)
** Les Planes d'Hostoles, poble i municipi de la Garrotxa
** Les Planes de Llanars, entitat de població al municipi de Llanars (Ripollès)
** Vallvidrera, el Tibidabo i les Planes, barri al districte barceloní de Sarrià - Sant Gervasi, a la serra de Collserola
* Masies:
** Les Planes (Guixers), masia del municipi de Guixers (Solsonès)
** Les Planes (la Vall de Bianya), a la Garrotxa
** Les Planes (Sant Pere de Vilamajor), masia al municipi de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental)
** les Planes (Sant Mateu de Bages)
** les Planes (Sant Sadurní d'Osormort), a Osona
** Les Planes de Besora, masia al municipi de Navès a la comarca del Solsonès
** Planes del Cortès, masia al municipi de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental)
* Muntanyes:
** Les Planes (Pallejà), muntanya del municipi de Pallejà, Baix Llobregat)
** Les Planes (la Pobla de Claramunt), muntanya del municipi de la Pobla de Claramunt, a l'Anoia
* Planícies:
** Les Planes (Erinyà), plana agrícola del municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Les Planes (Rivert), plana agrícola del municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Les Planes (Vilamolat de Mur), plana agrícola del poble de Vilamolat de Mur, en el municipi de Castell de Mur (Pallars Jussà)
* Les Planes de Besora
* Les Planes de Frontanyà
* Les Planes (l'Esquirol),
* Les Planes (Clariana de Cardener),
* Les Planes (el Plomall),
# Acadamh na hOllscolaíochta Gaeilge

L'Acadamh na hOllscolaíochta Gaeilge (Acadèmia Universitària Gaèlica) fou establerta sota els auspicis de la Universitat Nacional d'Irlanda a Galway en 2004 per tal de desenvolupar l'ensenyament universitari en gaèlic irlandès. An tAcadamh treballa en cooperació amb facultats, departaments i altres depèndències universitàries per a desenvolupar la gamma i nombre de programes que s'ofereixen en gaèlic irlandès al campus i als centres de l'Acadamh a la Gaeltacht situats a An Cheathrú Rua, Carna i Gaoth Dobhair.
L'Acadamh es va crear originalment com un projecte ideològic amb una missió per ajudar a preservar les àrees de llengua irlandesa o Gaeltacht davant l'ús creixent de la llengua anglesa. A mesura que el Gaeltacht es va desplomar en una xarxa de famílies de parla irlandesa, en lloc d'una comunitat lingüística coherent, el paper de l'Acadamh en una era post-Gaeltacht encara no estava clar.

## Referències

* ↑ The Role of Capacity Building in the Implementation of the 20-Year Strategy for the Irish Language by Seosamh MacDonnacha, pages 11–20 in Strategies for Minority Languages: Northern Ireland, the Republic of Ireland, and Scotland, edited by John M.Kirk and Donall P. ÓBaoill. Cló Ollscoil na Banríona, 2011.
* ↑ "Les représentations sociolinguistiques de l'irlandais et de son apprentissage : enquêtes dans des établissements secondaires de Galway (République d'Irlande)", Doctoral thesis at Paul Valéry University, Montpellier III by Lise Catherine CARREL BISAGNI, page 58 (in French)
* ↑ The Role of the University in Sustaining Linguistic Minorities – an Irish Case Study by Seosamh MacDonnacha, pages 49–62 in National Languages in Higher Education, 2010, edited by Marjeta Humar and Mojca Žagar Karer

## Enllaços externs

* (gaèlic irlandès) Acadamh na hOllscolaíochta Gaeilge Arxivat 2013-03-28 a Wayback Machine.
* A Gaelic University by Arthur E. Clery in Studies: An Irish Quarterly Review, Vol. 6, No. 24 (Dec. 1917), pp. 606–616
# Lluïsa del Regne Unit

Lluïsa del Regne Unit, princesa reial i duquessa de Fife (Londres 1867 - 1931). Nascuda a Malbororugh House, la que era residència oficial a Londres dels seus pares els prínceps de Gal·les i futurs reis Eduard VII del Regne Unit i Alexandra el dia 20 de febrer de 1867. Els seus avis eren la reina Victòria I del Regne Unit i el príncep Albert de Saxònia-Coburg Gotha per via paterna, i per via materna era neta del rei Cristià IX de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Hessen-Kassel.
Aquest parentiu la convertia en cosina en primera grau del rei Cristià IX de Dinamarca, del tsar Nicolau II de Rússia, de la tsarina Alexandra de Hessen-Darmstadt, del rei Constantí II de Grècia, del rei Haakon VII de Noruega, del rei Guillem II de Prússia, de la reina Maria de Romania i de la reina Victòria Eugènia de Battenberg.
Crescuda bàsicament a la finca rural de Sandringham al comtat de Norfolk, va rebre junt amb les seves germanes, les princeses Victòria del Regne Unit i Maud del Regne Unit, una educació molt limitada per les formalitats del període victorià.
El 27 de juny de 1889 la princesa Lluïsa es casà amb l'aristòcrata escocès Alexandre Duff. Dos dies abans del casament la reina Victòria I del Regne Unit l'elevà de la categoria de comte a la de duc i li atorgà el títol de marquès de MacDuff amb la qualitat de par del Regne Unit. La parella es casà a la capella privada del Palau de Buckingham. La parella tingué dues filles que arribaren a edat adulta i un fill que nasqué mort:
L'any 1905 fou nomenada pel seu pare "princesa reial del Regne Unit i d'Irlanda" una distinció que es concedeix a les filles grans del reis britànics. Alhora que concedia el títol de princeses amb el grau d'altesa a les seves netes.
L'any 1911 mentre la família navegava amb destinació a Egipte i passaven per davant de les costes de Marroc, el seu vaixell va naufragar. Malgrat que van sortir il·lesos del contratemps la salut del duc va quedar greument afectada i un any després moria a la ciutat d'Assuan. La princesa reial es convertí en duquessa viuda de Fife i el títol traspassà a la seva filla la ja princesa Alexandra Duff.
La princesa reial morí a Londres l'any 1931 a la seva casa de Portman Square i fou enterrada a Windsor. Anys després fou traslladada a la capella privada dels ducs de Fife al comtat d'Aberdeen a Escòcia.
# Georgia Dome

El Georgia Dome és un estadi situat a la ciutat d'Atlanta a Geòrgia, Estats Units. S'utilitza per als jocs de local dels Atlanta Falcons de l'NFL des de 1992, així com dels Georgia State Panthers de futbol americà universitari des de l'any 2010.
A més, el Peach Bowl i la final de la Southeastern Conference de futbol americà universitari s'han jugat en el Georgia Dome des de 1992 i 1994 respectivament. D'altra banda, va ser seu dels partits com a local dels Atlanta Hawks de l'NBA entre 1997 i 1999, durant la construcció del Philips Arena. També es va jugar allí la Final Four del Campionat de la Divisió I de Bàsquet Masculí de l'NCAA de 2002, 2007 i 2013.
En els Jocs Olímpics de 1996, el Georgia Dome va albergar competicions de gimnàstica, bàsquet i handbol.
El 2 de gener de 2006, per les conseqüències de l'Huracà Katrina sobre el Mercedes-Benz Superdome, el Georgia Dome va rebre al Sugar Bowl de futbol americà universitari.
El 27 de març de 1998, els Atlanta Hawks van rebre els Chicago Bulls en el Georgia Dome davant de 62.046 espectadors, rècord històric a l'NBA.
En el Georgia Dome s'han jugat partits de futbol des de 2009. En aquest any es van enfrontar les seleccions de Mèxic i Veneçuela, i els clubs America FC i AC Milan. El 2010 es van enfrontar l'America FC i el Manchester City FC. El 2011 va jugar Mèxic contra Bòsnia. El 2013 es van realitzar dos partits de la Copa d'Or de la CONCACAF: Panamà-Cuba i Mèxic-Trinidad i Tobago. El 2014 van jugar allí Mèxic i Nigèria davant de 68.212 espectadors.
L'estadi va acollir WrestleMania XXVII el 3 d'abril de 2011 amb un total de 71.617 espectadors.

## Copa d'Or de la CONCACAF 2015

| Data | Fase | Equip | Resultat | Equip | Espectadors |
| 22 de juliol | Semifinals | Estats Units | 1 - 2 | Jamaica | 40.000 |
| 22 de juliol | Semifinals | Panamà | 1 - 2 | Mèxic | 40.000 |

## Enllaços externs

* Georgia Dome - Lloc web oficial
# Fandanguillo d'Almeria

El fandanguillo d'Almeria (Fandanguillo de Almería) és un fandango compost per Gaspar Vivas Gómez, amb lletra de Manuel del Águila i Antonio Zapata, i considerat oficiosament l'himne de la ciutat d'Almeria. L'estrena va tenir lloc al començament dels anys 1910 a càrrec de la bailaora Dora la Cordobesita en la seva presentació al Cafè Nuevo, ubicat a l'antic solar del comerç Marín Rosa, ara Sfera, al Passeig d'Almeria.

## Música

Té un recognoscible aire popular i aflamencat. Com tot fandango, l'Almeria denominat "fandanguillo", en ritme ternari de 3/4 o 3/8. Està estructurat en una introducció, dos temes, pont i repeticions, incloent la introducció. Pot escoltar-se en el carilló del rellotge de l'Ajuntament d'Almeria les seves notes inicials.

## Lletra

Lletra: popular(1), Manuel del Águila(2), Antonio Zapata(3):
(1) El fandango de Almería nadie lo sabe cantar, que lo cantan los mineros, cuando van a trabajar a las minas del Romero.
(2) Yo pensé que con el tiempo, dormirían mis recuerdos, desde que dejé Almería pero se van aumentando con las horitas del día.
(3) El fandango de Almería es azul como las aguas de la mar de su bahía, que brilla como la plata, al anochecer del día.

## Discografia

* Coral Verge del Mar. Cançons populars d'Almeria. Institut d'Estudis D'Almeria. RCA, SA ECPL-3070, Madrid, 1982. D.L. M-31313/82.
* Música popular d'almeria, Vol. I. Diputació d'Almeria. Chumbera Records. D-2-189-L, Almeria, 1989. D.L. AL-160-1989.
* Fandanguillo de Almería Gaspar Vivas. Eritaña: de la Suite Iberia / Isaac Albéniz, Compañía del gramófono Odeón, La Voz de su Amo, Barcelona, 1954.

## Referències

* 1 2 3 «El alcalde de Almería descubre sendas placas en homenaje al compositor Gaspar Vivas y al torero “Relampaguito” en Pescadería». Teleprensa, 2009. [Consulta: 15 novembre 2016].
* ↑ Sevillano, Antonio. «María Pérez Enciso: una poeta en el olvido» (en castellà). Instituto de Estudios Almerienses. [Consulta: 5 desembre 2016].
* ↑ DRAE: Fandanguillo, consultat el 4 desembre 2016
* ↑ Biblio: Diccionario de la música, p.35
* ↑ «Lletres del disc “Música popular d'Almeria”». Francisco Luis Miranda Hita. [Consulta: 15 novembre 2016].
* ↑ «Música popular d'Almeria, Vol. I». Francisco Luis Miranda Hita. Arxivat de l'original el 2013-11-16. [Consulta: 15 novembre 2016].
* ↑ «Fandanguillo de Almería». Biblioteca Digital Hispánica, Biblioteca Nacional de España, 1995-2000. [Consulta: 15 novembre 2016].

## Bibliografia

* Manuel Valls Gorina. "Diccionario de la música", Alianza Editorial, Madrid, 1979, ISBN 84-206-1334-7, D.L. M-24.145-1979

## Enllaços externs

* Lletra del "fandanguillo", per Francisco Luis Miranda Hita
# Notropis atherinoides

Notropis atherinoides és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: des del Canadà fins a Virgínia i Texas.

## Referències

* 1 2 «Notropis atherinoides» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Celso Güity

Celso Güity (la Ceiba, 7 d'agost de 1955 - Miami, 12 de febrer de 2021) fou un futbolista hondureny de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Hondures amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1982.
A nivell de club destacà com a jugador de Marathón.

## Referències

* ↑ 1982 FIFA World Cup Spain Arxivat 2011-10-07 a Wayback Machine. - FIFA
* ↑ Celso Güity Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Desafíe a Ismael - La Prensa (castellà)
# Sant Rafael de Pineda de Mar

Sant Rafael de Pineda de Mar és una església de Pineda de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita capella rectangular d'una nau amb absidiola. L'entrada amb porta adovellada, pedra molt neta i nova, assenyala una dada: "1908". Per sobre la porta hi ha una finestra rodona que il·lumina l'interior. Al cim de la façana, té una espadanya sense campana. No hi ha imatgeria, només l'ara per terra. Teulada a dues vessants. Es troba orientada al poble de Pineda. Hi manquen bancs i llum.

## Història

Es desconeix l'origen, però la seva construcció és recent. Se sap que uns veïns de Pineda la van arranjar fa uns anys, però avui l'estat d'abandó és total, contribuint a això llur situació sobre l'abocador municipal d'escombraries.

## Referències

* 1 2 «Sant Rafael de Pineda de Mar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Ad-Dahhak ibn Qays aix-Xaybaní

Ad-Dahhak ibn Qays aix-Xaybaní (àrab: الضحاك بن قيس الشيباني, aḍ-Ḍaḥḥāk b. Qays ax-Xaybānī) fou un cap kharigita enfrontat al califa omeia Marwan II.
A la mort del califa al-Walid II (744), els kharigites es van revoltar a la Jazira i van avançar sobre Iraq dirigits per l'harurita Saïd ibn Bàhdal. Quan aquest va morir a causa de la pesta, el seu lloc el va ocupar el seu lloctinent, ad-Dahhak. Els sufrites de Xahrizur, que s'oposaven pel control d'Armènia i Azerbaidjan al governador omeia Marwan ibn Muhàmmad —futur califa Marwan II—, li van donar suport.
A l'Iraq hi havia dos governadors rivals: Abd-Al·lah ibn Úmar, fill d'Úmar ibn Abd-al-Aziz, lleial al califa Yazid III i amb suport dels àrabs iemenites; i an-Nadr ibn Saïd al-Haraixí, nomenat per Marwan II i que tenia el suport dels àrabs mudarites. Els dos governadors van fer causa comuna contra els kharigites, però foren derrotats prop de Kufa, que fou evacuada, l'abril/maig de 745. Ibn al-Haraixí va dirigir-se als dominis de Marwan II, mentre que Ibn Úmar es va refugiar a la fortalesa de Wasit, on fou assetjat per ad-Dahhak fins que es va rendir, el juliol/agost de 745. Ibn Úmar va haver de prestar homenatge al cap rebel, tot i ser quraixita i omeia.
Ad-Dahhak, aleshores senyor de la regió de Kufa, va ser cridat llavors pels habitants de Mossul, hi va anar i va ocupar la ciutat, foragitant-ne els oficials omeies. Segons l'historiador Ibn Kathir, la invitació dels habitants de Mossul li hauria arribat mentre es dirigia contra Marwan II. En aquell moment els kharigites tenien molt de suport popular i es diu que ad-Dahhak comptava amb un exèrcit de 120.000 homes. Fins i tot l'omeia Sulayman ibn Hixam, fill del califa Hixam ibn Abd-al-Màlik (724–743), li va donar suport, amb els seus mawles i soldats. Marwan II, que en aquell moment estava assetjant Homs, va enviar el seu fill Abd-Al·lah ibn Marwan des de Harran contra ad-Dahhak, però el príncep fou derrotat i va quedar assetjat a Nissibin. Quan Marwan II, que havia ocupat Homs, va poder marxar en persona contra ad-Dahhak i els dos exèrcits es van enfrontar a al-Ghazz, al territori de Kafartutha, entre aquesta ciutat i Ras al-Ayn, l'agost/setembre de 746, ad-Dahhak fou derrotat i mort. El seu cadàver fou trobat l'endemà de la batalla. El seu successor, Khaybarí, va voler reprendre l'atac, però fou igualment derrotat i mort.

## Referències

* 1 2 3 4 Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «(al-)Ḍaḥḥāk b. Ḳays al-Shaybānī».

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «(al-)Ḍaḥḥāk b. Ḳays al-Shaybānī».
# Bourgneuf-en-Retz

Bourgneuf-en-Retz (en bretó Bourc'hnevez-Raez, en gal·ló Bórg-Noe-an-Rais) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 3.027 habitants. Limita amb els municipis de Bouin i Bois-de-Céné a Vendée, Machecoul, Fresnay-en-Retz, Sainte-Pazanne, Saint-Hilaire-de-Chaléons, Pornic i Les Moutiers-en-Retz.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1866 | 1881 | 1921 | 1936 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 |
| 2925 | 2880 | 2622 | 2327 | 2242 | 2289 | 2225 | 2161 | 2283 | 2346 | 2403 | 2948 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1971-1979 | Jeanne Rousseau |
| 1979-1995 | Jean-Raymond Audion |
| 1995-2001 | Jean-Jacques Bleuzen |
| 2001- | Robert Blanchard |
# Gaietà Faura i Rodon

Gaietà Faura i Rodon (1919 - 6 de juliol de 1974) va ser batlle d'Esplugues de Llobregat durant un període de la dictadura franquista. Va renunciar a l'alcaldia el 25 de febrer del 1956.
Va tenir dos fills, Gaietà i Enriqueta, amb Magdalena Astals, qui va morir per malaltia el 29 d'octubre de 1959. Posteriorment es va tornar a casar amb Josefina Raventós. De professió era contractista.

## Trajectòria política

Durant el seu mandat va començar el gran creixement demogràfic d'Esplugues, que va passar de 4.318 habitants el 1950 a 12.393 deu anys més tard. S'hi van fer obres importants, com la nova biblioteca o el camp de futbol, i es va iniciar la urbanització de bona part de la vila, així com el procés d'industrialització. Es va oposar a l'annexió d'Esplugues a la ciutat de Barcelona. Va ser president durant força anys de l'Assemblea local de la Creu Roja i del Sometent franquista. El 25 de febrer del 1956 va renunciar a l'alcaldia i el va succeir Luis Lorenzo Sampedro, cap de la Falange a Esplugues.

## Referències

* 1 2 «Noticiario oficial». Crònica de la Vida d'Esplugues, 01-03-1956, pàg. 3.
* 1 2 3 «Necrológica. El 6 de julio de 1974 falleció don Cayetano Faura Rodón, ex-alcalde de Esplugas». Crònica de la Vida d'Esplugues, 291, 01-07-1974, pàg. 12.
* ↑ Idescat. «El municipi en xifres > Baix Llobregat > Esplugues de Llobregat (080771)». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ «Nuestras entrevistas. Con Don Cayetano Faura, Alcalde-Presidente». Crònica de la Vida d'Esplugues, 1, 15-01-1950, pàg. 4.
* ↑ «L'última pensada del senyor Català». Setmanari del Baix Llobregat, 23-09-1977, pàg. 15.
# Fermina d'Amelia

Fermina o Firmina d'Amelia és una santa venerada per l'Església Catòlica. La seva festivitat se celebra el 24 de novembre. És patrona de la localitat d'Amelia, on es diu que va ser martiritzada.

## Hagiografia

Segons la tradició, era romana de naixement, filla d'un pretor anomenat Calfurni, que va fer batejar la seva filla. Fermina destacà per les seves virtuts i durant la persecució de Dioclecià fou cridada pel prefecte consultar de la ciutat, Olímpiades, que li va ordenar abandonar la fe cristiana, però ella s'hi va negar i, per contra, el prefecte va quedar tan meravellat pel seu discurs que es convertí al cristianisme, raó per la qual va ser martiritzat. La noia es retirà a Amelia, però allà fou capturada i turmentada amb diversos suplicis per no abjurar del cristianisme. El darrer martiri que va patir i que causaria la seva mort consistí en ser suspesa en l'aire penjant-la d'algun lloc alt i, després, fou cremada amb atxes enceses. D'acord amb el relat, va morir verge i fou enterrada vora la localitat d'Amelia. Segons alguns hagiògrafs, la data de mort se situaria vers el 303.

## Referències

* 1 2 3 Díez Canseco, Vicente. Diccionario biográfico universal de mujeres célebres (en castellà). Tom II, 1844, p. 97.
* 1 2 3 AADD. Biografía eclesiástica completa (en castellà). Madrid i Barcelona: Imprenta de D. Eusebio Aguado i imprenta de J. M. Grau y Compañía, 1854, p. 6-16.
* ↑ AADD. Martirologio Romano (en castellà). Imprenta Real, p. 322, 329.
* ↑ AADD. Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castellà). vol. 23. Barcelona: Editorial Espasa, p. 743.
# Notropis atrocaudalis

Notropis atrocaudalis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: sud-oest d'Arkansas, sud-est d'Oklahoma, oest de Louisiana i est de Texas (Estats Units).

## Referències

* 1 2 «Notropis atrocaudalis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.