OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 638 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 638 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 31 de juliol de 1989 després de reafirmar les resolucions 579 (1985) i 618 (1988), el Consell va expressar la seva profunda preocupació per la prevalença d'incidents de presa d'ostatges que tenen greus conseqüències per a la comunitat internacional i les relacions entre estats.
El Consell va recordar diverses resolucions de l'Assemblea General de les Nacions Unides i altres resolucions, condemnant tots els incidents de presa d'ostatges i segrestos i reclamaven l'alliberament segur immediat d'ostatges allà on estiguessin. També va demanar als Estats que utilitzessin la seva influència política, d'acord amb la Carta de les Nacions Unides, per assegurar l'alliberament segur d'ostatges i persones segrestades.
La resolució també va demanar als Estats membres que no formin part de la Convenció Internacional contra la Presa d'Ostatges a formar-ne part i d'altres tractats. Finalment, el Consell va instar una major cooperació a l'hora d'idear i adoptar mesures efectives d'acord amb el dret internacional per facilitar el processament, la prevenció i el càstig de tots els actes de presa d'ostatges com a "manifestacions del terrorisme internacional".

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Scorpaenopsis possi

Scorpaenopsis possi és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 19,4 cm de llargària màxima
* Nombre de vèrtebres: 24.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 23-26 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del mar Roig i l'Àfrica oriental fins a la Polinèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Nguyen, N.T. i V.Q. Nguyen, 2006. Biodiversity and living resources of the coral reef fishes in Vietnam marine waters. Science and Technology Publishing House, Hanoi.
* ↑ Taquet, M. i A. Diringer, 2007. Poissons de l'Océan Indien et de la Mer Rouge. Éditions Quæ, Versalles, França.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mico leucippe

Mico leucippe és una espècie de primat de la família dels cal·litríquids que viu al Brasil (estat de Pará).

## Enllaços externs

* Descripció i distribució geogràfica d'aquest mico. (castellà)
# Aguascalientes

«Aguascalientes» té aquests significats:
* Estat d'Aguascalientes
* Aguascalientes (ciutat)
* Aguascalientes (municipi)
# Futbol als Jocs Olímpics d'estiu de 1906

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1906 a Atenes es disputà una competició de futbol. Actualment anomenats Jocs Intercalats, avui dia no són considerats oficials pel Comitè Olímpic Internacional.
Només participaren quatre equips, Dinamarca, Atenes, Esmirna i Salònica. Les dues ciutats darreres pertanyien a l'Imperi Otomà durant aquells anys, tot i que en realitat l'equip de Salònica era format per jugadors grecs i el d'Esmirna era un equip mixt amb jugadors anglesos, francesos i armenis.
Atenes abandonà la final a la mitjana part per evitar una derrota més escandalosa encara. Fou convidat a jugar un partit per decidir el segon lloc, però refusà i fou desqualificada del torneig.

## Resultats

23 d'abril :
| Dinamarca | 5 | - | 1 | Esmirna |
| Atenes | 5 | - | 0 | Salònica |
| Final, 24 d'abril ||||||
| Dinamarca | 9 | - | 0 | Atenes |
| Partit pel segon lloc, 25 d'abril ||||||
| Esmirna | 3 | - | 0 | Salònica |
* ↑ A RSSSF es dona el resultat de Atenes 5 - 0 Salònica

## Plantilles

* Dinamarca: Viggo Andersen, Peder Pedersen, Charles von Buchwald, Parmo Ferslev, Stefan Rasmussen, Aage Andersen, Oscar Nielsen, Carl Pedersen, Holger Frederiksen, August Lindgren, Henry Rambusch, Hjalmar Herup.
* Esmirna: Edwin Charnaud, Zareck Couyoumdzian, Edouard Giraud, Jacques Giraud, Henri Joly, Percy de la Fontaine, Donald Whittal, Albert Whittal, Godfrey Whittal, Harold Whittal, Edward Whittal.
* Salònica: Georgios Vaporis, Nikolaos Pindos, Antonios Tegos, Nikolaos Pentzikis, Ioannis Kyrou, Georgios Sotiriadis, Vasilios Zarkadis, Dimitrios Mikhitsopoulos, Antonios Karagionidis, Ioannis Abbot, Ioannis Saridakis.
* Atenes: Panagiotis Vrionis, Nikolaos Dekavalas, Georgios Merkouris, Konstandinos Botasis, Grigorios Vrionis, Panagiotis Botasis, Georgios Gerontakis, Georgios Kalafatis, Theodoros Nikolaidis, Konstandinos Siriotis, A. Georgiadis.

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Dinamarca | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Equip Mixt | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Grècia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* RSSSF - Jocs Olímpics d'estiu de 1906
# David Airob

David Airob (Barcelona, 1967) és un fotògraf català. Va treballar com a fotògraf de La Vanguardia, on va ser editor en cap de Fotografia entre 2007 i 2010. Ha guanyat diferents premis internacionals, com un World Press Photo (tercer premi en la categoria Online Short del Multimedia Contest 2014) per Calcio Storico. El seu primer llargmetratge (La caja de cerillas, 2014) està dedicat a la trajectòria del fotògraf Joan Guerrero. Les seves imatges s'han publicat a Time, Paris-Match i Der Spiegel. Fou cofundador del Centre de Fotografia Documental de Barcelona.

## Referències

* ↑ Pratdesaba, Pere «David Airob: «Un bon reportatge fotogràfic ha d'explicar una història»». Nació Digital, 06-10-2013 [Consulta: 30 setembre 2017].
* ↑ «David Airob». World Press Photo. Arxivat de l'original el 30 de setembre 2017. [Consulta: 30 setembre 2017].
* ↑ Serra, Xavi «Joan Guerrero, el valor d'una mirada: el documental ‘La caja de cerillas' recull el testimoni del fotoperiodista de Santa Coloma de Gramenet». Diari ARA, 17-06-2014 [Consulta: 30 setembre 2017].
* ↑ «Projecte 1 dia 1 foto». Dossier. Arts Santa Mònica, Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2014. [Consulta: 22 novembre 2014].
# Ala al-Dawla Bozkurt

Ala al-Dawla Bozkurt fou emir d'Elbistan (i Maraix) de la dinastia Dhul-Kadr, germà i successor de Shah Suvar al que va enderrocar el 1479 amb l'ajut del soldà otomà Mehmet II. Ala al-Dawla tenia una filla de nom Aixa que estava casada amb el príncep Baizet (després Baiazet II) i era la mare del príncep Selim (després Selim I). Una altra filla es va casar amb l'ak koyunlu Murad ibn Yaqub al que va acollir al seu territori quan va haver de fugir davant dels safàvides (1503).
El 1485 va esclatar una guerra entre otomans i mamelucs que va durar fins al 1491 i durant aquests anys Bozkurt es va anar acostant a Egipte. Per contra Shah Budak, antic protegit egipci, era ara aliat dels otomans i era sandjak-bey de Vize. Aquestos van intentar deposar a Bozkurt per substituir-lo per Budak, però el complot va fracassar.
Van seguir uns vint anys de tranquil·litat amb millora de relacions amb els otomans; el 1504 va morir Alvand ben Yusuf, emir ak koyunlu del Diyar Bakr i aquesta regió va caure en mans de l'emir ak koyunlu Amir Beg II Mawsellu i Ala al-Dawla va començar a aprofitar la situació per apoderar-se d'alguns castells, el que el va fer veí dels safàvides. El maig del 1507 va entrar en conflicte amb el safàvida Ismail I que aquell any, amb un exèrcit de vint mil homes, va saquejar Marash; Ala al-Dawla va haver de fugir cap a la muntanya Durna; la ciutat d'Elbistan fou saquejada; els safàvides van destruir pràcticament tots els monuments de la dinastia però finalment foren derrotats prop d'Elbistan. En els anys següents hi va haver enfrontaments amb Muhammad Khan Ustandjlu, governador safàvida de la frontera del Diyar Bakr, territori que va quedar en poder d'Ala al-Dawla, però va perdre quatre fills en les lluites.
Quan l'otomà Selim I va iniciar la lluita contra Ismail, Bozkurt no li va voler donar suport i va saquejar els magatzems otomans matant als guardians. A la seva tornada Selim va enviar (1515) contra Bozkurt una força dirigida per Khadim Sinan Pasha i per Ali Beg Dhul Kadr, aquest darrer fill de Shah Suvar, i que governava un sandjak. El juny de 1515 Bozkurt fou derrotat i mort prop de Marash i el seu cap fou enviat al sultà (que la va reenviar al sultà mameluc Kansuh Gawri. Ali Beg Dhul-Kadr fou nomenat com a nou emir.
Dos fills seus van governar territoris: Shah Rokh governava a Kirshehri, probablement fins al 1515; i Suliman Beg governava Bazokli (va morir el 1515).

## Referències

* ↑ Yücel, Yaşar; Sevim, Ali. Türkiye Tarihi (en turc). Vol II.. istanbul: Atatürk Kültür, Dil, ve Tarih Yüksek Kurumu, 1990, p. 242. ISBN 9789751602596.

## Bibliografia

* G. Sarwar, History of Shāh Ismāʿīl Ṣafawī, Aligarh, 1939
* R. M. Savory, The Consolidation of Safawid Power in Persia, Der Islam 41, 1965
* J. M. Woods, The Aqquyunlu, Minneapolis, 1976
# Serrat del Dogat

El Serrat del Dogat és un serrat del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà.
És una serra orientada de nord-nord-oest a sud-sud-est, i va pujant gradualment en aquesta direcció, cap al poble de la Torre d'Amargós. Es pot considerar que es forma ran del barranc Gros, prop i a ponent de les Pletes de la Torre, i que arriba fins al mateix poble suara esmentat, que n'és el punt culminant.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 636 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 636 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 6 de juliol de 1989 després de reafirmar les resolucions 608 (1988) i 609 (1988) i coneixent la deportació de vuit palestins per Israel dels territoris ocupats el 29 de juny de 1989, el Consell va condemnar les deportacions continuades i va reafirmar l'aplicabilitat de la Quarta Convenció de Ginebra referint-se a la protecció dels civils en els temps de la guerra.
La resolució també va fer una crida a Israel per garantir el retorn segur i immediat dels deportats i cessar les deportacions de civils. La situació va ser presentada a l'atenció del Consell per part de Síria i el president del Consell de Seguretat de les Nacions Unides en aquell moment, Iugoslàvia.
La resolució 636 va ser aprovada amb 14 vots contra cap, amb l'abstenció dels Estats Units.

## Referències

* ↑ United Nations. Repertoire of the Practice of the Security Council: Supplement 1989–1992. United Nations Publications, 1989, p. 770. ISBN 978-92-1-137030-0.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 601 a la 700 (1987 - 1991)
* Primera Intifada

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Gneu Genuci Aventinensis

Gneu Genuci Aventinensis (en llatí: Gnaeus Genucius Aventinensis) va ser un magistrat romà del segle iv aC. Pertanyia a la família dels Aventinensis, una branca de la gens Genúcia.
Va ser elegit cònsol de Roma l'any 363 aC, consolat marcat pels afers religiosos en què el senat es va dedicar a fer ofrenes als déus per aplacar la seva ira, segons expliquen Titus Livi i Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VII,3
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 418.
# Micoheterotròfia

Laq Micoheterotròfia és una relació de simbiosi entre certs tipus de plantes i de fongs en la qual la planta obté part o tota la seva alimentació parasitant un fong.

## Relacions entre micoheteròtrofs i fongs hostes

La micoheterotròfia estricta o total (o obligada) es dona quan una planta no fotosintètica aconsegueix tots els nutrients del fong que parasita. La micoheterotròfia parcial (o facultativa) és quan la planta és capaç de fotosintetitzar però obté un suplement de nutrients del fong. En algunes orquídies part del seu cicle vital pot ser de micoheterotròfia obligada i part del seu cicle facultativa.

## Diversitat d'espècies de micoheteròtrofs i fongs hostes

Els micoheteròtrofs es troben en un gran nombre de grups de plantes. Tots els monotrops i orquídies no fotosintètiques són micoheteròtrofs obligats com en els no fotosintètics dins Marchantiophyta Cryptothallus. La micoheterotròfia parcial és comuna en la família Gencianàcia i en algunes falgueres.
Exemples de fongs parasitats per plantes micoheterotòfes es troben en els fongs ectomicorices, micorices arbusculars, i micorices d'orquídies. La gran diversitat en famílies de plantes sense emparentar amb membres de micoheteròtrofs suggereix un fenomen d'evolució paral·lela.

## Referències

* ↑ Yang, S; DH Pfister «Monotropa uniflora plants of eastern Massachusetts form mycorrhizae with a diversity of russulacean fungi». Mycologia, 98, 4, 2006, pàg. 535–540. DOI: 10.3852/mycologia.98.4.535. PMID: 17139846.
* 1 2 Leake JR. 1994. The biology of myco-heterotrophic ('saprophytic') plants. New Phytologist 127: 171–216. doi:10.1111/j.1469-8137.1994.tb04272.x. Warning: large document
* ↑ Taylor DL, Bruns TD, Leake JR, Read DJ. 2002. Mycorrhizal specificity and function in myco-heterotrophic plants. In: Mycorrhizal Ecology (Sanders IR, van der Heijden M, eds.), Ecological Studies vol. 157, pp 375–414. Berlin: Springer-Verlag. ISBN 3-540-00204-9. (NOTE: this PDF is from the page proofs, and is not identical to the published version)
* 1 2 Imhof S. 2009. Arbuscular, ecto-related, orchid mycorrhizas—three independent structural lineages towards mycoheterotrophy: implications for classification? Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Mycorrhiza 19(6):357–363.

## Bibliografia

* Hershey DR. 1999. Myco-heterophytes and parasitic plants in food chains. American Biology Teacher 61: 575–578.
* Hibbett DS. 2002. When good relationships go bad. Nature 419: 345–346.
* Werner PG. 2006. Myco-heterotrophs: hacking the mycorrhizal network. Mycena News 57(3): 1,8.
* Dr. Martin Bidartondo: Selected publications
* D. Lee Taylor Lab: Recent Publications
* M.-A. Selosse's publications Arxivat 2007-04-03 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* The Strange and Wonderful Myco-heterotrophs The Parasitic Plant Connection, SIU Carbondale, College of Science.
* Wayne's Word Noteworthy Plant For June 1997: Fungus Flowers – Flowering Plants that Resemble Fungi Arxivat 2006-08-24 a Wayback Machine. by WP Armstrong.
* Fungus of the Month for October 2002: Monotropa uniflora by Tom Volk, TomVolkFungi.net
* Martín's Treasure Chest – images of myco-heterotrophs by mycologist Martín Bidartondo.
# Acords de Bicesse

Els acords de Bicesse, també coneguts com els acords d'Estoril, disposaven una transició a democràcia multipartidista a Angola sota la supervisió de la missió UNAVEM II de les Nacions Unides. El president José Eduardo dos Santos del MPLA i Jonas Savimbi d'UNITA signaren l'acord a Lisboa el 31 de maig de 1991. UNITA va rebutjar els resultats oficials de les eleccions presidencials de 1992 com a tergiversades i renovà a seva guerra de guerrilles.

## Negociació

UNITA i el govern d'Angola van començar sis rondes de negociacions a l'abril de 1991. El govern portuguès representat pel canceller José Manuel Barroso va fer de mitjancer en la discussió, mentre que els funcionaris dels EUA i la Unió Soviètica observaven.

## Termes del tractat

El govern d'Angola i UNITA van formar la Comissió Conjunta de Verificació i Supervisió i la Comissió Conjunta sobre la formació de les Forces Armades Angoleses. La CCVS va supervisar la reconciliació política mentre que la segona supervisava l'activitat militar. Els acords van tractar de desmobilitzar els 152.000 combatents actius i integrar les restants tropes del govern i els rebels d'UNITA en les Forces Armades d'Angola de 50.000 efectius (FAA). Les FAA consistirien en un exèrcit nacional amb 40.000 soldats, 6.000 a la marina, i 4.000 a la força aèria. Les eleccions pluripartidistes supervisades per les Nacions Unides se celebraren el setembre de 1992.

## Implementació

Mentre que l'ONU va declarar que les eleccions presidencials havien estat en general "lliures i justes", va continuar la lluita. 120.000 persones van morir en els primers divuit mesos següents a les eleccions de 1992, gairebé la meitat del nombre de víctimes dels anteriors setze anys de guerra. El protocol de Lusaka de 1994 va reafirmar els acords de Bicesse.

## Vegeu també

* Angolagate
* Tractat d'Alvor
* Acord de Nakuru
* Protocol de Lusaka

## Referències

* 1 2 Wright, George. The Destruction of a Nation: United States' Policy Towards Angola Since 1945, 1997. Page 159.
* 1 2 3 Chester A. Crocker, Pamela R. Aall, and Fen Osler Hampson. Grasping The Nettle: Analyzing Cases Of Intractable Conflict, 2005. Page 218.
* ↑ Hayward R. Alker, Ted Robert Gurr, and Kumar Rupesinghe. Journeys Through Conflict: Narratives and Lessons, 2001. Page 181.
* ↑ Rothchild, Donald S. Managing Ethnic Conflict in Africa: Pressures and Incentives for Cooperation, 1997. Page 251.

## Enllaços externs

* UN Peacemaker.org: Text complet dels acords de Bicesse
* UN Peacemaker.org: Text de tots els acords de pau d'Angola
# Georges Verriest

Georges Verriest (Roubaix, 15 de juliol del 1909 - Seclin, 11 de juliol del 1985) fou un futbolista francès dels anys 1930.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del RC Roubaix. També fou 14 cops internacional amb la selecció francesa, amb la qual marcà un gol a la Copa del Món de futbol de 1934.

## Referències

* ↑ Profile on French federation site

## Enllaços externs

* Perfil a la FFF
# Daniel Jan Jippes

Daan Jippes és el nom artístic de Daniel Jan Jippes, (Amsterdam, 14 d'octubre de 1945), il·lustrador de còmics, i referent a la creació de còmics de Disney als Països Baixos. És considerat el dibuixant que més fidelment segueix l'estil de Carl Barks. Va redibuixar històries clàssiques de Barks dels anys 70 del segle xx, protagonitzades pels Junior Woodchucks, però continuades per altres autors als anys 90.
Daan Jippes va començar la seua carrera als Països Baixos, on publicava a la revista Pep a la darreria dels anys 60 i primeria dels 70. Va abastir fama nacional amb el treball Bernard Voorzichtig: Twee Voor Thee. Als anys 70 va començar a col·laborar amb la revista neerlandesa Donald Duck on la qualitat del seu treball va cridar l'atenció de l'oficina de Disney a Burbank a l'estat nord-americà de Califòrnia. Així va començar a treballar per a l'empresa mare, primer al departament de merchandising i després com dissenyador i storyboarder, a pel·lícules com The Rescuers Down Under, El príncep i el captaire, La bella i la bèstia i Aladdin.
Actualment, Dan Jippes treballa als Països Baixos i dibuixat còmics de Disney per Egmont.

## Referències

* ↑ «Daan Jippes» (en anglès). Australian Centre for the Moving Image (ACMI). [Consulta: 8 octubre 2023].
* ↑ «Daniel Jan Jippes» (en neerlandès). De Officieuze Strippagina - Stripboeken. [Consulta: 8 octubre 2023].
* ↑ «Daan Jippes is gevierd Disney-tekenaar: "Maar elke tekening is weer opnieuw beginnen"» (en neerlandès). NH Nieuws, 23-01-2019. [Consulta: 8 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Dan Jippes a inducks. (anglès)
* Daan Jippes Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. a Comic House. (anglès)
* Jippes a lambiek. (anglès)
# Al·lakh-Iun

Al·lakh-Iun - Аллах-Юнь (rus) és un possiólok de la República de Sakhà, a Rússia. Es troba al marge dret del riu homònim.
# Semikolénov

Semikolénov (en rus: Семиколенов) és un poble (un khútor) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 15 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
# Gneu Letori

Gneu Letori (llatí: Gnaeus Laetorius) va ser un magistrat romà dels segles III i II aC.
La seva actuació més destacada va ser quan va actuar com a legat del pretor Luci Furi Purpuri en una batalla contra els gals lliurada l'any 200 aC. Ho menciona Titus Livi.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXI,21
# Molí del Grau (les Valls d'Aguilar)

El Molí del Grau és una masia situada al municipi de les Valls d'Aguilar, a la comarca catalana de l'Alt Urgell.
# Acolhues

Els acolhues (náhuatl ahcolhuahqueh 'els esforçats') és un poble de Mesoamèrica que va arribar a la Vall de Mèxic al voltant de l'any 1200 e.c., a la vora de Tenochtitlan. Els Acolhua eren una cultura germana dels Azteques (o Mèxic), així com els Tecpaneques, Chalca, Xochimilca i altres. Es va anomenar Acolhuacan la regió ocupada per ells i la seva ciutat principal va ser Tetzcoco.

## Referències

* ↑ Smith (1984, p.171), que arriba a aquesta data amb una mitjana de sis dates esmentades en els primers còdexs.
# Giovanni Arrighi

Giovanni Arrighi (Milà, Itàlia, 1937 - Baltimore, Estats Units, 18 de juny de 2009) va ser un economista i sociòleg italià especialitzat en economia política. Es considera un dels màxims representants de les teories dels cicles econòmics. Els seus treballs han estat traduïts a una quinzena de llengües.

## Publicacions

* 1967 The Political Economy of Rhodesia
* 1973 Essays on the Political Economy of Africa
* 1978 Geometry of Imperialism
* 1982 Dynamics of Global Crisis
* 1985 Semiperipheral Development: The Politics of Southern Europe in the Twentieth Century
* 1989 Antisystemic Movements
* 1990 Transforming the Revolution: Social Movements and the World System (with Samir Amin, Andre Gunder Frank and Immanuel Wallerstein)
* 1994 The Long Twentieth Century: Money, Power, and the Origins of Our Times
* 1999 Chaos and Governance in the Modern World System (with Beverly J. Silver)
* 2003 The Resurgence of East Asia: 500, 150 And 50 Year Perspectives
* 2007 Adam Smith in Beijing: Lineages of the Twenty-First Century

## Referències

* ↑ «Giovanni Arrighi, David Harvey, and Joel Andreas on Arrighi's Adam Smith in Beijing», 2008. [Consulta: 23 abril 2021].
# Cua de ventall de van Dedem

El cua de ventall de van Dedem (Rhipidura dedemi) és un ocell de la família dels dicrúrids (Dicruridae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de Seram a les Moluques meridionals.

## Referències

* ↑ «Cua de ventall de van Dedem». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Stelgidopteryx

Stelgidopteryx és un dels gèneres d'ocells, de la família dels hirundínids (Hirundinidae).
Les diferents espècies són anomenades "orenetes eriçades" («rough-winged», en anglès) en referència a la vora serrada de les plomes de l'ala d'aquest gènere; aquesta característica només seria evident amb l'ocell a la mà.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023), aquest gènere conté 2 espècies:
* Stelgidopteryx serripennis - oreneta eriçada septentrional.
* Stelgidopteryx ruficollis - oreneta eriçada meridional.
Tanmateix, segons altres obres taxonòmiques com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el gènere Stelgidopteryx constaria de 3 espècies, car consideren que una subespècie de l'oreneta eriçada septentrional (S. serripennis ridgwayi), seria una espècie apart. Segons aquest criteri, s'hauria d'afegir:
* Stelgidopteryx ridgwayi - oreneta eriçada de Yucatán.

## Referències

* 1 2 «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 611. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 608 i 609. ISBN 978-84-16728-37-4.