OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dupuy-Berberian

Dupuy-Berberian és el nom artístic del duo format per Philippe Dupuy (nascut el 12 de desembre de 1960, a Sainte-Adresse, França) i Charles Berbérian (nascut el 28 de maig de 1959, a Bagdad) són uns dibuixants de còmic francesos coneguts per les seves sèries de còmics franco-belgues i àlbums on apareix el personatge Monsieur Jean, creat per influència de l'obra de Jacques Tati.
Col·laboren en tot el procés treballant a quatre mans, des del guió fins al dibuix i la tinta, fins a l'extrem de la impossibilitat de saber quin dels dos és el responsable de cada cosa. L'any 2003 decidiren treballar per separat, i fins aleshores han publicat material en solitari com va fer Dupuy el 2005 amb la publicació de Hanté.

## Obra

* Le Petit Peintre (Magic Strip, 1985
* Chantal Thomas (Michel Lagarde, 1987)
* Les Héros ne Meurent Jamais (L'Association, 1991)
* Le Monde est Fou (À Suivre, 1997) — basat en el guió de Vincent Ravalec
* Monsieur Jean 4: Vivons heureux sans avoir l'air (1999)
* The Complete Universe of Dupuy-Berberian (Oog en Blik, 2006)
* Il·lustració del cartell de la pel·lícula Mondovino de Jonathan Nossiter per al DVD publicat a Espanya (D.L. B-39267-2006)(2006)

## Premis

* 1989: Premi al millor llibre de còmic al Festival del Còmic d'Angulema, França
* 1999: Premi al millor llibre de còmic al Festival Internacional de Còmics d'Angoulême, França
* 2003: Premi Inkpot, Estats Units
* 2006: nominació al millor llibre de còmic Festival Internacional de Còmics d'Angoulême, França (sols a Philippe Dupuy)
* 2008: Grand Prix de la ville d'Angulema

## Referències

* ↑ «Dupuy-Berbérian : le retour des bobos» (en francés). Le Monde, 30-01-2009. [Consulta: 8 novembre 2013].
* ↑ Dupuy et Berbérian, leur secret percé à jour Le Figaro, 29 de gener de 2013
* ↑ «Le palmarès 2008». Arxivat de l'original el 26 d’agost 2013. [Consulta: 17 març 2017].
* Philippe Dupuy at Lambiek.net
* Charles Berberian at Lambiek.net

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* Dibuixos de Berberian i Dupuy per al French Open de 2009
* Un article de Guillaume Paugam amb el títol de "Dupuy, Berberian - Le trait", publicat a la revista Labyrinthe #25 Arxivat 2009-02-15 a Wayback Machine.
# Benigno de la Vega-Inclán

Benigno de la Vega-Inclán y Flaquer (Valladolid, 29 de juny de 1858- 6 de gener de 1942) va ser un militar, pintor, viatger i mecenes de l'art espanyol. II Marquès Vega-Inclán.

## Biografia

Fill del primer Marquès de la Vega-Inclán, el tinent general Miguel de la Vega Inclán y Palma, i d'Elisa Flaquer, filla d'un famós banquer de l'època. Als 13 anys entra a l'Escola de Belles Arts de Madrid, ciutat on resideix. Seguint la tradició familiar, ingressa amb 18 anys en l'exèrcit. Després d'estades a Puerto Rico i el Marroc, abandona la vida militar als 35 anys, passant a la reserva, encara que continuarà ascendint en el rang militar, fins a tinent coronel.
Es va dedicar a viatjar per Europa, vivint 5 anys a París. A les eleccions generals espanyoles de 1910 va ser escollit Diputat de les Corts per Càceres amb el partit liberal progressista de José Canalejas. Des de 1911 fins a 1928 va dirigir la "Comissaria Règia del Turisme i de la Cultura Artística". Durant aquesta època crearà i promourà moltes activitats culturals que romanen com a referència encara als nostres dies. El 1926 fou nomenat acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.
Va ser el promotor del Museu d'El Greco, a Toledo, 1911, de la Casa de Cervantes, a Valladolid, 1915, del Museu Romàntic, en Madrid, 1924, i va tenir un destacat paper en la creació del Museu Sorolla. Va ser promotor de la xarxa de Paradors Nacionals de Turisme. Va promoure també la construcció de l'Hotel Alfonso XIII a Sevilla i l'obertura de l'Hotel Ritz i de l'Hotel Palace de Madrid. També va promoure la restauració de la Sinagoga del Trànsito a Toledo i la del Pati del Yeso als Reales Alcázares de Sevilla. Així mateix, va ser vocal del patronat de l'Alhambra. Com a amant de l'art, va ser un dels reivindicadors d'El Greco, al costat de Santiago Rusiñol, Martín Rico, Zuloaga o Cossío. En la primera dècada del segle xx va comprar unes cases en la jueria de Toledo, va contractar Eladio Laredo i van convertir el conjunt en una recreació de la casa d'El Greco.
Passa la Guerra Civil Espanyola a Granada, col·laborant al trasllat dels quadres del Museu del Prado per protegir-los de la contesa. Va morir a Madrid el 6 de gener de 1942.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Medalla 21 Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. de la RAH

## Enllaços externs

* Museu d'El Greco, historia del seu fundador
* El sueño de un visionario Arxivat 2015-12-23 a Wayback Machine. per Javier Rivera Blanco, Universitat d'Alcalá
# Benigno Cardeñoso Negretti

Benigno Cardeñoso Negretti (Cabezarados, 25 de maig de 1895 - Ciudad Real, 17 de novembre de 1939) va ser un polític i sindicalista espanyol, executat víctima de la repressió durant la dictadura franquista.

## Biografia

Establert a Puertollano, va ser membre del Sindicat Miner, del de Treballadors de la Terra (del qual va ser secretari general a la província de Ciudad Real) i del Ferroviari integrats la Unió General de Treballadors (UGT). Va ser cofundador del «Liceu Políglota» de Puertollano creat el 1927 amb 65 alumnes i el consell dels quals va presidir.
A les eleccions de 1933 va ser candidat a diputat del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) per la circumscripció de Ciudad Real, si bé no va obtenir l'escó. Va participar activament en les vagues camperoles de juny de 1934 motivades pel gir radical del govern cedista després del seu triomf electoral i que en el camp manxec es van manifestar amb més desocupació, pujada del pa i una persecució selectiva dels sindicalistes d'UGT. El moviment vaguista va ser seguit per 33 poblacions de la província de Ciudad Real i per la seva participació i lideratge, Benigno va ser detingut, però posat en llibertat poc després. Molts dirigents van córrer la mateixa sort i les Cases del Poble van ser clausurades. Acusat de participar després en la fets revolucionaris d'octubre de 1934, seria condemnat a vuit anys de presó. No obstant això, després de l'amnistia de 1936, va ser alliberat. Aquest mateix any seria elegit compromissari per Ciudad Real per a l'elecció del president de la República.
Amb el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 que va donar lloc a la Guerra Civil, va participar en la creació del batalló «La Manxa», que seria enviat al front d'Extremadura. Amb posterioritat va passar a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República. Durant el transcurs de la contesa va ser comissari polític de la 37a Divisió i, temps després, del VII Cos d'Exèrcit. Finalitzada la guerra va ser detingut i afusellat al novembre de 1939.

## Referències

* ↑ Entrada, en el Diccionario biográfico del socialismo español.
* ↑ Luis Martín, Francisco. La cultura socialista en España, 1923-1930. Universidad de Salamanca, 1993, p. 119-21. ISBN 8474817455.
* ↑ Ladrón de Guevara Flores, María Paz «Reforma agraria y conflicto social: Ciudad Real en la II República». Añil. Cuadernos de Castilla - La Mancha, 2, 1993. páginas 62-66.
* ↑ Santiago Álvarez (1989). Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, pp. 180, 187
# East Brewton (Alabama)

East Brewton és una ciutat del Comtat d'Escambia a l'estat d'Alabama (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Brewton tenia 2.496 habitants., 1.043 habitatges, i 688 famílies. La densitat de població era de 275,3 habitants/km².
Dels 1.043 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,4% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 29,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 88,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.125 $ i la renda mediana per família de 30.610 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.281 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 12.531 $. Aproximadament el 18,5% de les famílies i el 23,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# East Brady

East Brady és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.038 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Brady tenia 1.038 habitants, 471 habitatges, i 287 famílies. La densitat de població era de 477,1 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 471 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,3% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 26,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.667 $ i la renda mediana per família de 37.589 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.417 $ mentre que les dones 21.538 $. La renda per capita de la població era de 15.299 $. Entorn del 10,9% de les famílies i l'11,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Brady». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Brady». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Betsy Hassett

Betsy Hassett és una centrecampista internacional per Nova Zelanda, amb la qual ha jugat 83 partits i ha marcat 8 gols des del 2008.
Ha jugat dos Mundial (2011, 2015) i dos Jocs Olímpics (2012, 2016), va arribar als quarts de final en els Jocs de Londres 2012 i va caure en la primera fase als Mundials. Amb les categories inferiors va jugar els Mundials sub-20 de 2008 i 2010.
Ha desenvolupat la seva carrera a la NCAA i a les primeres divisions d'Anglaterra, Noruega, Alemanya i els Països Baixos, on juga actualment a l'Ajax.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Títols |
| 2009 - 2012 | California Golden Bears |
| 12/13 | SC Sand |
| 2014 | Manchester City | 1 Copa de la Lliga |
| 2015 | Amazon Grimstad |
| 15/16 | Werder Bremen |
| 16/17 - act. | Ajax Amsterdam |

## Referències

* ↑ «NZF». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-09-18. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ Soccerway
# Pino III Ordelaffi

Pino III Ordelaffi (11 de març de 1440-1480) fou fill d'Antoni I Ordelaffi. Va succeir al seu pare a la senyoria de Forlì el 1448, sota regència de la seva mare Caterina Rangoni i des del 1449 de la del seu oncle matern Ugo Rangoni al que va expulsar el 1454. Va governar conjuntament amb son germà Francesc IV Ordelaffi, però aquest era preeminent. Es va casar en primeres noces (16 de maig de 1462, però estava promesa des del 1451 quant tenia 7 anys) amb Bàrbara Manfredi (Faenza 3 d'abril de 1444-Forlì 7 d'octubre de 1466, a la que va enverinar) i en segones noces amb Zaffira Manfredi (morta també possiblement enverinada el 1473) i en terceres amb Lucrècia Pico della Mirandola. El 1463 es va posar malalt i es va sospitar d'un enverinament per part del seu germà Francesc IV Ordelaffi, però es va recuperar; el 1466 va tornar a posar-se malalt i Pino va sospitar de la seva dona i la va enverinar a ella; el mateix va passar amb la segona dona. Va assolir la senyoria de Forlì aquell any a la mort del seu germà i va rebre el suport de Venècia. Enemistat amb la branca dels Manfredi de Faenza es va aliar amb els Manfredi d'Imola. Es creu que la segona dona Zaffira també va morir enverinada i que fou la tercera dona la que el va matar el 1480. El va succeir el seu jove fill Sinibald II Ordelaffi.

## Enllaços externs

* Pàgina de condottieridiventura.it Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (italià)
# Blaž Jarc

Blaž Jarc (Novo Mesto, 17 de juliol de 1988) és un ciclista eslovè, que fou professional del 2007 al 2014. S'ha proclamat campió nacional en diferents modalitats.

## Palmarès

* 2005
** Campió d'Eslovènia júnior en contrarellotge
* 2006
** 1r al Kroz Istru
** Vencedor de 3 etapes a la Cursa de la Pau júnior
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Rüebliland
* 2009
** Campió d'Eslovènia en ruta
** Campió d'Eslovènia sub-23 en contrarellotge
* 2010
** Campió d'Eslovènia sub-23 en contrarellotge
* 2011
** 1r a la Poreč Trophy
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gal·lípoli
* 2013
** 1r al Gran Premi de la vila de Zottegem

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Socket M

Socket M (de vegades referit com FCPGA6) és una interfície de microprocessador creat per Intel el 2006 per a la línia Intel Core de processadors per a portàtils. És utilitzat en tots els productes Intel Core i els seus derivats Dual-Core Xeon. També és implantat a la primera generació de versions per a portàtil de Intel Core 2 Duo, específicament les sèries T5x00 i T7x00 ("Merom"), tot i que la línia passa a Socket P el 2007.
El Socket M és incompatible amb els Socket 478 i Socket 479.

## Referències

* ↑ «Intel's multiple Meroms pin-incompatible - report|Register Hardware». Arxivat de l'original el 2006-11-23. [Consulta: 5 febrer 2010].
# St. Petersburg Open 2011

El Torneig de Sant Petersburg 2011, oficialment conegut com St. Petersburg Open 2011, és un esdeveniment de tennis disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La 17a edició del torneig es va celebrar entre el 22 i el 30 del 2011 al Petersburg Sports and Concert Complex de Sant Petersburg, Rússia.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| | A. Mannarino | 6 | 7 | |
| | L. Rosol | 2 | 6⁵ | | | A. Mannarino | 2 | 3 | |
| | J. Benneteau | 4 | 6 | 2 | 5 | M. Iujni | 6 | 6 | |
| 5 | M. Iujni | 6 | 3 | 6 | | | | | | 5 | M. Iujni | 3 | 4 |
| 4 | M. Čilić | 5 | 6 | 6 | | | | | | 4 | M. Čilić | 6 | 6 |
| | S. Devvarman | 7 | 1 | 3 | 4 | M. Čilić | 4 | 7 | 6 | | | | |
| | A. Seppi | 3 | 6 | 6 | | A. Seppi | 6 | 6$^8$ | 4 | | | | |
| | Í. Andréiev | 6 | 2 | 4 | | | | | | | | | | 4 | M. Čilić | 6 | 3 | 6 |
| 7 | A. Bogomolov, Jr. | 6 | 3 | 7 | | | | | | | | | | 2 | J. Tipsarević | 3 | 6 | 2 |
| | P. Kohlschreiber | 4 | 6 | 5 | 7 | A. Bogomolov, Jr. | 6 | 6 | | | | | |
| Q | D. Lajović | 2 | 6 | 6 | Q | D. Lajović | 2 | 1 | | | | | |
| WC | D. Sela | 6 | 2 | 1 | | | | | | 7 | A. Bogomolov, Jr. | 2 | 1 |
| 8 | D. Tursúnov | 2 | 4 | | | | | | | 2 | J. Tipsarević | 6 | 6 |
| | P. Starace | 6 | 6 | | | P. Starace | 7 | 2 | 1 | | | | |
| | M. Berrer | 3 | 0 | r | 2 | J. Tipsarević | 6⁶ | 6 | 6 |
| 2 | J. Tipsarević | 6 | 2 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | František Čermák Filip Polášek | 6 | 6 | |
| | Marcel Granollers Pere Riba | 2 | 2 | | 1 | František Čermák Filip Polášek | 4 | 4 | |
| 3 | Colin Fleming Ross Hutchins | 6 | 3 | [10] | 3 | Colin Fleming Ross Hutchins | 6 | 6 | |
| | James Cerretani Philipp Marx | 3 | 6 | [4] | | | | | | 3 | Colin Fleming Ross Hutchins | 6 | 6⁵ | [10] |
| | Michael Kohlmann Alexander Waske | 7 | 6 | | | | | | | | Mikhaïl Ielguin Alexandre Kudryavtsev | 3 | 7 | [8] |
| | Michal Mertiňák Mikhaïl Iujni | 5 | 2 | | | Michael Kohlmann Alexander Waske | 7 | 5 | [9] |
| | Mikhaïl Ielguin Alexandre Kudryavtsev | 7 | 7 | | | Mikhaïl Ielguin Alexandre Kudryavtsev | 6² | 7 | [11] |
| 2 | Daniele Bracciali Potito Starace | 6$^4$ | 5 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-09-19 a Wayback Machine. (anglès) (rus)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Sant Petersburg :
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021 :
ATP World Tour 2011
< 2010
2012 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Spring Hill (Florida)

Spring Hill és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2007 tenia 92.144 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spring Hill tenia 69.078 habitants, 28.274 habitatges, i 21.035 famílies. La densitat de població era de 502 habitants/km².
Dels 28.274 habitatges en un 23,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,2% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,5% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 21,2% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 29,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.861 $ i la renda mediana per família de 37.608 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.076 $ mentre que les dones 21.364 $. La renda per capita de la població era de 17.184 $. Entorn del 6,4% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spring Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spring Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Stepnoi

«Stepnoi» té aquests significats:
* Stepnoi (Rodnikí), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Aleksàndrovka), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Lóssevo), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Gretxànaia Balka), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Kubànskaia Step), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Liàpino), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Gluboki), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Novopokrovski), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Sovkhozni), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Krutoi), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Ieisk), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Stepnoi (Rostov), localitat de l'óblast de Rostov, a Rússia
* Stepnoi (Altai), localitat del krai de l'Altai, a Rússia
* Stepnoi (Novossibirsk), localitat de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia
* Stepnoi (Stàvropol), localitat del krai de Stàvropol, a Rússia
* Stepnoi (Tula), localitat de l'óblast de Tula, a Rússia
* Stepnoi (Astracan), localitat de l'óblast d'Astracan, a Rússia
* Stepnoi (Aksai), localitat de l'óblast de Rostov, a Rússia
* Stepnoi (Proletarsk), localitat de l'óblast de Rostov, a Rússia
# Suad Amiry

Suad Amiry (àrab: سعاد العامري, Suʿād al-ʿĀmirī) (Damasc, Síria, 1951) és una arquitecta i escriptora siriana establerta a Palestina.
Va créixer entre Amman, Damasc, Beirut i el Caire, i viu a Ramal·lah. Va estudiar arquitectura a la Universitat Americana de Beirut, a la Universitat de Michigan, i a la Universitat d'Edimburg (Escòcia). El 1981 va tornar a Ramal·lah com a turista, on va conèixer Salim Tamari amb qui es va casar i va romandre a viure allà. Des de l'any 1991 fins al 1993 va ser membre de la Palestinian Peace Delegation a Washington DC, on va treballar en iniciatives de pau de les dones palestines i israelianes. Amiry va ser membre de la direcció de la Birzeit University fins al 1991. Des de llavors, és la directora i fundadora del Riwak Centre for Architectural Conservation. Fundat el 1991, va ser el primer centre que va treballar en la rehabilitació i protecció de l'herència arquitectònica de Palestina. El 2006 va ser nomenada vicepresidenta de la Junta d'Administradors de la Birzeit University.
El 2004 va publicar un llibre autobiogràfic, Sharon i la meva sogra, relatant les successives invasions militars que l'exèrcit israelià va portar a terme entre el novembre de 2001 i el novembre de 2003. L'obra va estar traduïda a diferents idiomes amb un gran èxit: plena d'humor i de mordacitat, així com reflexions tant sobre els monopolis a l'Orient Mitjà, el llarg conflicte araboisraelià com les vicissituds polítiques i socials de la zona. La darrera aportació d'Amiry és el llibre No hi ha sexe a Ramal·lah (2008), resposta a l'impacte personal, a l'enorme desil·lusió i a la profunda sensació de tristesa davant la victòria d'un partit religiós fonamentalista a les eleccions dels parlament palestí el 2006.

## Enllaços externs

* Llibres de l'autora a les Biblioteques de Barcelona
* http://www.riwaq.org/
* http://www.bbc.co.uk/radio4/womanshour/2005_02_thu_01.shtml
# Simeon Bellison

Simeon Bellison (Moscou, 4 de desembre de 1883 - Nova York, 4 de maig de 1953) va ser un clarinetista i compositor estatunidenc d'origen rus.
Es va convertir en un estatunidenc naturalitzat després d'instal·lar-se als Estats Units el 1921. Bellison va establir un cor de clarinet primerenc (incloses dones) als Estats Units; de vuit membres inicials, la mida del grup va créixer el 1948 fins a 75 membres. Bellison va ser després el primer clarinetista de la Filharmònica de Nova York. L'arxiu en línia de la Filharmònica conté articles relacionats amb el lideratge de Bellison del seu grup de clarinets patrocinat per la Filharmònica, inclosos diversos clarinets propietat de la Filharmònica per al seu ús, pòlisses d'assegurança i venda de molts d'aquests el 1943. Entre els seus alumnes per al clarinet va tenir a Leon Russianoff i David Weber.

## Referències

* ↑ Leeson, Dan. "Biografia de Simeon Bellison". Consultat el 6 de setembre de 2012.
* ↑ http://archives.nyphil.org/index.php/artifact/a8c23d65-f935-46e8-9f03-74286d1f17b6/fullview#page/157/mode/1up
* Enregistraments del Mozart Clarinet Quintet, Concert Rondo i Don Giovanni Variations de Beethoven reeditats al segell Grenadillamusic.com
* William G. King, The Philharmonic-Symphony Orchestra de Nova York, Nova York 1940
* Pamela Weston, More Clarinet Virtuosi of the Past, pàgs. 45-46, ISBN 0-9506259-1-4, Fentone Music Limited 1982