OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mercè Barceló i Serramalera

Mercè Barceló i Serramalera (Barcelona, 23 de setembre del 1962) és una jurista i professora universitària catalana.
És doctora en Dret per la Universitat de Barcelona, i ha estat directora del Grup d'Estudis Federals i Autonòmics. Va ser lletrada del Tribunal Constitucional espanyol, membre de la Comissió Assessora Jurídica de la Generalitat de Catalunya i de la Comissió de control de les Iniciatives Legislatives Popular.
Com a investigadora, ha centrat la seva recerca en el dret públic de Catalunya, els drets fonamentals, el sistema de fonts del dret i l'organització territorial de l'Estat.
És membre de la Secció de Filosofia i Ciències Socials l'Institut d'Estudis Catalans del 2020 ençà.
El maig del 2022 fou nomenada consellera del Consell de Garanties Estatutàries pel Parlament de Catalunya.

## Publicacions seleccionades

* Derechos y deberes constitucionales en el Estado autonómico (1991)
* Dret Públic de Catalunya (2011)
* Escritos sobre derechos individuales y colectivos (2015)
* Manual de Derecho Constitucional (2016)

## Referències

* 1 2 «I. Sra. Mercè Barceló i Serramalera». Consell de Garanties Estatutàries de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «Mercè Barceló: "Soy independentista porque nací en un país que no es España; nací en Cataluña" (castellà)». T13. [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ «L'Institut d’Estudis Catalans incorpora cinc nous membres a la Secció de Filosofia i Ciències Socials». Butlletí de l'Institut d'Estudis Catalans, Núm. 245, 01-03-2020 [Consulta: 4 desembre 2023].
# Masini

Masini és el nom dels següents personatges:
* Angelo Masini (Forlì, 1844 - 1926), tenor italià
* Angelo Masini Pieralli (San Giovanni Valdarno, Toscana, 1877 - ?), baix italià.
* Antonio Masini (Roma, 1639 - 1678), compositor italià del Barroc
* Beatrice Masini (Milà, ?)
# Melanthera biflora

Melanthera biflora, és una planta amb flor de la família de les asteràcies.

## Distribució i hàbitat

Melanthera biflora és una planta moderadament halòfita que es troba a la zona tropical de la conca Indo-Pacífica. Normalment es troba a les zones costaneres i a les illes de la zona. Ocasionalment també es troba en plantacions abandonades i en medis ruderals.
Amb Portulaca oleracea, Ipomoea pes-caprae i Digitaria ciliaris, Melanthera biflora és una de les primeres espècies de plantes que colonitzen zones degradades a les zones tropicals del planeta.

## Descripció

Melanthera biflora és una planta herbàcia perenne. Les tiges poden arribar fins als 2 m cercant altres plantes o accidents del terreny com a suport i formant matolls robustos. Les fulles són pinnades i tenen els marges lleugerament serrats. Les flors són petites i de color groc amb un diàmetre d'uns 8-10 mm. Els fruits formen un cap dens.
| Aspecte d'un matoll. | Matoll florit a Tonga. |

## Usos tradicionals

Les fulles són comestibles i a Malàisia formen part de la cuina tradicional.
És una planta important també a la fitoteràpia de moltes cultures de l'Àsia meridional, l'Àsia Sud-oriental i de les illes del Pacífic. S'utilitzen principalment les fulles i els arrels. A Fiji les fulles es fan servir per tractar l'acne. Les arrels es fan servir com a antihelmíntic.

## Referències

* ↑ Decaisne, Joseph. 1834. Nouvelles annales du Muséum d'histoire naturelle 3: 414-415
* ↑ Tropicos, Wollastonia DC. ex Decne.
* ↑ Flora of China Vol. 20-21 Page 871 孪花菊属 luan hua ju shu Wollastonia Candolle ex Decaisne, Nouv. Ann. Mus. Hist. Nat. 3: 414. 1834.
* ↑ 'Melanthera biflora' The Plant list
* ↑ Response of Melanthera biflora to Salinity and Water Stress
* ↑ Heatwole, H., Done, T., Cameron, E. Community Ecology of a Coral Cay, A Study of One-Tree Island, Great Barrier Reef, Australia. Series: Monographiae Biologicae, Vol. 43, p. 102
* ↑ «Melanthera biflora (L.) Wild - Atlas of Living Australia». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «Ecoport». Arxivat de l'original el 2013-01-12. [Consulta: 18 juny 2015].
* 1 2 Melanthera biflora - Useful Tropical Plants
* 1 2 Globinmed - Wedelia biflora
* ↑ Rules for Maldivian Trading Ships Travelling Abroad (1925)
* ↑ Hagonoi / Wedelia biflora Linn.

## Enllaços externs

* Hanson, A.D. et al. Biosynthesis of 3-dimethylsulfoniopropionate in Wollastonia biflora (L.) DC.
* Melanthera biflora - Medicinal Plants in Australia Arxivat 2017-07-15 a Wayback Machine.
# Merrillville

Merrillville és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 30.560 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Merrillville tenia 30.560 habitants, 11.678 habitatges, i 8.127 famílies. La densitat de població era de 354,5 habitants/km².
Dels 11.678 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.545$ i la renda mediana per família de 56.355$. Els homes tenien una renda mediana de 41.820$ mentre que les dones 29.005$. La renda per capita de la població era de 22.293$. Entorn del 2,6% de les famílies i el 4,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Merrillville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Merrillville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mateu Cañellas Martorell

Mateu Cañellas Martorell (Inca, 27 d'abril de 1972) és un exatleta i polític mallorquí.
Fou conseller d'Esports i Joventut del Govern de les Illes Balears des del juliol de 2007 fins al febrer de 2010 sota la presidència de Francesc Antich. Està imputat en l'Operació Picnic.

## Títols com a esportista

| Any | Competició | Lloc | Resultat | Prova |
| 1995 | Campionat del Món d'atletisme | Barcelona | 2n | 1500 m |
| 1996 | Campionat europeu d'atletisme indoor | Estocolm | 1r | 1500 m |

## Reconeixements

* La competició esportiva Milla Ciutat d'Inca duu el seu nom.
* El poliesportiu municipal d'Inca duu el seu nom.

## Referències

* ↑ Decret de nomenament
* ↑ «Mateu Cañellas deixa la Conselleria d'Esports “orgullós d'haver-hi treballat honradament”». dbalears, 05-02-2010. Arxivat de l'original el 10 de juliol 2012. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ «El juez cita a Melià y deja a Cañellas en libertad con cargos» (en castellà). Diario de Mallorca, 28-02-2011. Arxivat de l'original el 29 de juliol 2012. [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ «L'ex-conseller d'UM Mateu Cañellas, també detingut per presumpta corrupció». VilaWeb, 28-02-2011. Arxivat de l'original el 28 de juny 2013. [Consulta: 5 gener 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa IAAF
# Mercè Perea i Conillas

Mercè Perea i Conillas (l'Hospitalet de Llobregat, 22 de novembre de 1966) és una política catalana, diputada al Congrés dels Diputats en la XI legislatura, filla de l'escriptor i lluitador social Pedro Perea Hernández.
Llicenciada en Dret per la Universitat de Bolonya, ha exercit com a advocada especialitzada en dret de família. Militant del PSC-PSOE, és secretària de política municipal del PSC de l'Hospitalet de Llobregat i membre del Consell Nacional del PSC. A les eleccions municipals espanyoles de 2007, 2011 i 2015 fou escollida regidora de l'ajuntament de l'Hospitalet de Llobregat. De 2007 a 2015 ha estat tinent d'Alcalde de Seguretat Ciutadana i d'hisenda i recursos generals, així com regidora del Districte I (Centre, Sant Josep i Sant Feliu).
Considerada col·laboradora propera de Carme Chacón Piqueras, fou escollida diputada pel PSC-PSOE a les eleccions generals espanyoles de 2015 i 2016.

## Referències

* ↑ Consistori municipal de l'Hospitalet, consultat el 16 de gener de 2016
* ↑ Mercè Perea al web del PSC
* ↑ Imputada la número 3 del PSC al Congrés per 5 presumptes delictes Arxivat 2015-12-12 a Wayback Machine., directa.cat, 30 de novembre de 2015
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Mixopterus

Mixopterus és un gènere d'euriptèrides que va viure en el període Silurià superior.

## Característiques

Era semblant a Megalograptus; com ell, tènia dos parells de pinces amb pues, solament que en el parell més petit prop de la boca tènia 2 embalums. Les potes eren més petites i tenia un agulló en la cua que no tenia verí.

## Taxonomia

* Mixopterus kiaeri Størmer, 1934
* Mixopterus multispinosus Clarke & Ruedemann, 1912
* Mixopterus simonsoni Schmidt, 1883

## Referències

* ↑ Euan Neilson Kerr Clarkson. «Arthropods». A: Invertebrate Palaeontology and Evolution. 4th. Wiley-Blackwell, 1998, p. 348–405. ISBN 978-0-632-05238-7.

## Vegeu també

* Stylonurus
# Milà-Sanremo 1974

La Milà-Sanremo 1974 fou la 65a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 18 de març de 1973 i va ser guanyada per l'italià Felice Gimondi, que s'imposà en solitari a la meta de Sanremo.
193 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 132 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Felice Gimondi | Bianchi | 6h 46' 16" |
| 2 | Eric Leman | M.i.c.-De Gribaldy-Ludo | + 1' 53" |
| 3 | Roger de Vlaeminck | Brooklyn | + 1' 54" |
| 4 | Franco Bitossi | Scic | + 1' 55" |
| 5 | Enrico Paolini | Scic | + 2' 05" |
| 6 | Marino Basso | Bianchi | m. t. |
| 7 | Walter Godefroot | Carpenter-Confortluxe-Flandria | m. t. |
| 8 | Frans Verbeeck | Watney-Maes | m. t. |
| 9 | Freddy Maertens | Carpenter-Confortluxe-Flandria | m. t. |
| 10 | Jaime Huélamo | KAS-Kaskol | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Milà-Sanremo 1969

La Milà-Sanremo 1969 fou la 60a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1969 i va ser guanyada pel belga Eddy Merckx, que s'imposà en solitari a la meta de Sanremo i aconseguint la seva tercera victòria en aquesta clàssica.
173 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 110 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Eddy Merckx | Faema | 6h 37' 56" |
| 2 | Roger de Vlaeminck | Flandria-De Clerck-Krueger | + 15" |
| 3 | Marino Basso | Molteni | m. t. |
| 4 | Dino Zandegu | Salvarani | m. t. |
| 5 | Walter Godefroot | Flandria-De Clerck-Krueger | m. t. |
| 6 | René Pijnen | Willem II-Gazelle | m. t. |
| 7 | Jan Janssen | Bic | m. t. |
| 8 | Georges Van Coningsloo | Peugeot-Michelin-BP | m. t. |
| 9 | Eric Leman | Flandria-De Clerck-Krueger | m. t. |
| 10 | Daniel van Rijckeghem | Mann-Grundig | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Mehmet Hakim Efendi

Mehmet Hakim Efendi fou un literat, home d'estat i historiador oficial otomà del segle xviii.
Des de 1742 va ocupar alguns càrrecs administratius i fou nomenat historiador oficial el 1753, càrrec que va exercir fins al 1766 quan va dimitir. Va morir l'octubre de 1770. Va deixar també algunes obre poètiques.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 982-983
# Mehmet Bahçesaray

Mehmet Bahçesaray de malnom Thanai (+ després de l'1 d'agost de 1651), fou un historiador tàtar de Crimea, que va escriure la història del kan Islâm III Giray (1644-1654) de la seva entronització entre el 6 i 10 de juliol de 1644 i el 1651, de la qual només es conserva un exemplar a la Biblioteca Britànica.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 979
# Molí d'en Pastoreta

El molí d'en Pastoreta o molí d'en Pastureta és un molí de vent fariner que forma part del molinar de Fartàritx, a Manacor. Actualment s'ubicat en els límits del nucli urbà, en el cap de cantó entre el carrer de na Comtessa, 61 i el Passeig de Fartàritx. Sols llinda amb una casa i torn seu queden solars sense edificar. Destaca per la conservació del trespol amb pas central emmacat.

## Tipologia i elements

El molí d'en Pastoreta és un molí amb base de forma quadrada i una planta d’altura. Els paraments combinen la paret verda i els carreus de marès. La façana principal s’orienta al ponent i s’hi obre una finestra i un portal allindanat. Al costat dret del portal s’hi adossa una escala que permet l’accés a l’envelador. A l’esquerra del portal s’hi localitza una pedra fermadora. A la façana de migjorn s’hi obren una finestra i una portassa de factura moderna. El parament de la torre també combina la paret verda (part inferior) i els carreus de marès (part superior). Al migjorn s’obre un portal allindanat i a la part superior s’obren dos finestrons. L’interior es configura mitjançant voltes de canó. Conserva el trespol amb pas central emmacat. No conserva cap peça de la maquinària.

## Referències

* 1 2 «CATÀLEG D’ELEMENTS I ESPAIS PROTEGITS DEL TERME MUNICIPAL DE MANACOR» (en català).
# Molí d'en Prous

El Molí d'en Prous és una obra de Pontils (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí que s'alimentava del Torrent de Biure. Actualment es troba totalment destruït a excepció de la seva bassa.

## Història

El seu propietari és el Ramon Sendra (Ramon de la Pipa) de Santa Coloma de Queralt. Sembla que antigament hi hagué un altre molí, del mateix amo, sota les restes de la citada construcció.

## Referències

* 1 2 «Molí d'en Prous». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Molí d'en Prous». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Juan Antín

Juan Antin (nascut a Buenos Aires el 1969) és un director i guionista argentí de pel·lícules d'animació. Va estudiar Ciències de la Computació a la Universitat de Buenos Aires, on hi dirigeix el Departament d'Animació 3-D i Digital FX des de 1998. Ha dirigit nombrosos curtmetratges utilitzant diverses tècniques, així com dos llargmetratges, Mercano, el marciano el 2002, amb el que va guanyar el Premi del Públic al millor llargmetratge d'animació al XXXV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya, i Pachamama el 2018.

## Filmografia
### Llargmetratges

* 2002: Mercano, el marciano
* 2018: Pachamama

### Curtmetratges

* 2006 : Rolo y Colo en: No te hagas la cabeza

## Notes i referències

* ↑ Juan Antín a cinelatino.org
* ↑ La candiense «Dracula: pages from a virgin´s diary», mejor película en el Festival de Sitges, ABC, 13 d'octubre de 2002
* ↑ Espacio.Diálogos | Juan Antin y Martina Santoro al web de la Universidad del Cine
* ↑ "Pachamama", una gran película en Netflix para rescatar una tradición que sigue viva, La Voz. 1 d'agost de 2919
# Megumi Sakata

Megumi Sakata (坂田 恵, 18 de octubre de 1971) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1989. Va disputar 10 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 1991 i 1995.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1989 | 1 | 0 |
| 1990 | 2 | 0 |
| 1991 | 3 | 0 |
| 1992 | 0 | 0 |
| 1993 | 1 | 0 |
| 1994 | 1 | 0 |
| 1995 | 1 | 0 |
| 1996 | 1 | 0 |
| Total | 10 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Megumi Sakata, Fitxa a Soccerway
# Wadi Mineh

Wadi Mineh és un riu del desert oriental, a l'est de Nekhen, on s'han dut a terme excavacions i s'ha trobat un serekh d'un cap egipci predinàstic, així com petròglifs.

## Referències

* ↑ Judd, 2007, p. 125.

## Bibliografia

* Judd, T. «Cattle Petroglyphs in the Eastern Desert of Egypt». A: Cannata, M. Current Research in Egyptology 2006: Proceedings of the Seventh Annual Symposium (en anglès). Oxbow Books, 2007, p. 120–138. ISBN 9781785704253.
# Dorothea Greenbaum

Dorothea Schwarcz Greenbaum (1893–1986) va ser una pintora i escultora estatunidenca.
Nascuda Dorothea Schwarcz el 17 de juny de 1893, era filla d'Emma i Maximilian Schwarcz. Va estudiar a la New York School of Fine and Applied Art i en Lliga d'estudiants d'art de Nova York. El 1915, quan Dorothea tenia 22, el seu pare Maximilain va morir ofegat durant l'Enfonsament del RMS Lusitania.
Va ser inclosa en l'exposició de 1914 de l'Acadèmia Nacional de Disseny dels Estats Units. Sent inicialment pintora, va començar treballar en l'escultura amb 34 anys. El 1941 va rebre la Medalla commemorativa George D. Widener, atorgada per l'Acadèmia de Pennsilvània, i en 1953 va rebre una medalla d'honor de la National Association of Women Artists. Fou membre del Sculptors Guild, el gremi d'escultors i també va ser membre fundadora de la New York Artists Equity Association el 1947.
El 1972 es va realitzar una exposició retrospectiva del seu treball a l'Sculpture Center de Nova York. Va morir el 1986 a Princeton, Nova Jersey.

## Col·leccions

La seva obra té presència a les col·leccions de diversos museus:
* El Whitney Museum of American Art,
* El Institute for Advanced Study,
* El Princeton Art Museum,
* La Pennsylvania Academy of the Fine Arts i
* El Smithsonian American Art Museum.

## Referències

* 1 2 «Greenbaum, Dorothea Schwarcz (1893–1986) - Encyclopedia.com». www.encyclopedia.com. Arxivat de l'original el 2019-04-12. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ Joan N. Burstyn; Women's Project of New Jersey. Past and Promise: Lives of New Jersey Women. Syracuse University Press, 1997, p. 305–. ISBN 978-0-8156-0418-1.
* ↑ ; John Simons Who's who in American Jewry. Jewish Biographical Bureau, 1926, p. 229–.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2018-05-26. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ Maxine N. Lurie; Michael Siegel, M.D.; Marc Mappen. Encyclopedia of New Jersey. Rutgers University Press, 2004, p. 335–. ISBN 978-0-8135-3325-4.
* ↑ «NJwomenshistory.org» (en anglès americà). SCULPTORS GUILD. Arxivat de l'original el 2012-01-30. [Consulta: 7 març 2020].
* ↑ Joan N. Burstyn; Women's Project of New Jersey. Past and Promise: Lives of New Jersey Women. Syracuse University Press, 1997, p. 305–. ISBN 978-0-8156-0418-1.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ «Dorothea Greenbaum». www.whitney.org. Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 8 abril 2019].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2019-04-12. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2019-04-12. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2019-04-12. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ «Dorothea Greenbaum». Smithsonian American Art Museum. Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 8 abril 2019].
# Emmonsita

L'emmonsita és un mineral de la classe dels òxids. Va ser anomenada en honor de Samuel Franklin Emmons (1841-1911).

## Característiques

L'emmonsita és un òxid de fórmula química Fe3+ 2(TeO₃)₃·2H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. Els seus cristalls són prims, d'escatats a filamentats, de fins a 5 mm, en rosetes i ramells; també es pot trobar en agregats fibrosos globulars i crostes. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'emmonsita pertany a «04.JM - Tel·lurits sense anions addicionals, amb H₂O» juntament amb els següents minerals: keystoneïta, kinichilita, zemannita, blakeïta, graemita, teineïta.

## Formació i jaciments

L'emmonsita és n producte d'alteració format a partir de minerals anteriors de tel·luri en la zona d'oxidació d'alguns dipòsits hidrotermals de metalls preciosos. Va ser descoberta a Tombstone, al comtat de Cochise (Arizona, Estats Units). També ha estat descrita a Austràlia, Espanya, altres indrets dels EUA, Honduras, el Japó, Mèxic, Xile i la Xina.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: tel·luri natiu, tel·lurita, rodalquilarita, mackayita, sonoraïta, cuzticita, eztlita, or natiu i pirita.

## Referències

* 1 2 3 «Emmonsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Emmonsite» (en anglès). Hanbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 22 juny 2018].
# Elath

Elath (hebreu: אֵילַת‎, modern Elat; tiberià ʼÊláṯ; llatí: Aila) fou una antiga ciutat esmentada a la Bíblia hebrea a la part nord del golf d'Aqaba, veïna de les poblacions d'Eloth i Ezion-Geber.
* Històricament, la ciutat d'Àqaba, Jordània s'ha associat amb aquesta antiga ciutat.
* La moderna Eilat, port d'Israel, al costat d'Àqaba, fou anomenada així en record de l'antiga Elath.
# Podgórnoie (Sakhalín)

* Per a altres significats, vegeu «Podgórnoie».
Podgórnoie (en rus: Подгорное) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2013 tenia 138 habitants. Pertany al districte municipal de Tímovskoie.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19.
# Domingo de carnaval

Domingo de carnaval és una pel·lícula espanyola dirigida, escrita i produïda per Edgar Neville en 1945. Juntament amb La torre de los siete jorobados i El crimen de la calle de Bordadores, forma part dels seus "sainets criminals". Hi ha influència estètica del pintor José Gutiérrez Solana.

## Sinopsi

Una avara prestadora és assassinada el mateix dia que comença el carnestoltes a Madrid el 1917. Un venedor de rellotges, que devia una gran quantitat a l'anciana, és el principal sospitós del crim. La filla d'aquest decideix investigar pel seu compte.

## Repartiment

* Conchita Montes: Nieves
* Guillermo Marín: Gonzalo Fonseca
* Fernando Aguirre
* Carlos Álvarez Segura
* Manuel Arbó
* Ildefonso Cuadrado
* Fernando Fernán Gómez
* Ginés Gallego
* Francisco Hernández
* Julia Lajos
* Mariana Larrabeiti
* Juana Mansó
* Manuel Requena
* Joaquín Roa
* Alicia Romay

## Premis

El 8 d'octubre de 1945 la pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 250.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1945.

## Referències

* ↑ Un Solana cinematográfico, Fernando Castillo, 7 d'abril de 2020
* ↑ 'Domingo de carnaval', la pintura de Solana, El País, 18 de juny de 1984
* ↑ Concurso de premios de la producción cinematográfica, ABC, 9 d'octubre de 1945

## Enllaços externs

* Domingo de carnaval a Historia de nuestro cine, rtve.es
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
* Fragment de la pel·lícula a Vimeo
* Domingo de carnaval a diariodecine.es, amb fotogrames de la pel·lícula