OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tenor (pel·lícula)

Tenor (títol original en francès, Ténor) és una pel·lícula de comèdia francesa de 2022 dirigida per Claude Zidi Jr.. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

L'Antoine és un repartidor de sushi de la perifèria de París que viu amb el seu germà boxejador, en Didier, que es dedica als combats clandestins. Tot i que estudia comptabilitat, la passió de l'Antoine és la música, i concretament el rap. Un dia, el destí fa que vagi a portar una comanda de sushi a una alumna de cant clàssic durant una classe. Allà coneix la Marie, una professora que descobrirà el potencial de l'Antoine com a tenor li inculcarà l'amor per l'òpera. L'Antoine, que viu en un món totalment diferent, haurà de trobar la manera d'adaptar-se aquest nou entorn que els companys del barri trobaran difícil d'acceptar.

## Producció i estrena

El director va descobrir l'actor principal mentre mira la cinquena temporada de The Voice: la plus belle voix i va citar com a referents cinematogràfics Steven Spielberg, l'humor de les pel·lícules de superherois de Marvel, la saga Fast and Furious, la pel·lícula més seriosa BAC Nord o Billy Elliot.
El film va ser seleccionat per al festival Rencontres du cinéma de Gérardmer 2022.

## Rferències

* ↑ «La gran pel·lícula - Tenor». CCMA. [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «Ténor, la première comédie en solo du réalisateur Claude Zidi Jr, portée par le chanteur MB14 et la comédienne Michèle Laroque, sort mercredi 4 mai en salle !», 03-05-2022. [Consulta: 8 juin 2022]..
* ↑ Pathé France. «L'INTERVIEW - L'équipe de TÉNOR (Michèle Laroque, MB14, Claude Zidi Jr.)», 04-05-2022. [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «Ténor de Claude Zidi Jr plébiscité par le public des Rencontres du cinéma de Gérardmer». Vosges Matin, 11 avril 2022. [Consulta: 8 juin 2022]..
# Tenontosaure

El tenontosaure (Tenontosaurus) és un gènere de dinosaure ornitòpode. Antigament es pensava que es tractava d'un hipsilofodont; però, d'ençà que Hyspilophodontia s'ha deixat de considerar un clade, el tenontosaure és considerat un iguanodont molt primitiu.

## Descripció

El gènere es coneix a partir de restes fòssils trobades a l'oest de Nord-amèrica, en sediments de l'Aptià fins a l'Albià (Cretaci inferior i mitjà), que daten de fa entre 125 i 105 milions d'anys. El tenontosaure mesurava uns 6,5 metres de longitud i 2,2 metres d'alçada, amb una massa d'entre 1 i 2 tones. La seva cua era més llarga que la d'altres membres de la família i la major part del temps caminava sobre les quatre potes.
# Tenorita

La tenorita, també anomenada melaconita quan es presenta en agregats escamosos i terrossos, és un mineral de la classe dels òxids que rep el seu nom del botànic italià Michele Tenore (1780-1861).

## Característiques

És un òxid mineral de coure amb la fórmula simple CuO. Cristal·litza en el sistema monoclínic, formant cristalls allargats, corbs, escalats o dendrítics. Comunament es pot trobar de manera pulverulenta, terrossa o massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tenorita pertany a «04.AB: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 2,1 i 1:1, amb Catió:Anió (M:O) = 2:1 (i 1,8:1)» juntament amb els següents minerals: crednerita, delafossita, mcconnel·lita, bromellita, zincita, bunsenita, calç, manganosita, monteponita, períclasi, wüstita i palladinita.

## Formació i jaciments

La tenorita es forma a la intempèrie o en zones oxidades relacionades amb els jaciments primaris més profunds de sulfurs de coure, formada com sublimat volcànic secundari. El color gris-negre opac de la tenorita contrasta fortament amb el vetejat blau de la crisocol·la. Sol trobar-se associada a altres minerals com: cuprita, coure, crisocol·la, malaquita, atzurita, diversos òxids de Fe-Mn, clorurs de coure i cotunnita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la pedrera del Turó de Montcada (Montcada i Reixac, Vallès Occidental), a la Collada Verda (Pardines, Ripollès), a la mina Eureka (La Torre de Cabdella, Pallars Jussà), a la mina Linda Mariquita (El Molar, Priorat) i a la mina Cueva de la Guerra Antigua (Vilafermosa, Alt Millars).

## Varietats

La geltenorita és l'única varietat coneguda de tenorita, i es tracta d'una forma de gel d'aquesta espècie mineral. Descrita originàriament a Bisbee, Districte de Warren, Cochise Co., Arizona, Estats Units.

## Referències

* ↑ «Tenorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ Mata i Perelló, Josep Maria. Els minerals de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 1990 [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Abella, Joan. Minerals i Mines de la Conca de Bellmunt Del Priorat, 2008. ISBN 978-84-612-1312-2 [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Casanova Honrubia, Juan Miguel; Canseco Caballé, Manuel. Minerales de la Comunidad Valenciana. Alacant: Caja de Ahorros del Mediterráneo, 2002, p. 237 [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ «Geltenorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2015].
# The Order (2001)

* Per a altres significats, vegeu «The Order (2024)».
The Order és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sheldon Lettich l'any 2001 i doblada al català.

## Argument

Rudy Cafmeyer (Jean-Claude Van Damme), un tipus acostumat a viure en la línia de perill, ja sigui blanquejant diners a Brussel·les o robant artefactes privats a les màfies russes, decideix anar a Israel per trobar el seu pare - un eminent arqueòleg que ha descobert un manuscrit antic, l'únic capítol perdut d'un llibre sagrat que va pertànyer a una de les sectes més misterioses d'Israel, l'ordre de la unitat divina -que ha desaparegut en el transcurs d'unes investigacions arqueològiques, segrestat per una secta fanàtica. Ajudat per una dona, igualment prova de trobar un pergamí que té aquesta mateixa secta.

## Repartiment

* Jean-Claude Van Damme: Rudy Cafmeyer/Charles Le Vaillant
* Charlton Heston: Professor Finley
* Sofia Milos: Dalia
* Brian Thompson: Cyrus
* Ben Cross: Ben Ner
* Vernon Dobtcheff: Oscar
* Sasson Gabai: Yuri
* Alon Aboutboul: Avram
* David Leitch: inspector Mike Moran
* Abdel Qissi: un venedor

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > The order». [Consulta: 8 juliol 2018].
* ↑ «The Order (2001)» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2018].
# Tiksi

Tiksi (en rus:Тикси) és un possiólok portuari de la República Sakhà, o Iacútia, a Rússia. És una de les poblacions més septentrionals del món. Està situada a la costa de l'oceà Àrtic a l'est del riu Lena. És un dels principals ports per accedir al Mar de Laptev. La navegació sense glaç dura menys de tres mesos l'any. Té un aeroport d'importància federal. Segons el cens rus de 2018, Tiksi tenia 4.537 habitants, cosa que representa una gran pèrdua de població respecte al cens rus de 1989 (amb 11.649 habitants).
Una expedició polar russa de 1901 1903 es va haver de refugiar en la badia de Tiksi. El port va ser establert el 1933 com a part de la Ruta del Mar del Nord, l'any anterior s'hi va muntar una estació polar i el 1957 un observatori astronòmic. S'hi han fet diversos estudis sobre la tundra àrtica. Prop de Tiksi es troba la reserva natural d'Ust-Lensky.

## Clima

Clima de tundra àrtica: amb mitjana mensual de -32 °C al gener i de +7 °C al juliol i agost

## Referències

* William Barr, Baron Eduard von Toll's Last Expedition: The Russian Polar Expedition, 1900-1903
# Tikunani

Tikunani era una ciutat del nord-est de Síria que possiblement estava sota dependència del regne de Mitanni des del 1500 aC.
A la meitat del segle xiv aC va rendir vassallatge a l'Imperi Hitita, quan Hattusilis I anava a conquerir la ciutat d'Hahha, que es trobava a la vora. En aquesta època apareix com a sobirà Tunip-Tessup, que s'havia aliat amb el rei hitita. Hattusilis en una carta l'insta a mantenir-se fidel als hitites i no escoltar el seu enemic, a apoderar-se de les racions de gra d'Hahha, i a robar el seu bestiar, i acorden atacar la ciutat per dues bandes.

## Referències

* ↑ Salvini, M «Una lettera di Hattušili I relativa alla spedizione contro Ḫaḫḫu». Studi micenei ed egeo anatolici, 34, 1994, pàg. 70.
# Tofane

El Tofane és un cim dels Alps, de 3.241 m, a les Dolomites, a Itàlia (Vèneto). La més gran part de la muntanya forma part del Parco naturale delle Dolomiti de Ampezzo, un parc natural italià.

## Pics

És compost de diversos pics: el Tofane central (Tofana di Mezzo, 3.241 m), Tofane interior (Tofana di Dentro, 3.238 m), Tofane anterior (Tofana di Rozes, 3.225 m) són els més elevats. La primera ascensió d'aquests tres pics es va efectuar per l'austríac Paul Gronham entre 1863 i 1865.

## Turisme

Un sistema de telecabines surt de Cortina d'Ampezzo per arribar al Tofane central. A continuació només hi ha una curta marxa per arribar al cim. Hi ha diversos refugis a la muntanya.

## Cinema

* 1981 : Només per als teus ulls
* 2015 : Point Break

## Referències

* ↑ Goedeke, Richard; Hans Kammerer. 3000er der Dolomiten (en alemany). Tappeiner Verlag, 1993, p. 240pp.
* ↑ «La conquista delle vette dolomiche sur le site abcdolomiti».
* ↑ Bridda, Luca. «Storia alpinistica delle Dolomiti: conquista delle vette dolomitiche» (en italià), 14-10-2015. [Consulta: 20 maig 2020].
# Tinajo

Tinajo és un municipi situat a l'oest de l'illa de Lanzarote, a les illes Canàries.
Les principals indústries són l'agricultura (vinya, fruiteres, cebes) i el turisme (esportiu i surf) localitzat en el barri de La Santa i el Parc Nacional de Timanfaya, que comparteix amb el municipi de Yaiza. A Mancha Blanca es troba l'ermita de nostra Senyora de los Volcanes (Patrona de Lanzarote).
# Tracyton

Tracyton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 3.267 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tracyton tenia 3.267 habitants, 1.215 habitatges, i 924 famílies. La densitat de població era de 829,9 habitants per km².
Dels 1.215 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 23,9% no eren unitats familiars. En el 18,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 11,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.290 $ i la renda mediana per família de 56.935 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.445 $ mentre que les dones 32.500 $. La renda per capita de la població era de 21.234 $. Aproximadament el 7,8% de les famílies i el 10,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tracyton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tracyton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# The Imaginary

The Imaginary (屋根裏のラジャー, Yaneura no Rajā, lit. ‘Rudger a l'àtic’) és una pel·lícula de fantasia animada japonesa de 2023 dirigida per Yoshiyuki Momose a partir d'un guió escrit per Yoshiaki Nishimura, qui també va produir la pel·lícula. Compta amb l'animació d'Studio Ponoc. Basada en la novel·la Els imaginaris d'A. F. Harrold del 2014, és el primer llargmetratge d'animació de l'Studio Ponoc des de Mary i la flor de la bruixa (2017). El repartiment de veu japonès inclou Kokoro Terada, Rio Suzuki, Sakura Ando, Riisa Naka, Takayuki Yamada, Atsuko Takahata i Issey Ogata. La narració se centra en en Rudger, un nen que és una de les entitats invisibles conegudes com a Imaginaris, creat per una noia anomenada Amanda, que s'enfronta a una pèrdua emocional. S'ha subtitulat al català.
El film s'ha produït amb animació dibuixada a mà. Originalment, estava previst que s'estrenés entre juny i agost de 2022, però es va ajornar a causa dels retards de producció i es va estrenar als cinemes el 15 de desembre de 2023 al Japó.
El 25 de gener de 2024, Netflix va anunciar que havia adquirit els drets de reproducció de la pel·lícula a tot el món, i que l'afegiria a la plataforma a finals d'any. L'acord també incloïa els drets de transmissió global dels futurs projectes de llargmetratges de l'estudi. A l'abril, Netflix va anunciar que la pel·lícula s'estrenaria el 5 de juliol a la plataforma.

## Referències

* ↑ «スタジオポノック新作「屋根裏のラジャー」夏に公開、主人公は誰にも見えない少年（動画あり）» (en japonès). 映画ナタリー. Natalie, December 8, 2021. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «スタジオポノック5年ぶり長編アニメ映画「屋根裏のラジャー」来夏公開 監督は百瀬義行» (en japonès). アニメハック, 08-12-2021. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «スタジオポノック最新作『屋根裏のラジャー』公開！ 主人公は"誰にも見えない"少年» (en japonès). cinemacafe.net, 08-12-2021. [Consulta: 24 agost 2023].
* 1 2 «News» (en anglès). The Imaginary. [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «Studio Ponoc Unveils The Imaginary Anime Film Based on A.F. Harrold's Novel». Anime News Network, 7 December 2021. [Consulta: 8 December 2021].
* ↑ «Studio Ponoc's The Imaginary Film Delayed From Summer Release». Anime News Network, 02-03-2022. [Consulta: 2 març 2022].
* ↑ «Studio Ponoc's The Imaginary Film Opens in Winter 2023». Anime News Network, 13 December 2022. [Consulta: 13 December 2022].
* ↑ «Studio Ponoc's The Imaginary Film Opens in Japan on December 15». Anime News Network, July 14, 2023. [Consulta: July 14, 2023].
* ↑ Mateo, Alex. «Netflix Acquires Global Streaming Rights for Studio Ponoc's The Imaginary Anime Film». Anime News Network, January 25, 2024. [Consulta: January 25, 2024].
* ↑ Milligan, Mercedes. «Netflix Drops New Image, Release Date for Studio Ponoc's 'The Imaginary'». Animation Magazine, April 24, 2024. [Consulta: April 30, 2024].
# Tomar

Tomar és un municipi portuguès, situat al districte de Santarém, a la regió del Centre i a la subregió de Médio Tejo. L'any 2004 tenia 42.983 habitants. Limita al nord amb Ferreira do Zêzere, a l'est amb Abrantes, al sud amb Vila Nova da Barquinha, a l'oest amb Torres Novas i al nord-oest amb Ourém.

## Població

Població del concelho de Tomar (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 16536 | 16786 | 31360 | 39179 | 44161 | 45672 | 43139 | 43007 | 42983 |

## Freguesies

* Além da Ribeira
* Alviobeira
* Asseiceira
* Beselga
* Carregueiros
* Casais
* Junceira
* Madalena
* Olalhas
* Paialvo
* Pedreira
* Sabacheira
* Santa Maria dos Olivais (Tomar)
* São João Baptista (Tomar)
* São Pedro de Tomar (Tomar) (abans S. Pedro da Beberriqueira)
* Serra

## Monuments

* Capella de Santa Iria
* Convent de Crist
* Església de Santa Maria dos Olivais
* Església de São João Baptista
* Capella de São Gregório Nazianzeno
* Ermita de Nossa Senhora da Conceição
* Església i Convent de São Francisco
Viccionari
# Tomares

Tomares és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2006 tenia 20.705 habitants. La seva extensió superficial és de 5 km² i té una densitat de 4.141 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 22′ N, 6° 02′ O. Està situada a una altitud de 78 metres i a 4 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 17.028 | 17.414 | 17.842 | 18.196 | 18.551 | 18.992 | 19.238 | 20.127 | 20.705 | 21.099 |

## Vegeu també

* Tresor de Tomares

## Referències

Viccionari
# Thomasclarkita-(Y)

La thomasclarkita-(Y) és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de Thomas Henry Clark (1893-1996), professor de geologia de la Universitat McGill, a Mont-real.

## Característiques

La thomasclarkita-(Y) és un carbonat de fórmula química (Na,Ce)(Y,REE)(HCO₃)(OH)₃·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1997. Cristal·litza en el sistema monoclínic, en forma de cristalls en blocs, de fins a 2 mm, que es troben individualment i en grups. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la thomasclarkita-(Y) pertany a «05.DC - Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans» juntament amb els següents minerals: ancylita-(Ce), calcioancylita-(Ce), calcioancylita-(Nd), gysinita-(Nd), ancylita-(La), kozoïta-(Nd), kozoïta-(La), kamphaugita-(Y), sheldrickita, peterbaylissita, clearcreekita i niveolanita.

## Formació i jaciments

Es troba poques vegades en un dic de pegmatita associat amb un complex intrusiu de gabre-sienita. Va ser descoberta a la pedrera Poudrette, al Mont Saint-Hilaire, a La Vallée-du-Richelieu RCM (Quebec, Canadà), l'únic indret on ha estat trobada. Sol trobar-se associada a altres minerals com: aegirina, albita, analcima, ancylita-(Ce), astrofil·lita, calcita, catapleiïta, dawsonita, elpidita, epididimita, franconita, gaidonnayita, galena, genthelvita, microclina, molibdenita, natrolita, petersenita-(Nd), polilitionita, piroclor, rodocrosita, rútil, serandita, siderita, esfalerita i zircó.

## Referències

* ↑ «Thomasclarkite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 maig 2016].
* 1 2 «Thomasclarkite-(Y)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 30 maig 2016].
# Thomashuxleya

Thomashuxleya és un gènere extint de mamífer placentari de l'ordre Notoungulata, subordre Toxodonta que va viure durant l'Eocè (fa 54-38 milions d'anys). Va rebre el nom del famós biòleg de segle xix Thomas Huxley.

## Característiques

El Thomashuxleya, de 1,30 m, era un animal poc especialitzat, sent difícil situar-lo en un nínxol ecològic. Tenia un gran crani, amb 44 dents en les mandíbules. Els seus ullals eren grans i probablement els utilitzés per excavar la terra i alimentar-se d'arrels. Les seves extremitats fortes i llargues suggereixen que havia de ser un animal bastant veloç. Les seves restes fossilitzades s'han trobat a l'Argentina.
Existeix un esquelet gairebé complet d'aquesta espècie que es troba en l'exposició del Museu Americà d'Història Natural de Nova York, que va ser trobat durant les expedicions "Scarrit" que el mateix museu va organitzar a Patagònia, Argentina, i que van ser liderades pel paleontòleg George Gaylord Simpson.

## Referències

* ↑ The illustrated encyclopedia of dinosaurs and prehistoric animals. Londres: Marshall Pub, 1999. ISBN 1840281529.
# Torneig de Tòquio 2017

«Torneig de Tòquio 2017» té aquests significats:
* Torneig de tennis masculí: Rakuten Japan Open Tennis Championships 2017
* Torneigs de tennis femení:
** Japan Women's Open Tennis 2017 (WTA International)
** Toray Pan Pacific Open 2017 (WTA Premier)
# Joan Sirolla Ribé

Joan Sirolla Ribé (Reus, 1916 - 2005) va ser un funcionari català.
Vinculat al Partit Carlista des de la seva joventut, profundament catòlic conservador, va estar vinculat a moviments de dreta i durant la República va actuar clandestinament. Amb el franquisme va ocupar diversos càrrecs de designació: va ser Inspector de Zona del Movimiento Nacional. Va ser president del Patronat Municipal de l'Habitatge, des d'on va informar favorablement per la construcció de noves barriades a Reus, com el Barri Fortuny i el Barri Gaudí. Va ser també administrador general de l'Hospital de Sant Joan, que era de titularitat municipal. El 1945 va ser nomenat president de l'Orfeó Reusenc, que en aquell moment estava confiscat per l'organització feixista "Obra Sindical de Educación y Descanso". El 1966 va ser elegit president del Club Natació Reus Ploms, càrrec que va mantenir fins al 1985. El Club va considerar la seva tasca molt positiva, i quan Sirolla ja no era president, va inaugurar un nou pavelló amb el nom de "Pavelló Joan Sirolla", que acull activitats de bàsquet, d'hoquei i patinatge, i diverses instal·lacions amb màquines per a gimnàstica.
El seu catolicisme el va portar a fundar el 1943, juntament amb altres persones, la confraria de Setmana Santa de Nostre Pare Jesús del Calvari, que encara surt actualment a les professons, i va contribuir a l'organització de les celebracions de Setmana Santa durant tota la dictadura. Va escriure esporàdicament alguns articles al Semanario Reus. Estava en possessió de la Creu de l'Orde de Cisneros.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 614-615
# Ennedi

* Per a altres significats, vegeu «Regió d’Ennedi».
L'altiplà Ennedi està situat al nord-est del Txad, dins la regió Bourkou-Ennedi-Tibesti, està format per pedra sorrenca i es troba al mig del desert del Sàhara.

## Fauna

Hi ha una fauna rica que inclou el cocodril del Nil, que en el període neolític subpluvial habitava tot el Sàhara. Els cocodrils de l'Ennedi presenten nanisme motivat pel seu aïllament. Només sobreviuen en les poques zones amb aigua com el guelta d'Archei i estan amenaçats d'extinció. Aquí, en la dècada de 1940 es va veure el darrer lleó del Sàhara, actualment extint. Poques vegades es poden veure algunes espècies poc comunes d'Oryx com el de banya de simitarra. Pertany a la criptozoologia el suposat tigre d'Ennedi.

## Cultura

Hi ha petròglifs i pintures sobre la roca, com per exemple a Niola Doa.

## Referències

* ↑ de Smet, Klaas «Status of the Nile crocodile in the Sahara desert». Hydrobiologia. SpringerLink, 391, 1-3, 01-01-1998, pàg. 81–86. Arxivat de l'original el 2020-02-22. DOI: 10.1023/A:1003592123079 [Consulta: 28 abril 2014]. Arxivat 2020-02-22 a Wayback Machine.
* ↑ «Historical status, Lionalert.org». Arxivat de l'original el 2016-12-04. [Consulta: 28 abril 2014].

## Enllaços externs

* Arcs naturals de l'Ennedi
# Mantidactylus zipperi

Mantidactylus zipperi és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Es troba als boscos humits tropicals i subtropicals, i als rius.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus zipperi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Maduatens

Maduatens (en llatí Maduateni) era una de les tribus tràcies que menciona Livi juntament amb els pobles dels astis (astii), quenis (caeni) i corels (coreli) que devien viure a la vora. És un poble per altra banda desconegut.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Maduateni». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 gener 2021].
# Manaquí verd

El manaquí verd (Cryptopipo holochlora) és un ocell de la família dels píprids (Pipridae) i única espècie del gènere Cryptopipo (Ohlson, Fjeldså et Ericson, 2013)

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial de les terres baixes a l'est de Panamà, oest de Colòmbia, est de l'Equador i est del Perú.

## Taxonomia

Espècie que ha estat inclosa als gèneres Chloropipo i més tard a Xenopipo. Ubicada al monotípic gènere Cryptopipo arran Ohlson et al. 2013. Alguns autors consideren que la població septentrional és en realitat una espècie diferent:
* Cryptopipo litae (Hellmayr, 1906) – manaquí del Chocó.

## Referències

* ↑ manaquí verd «Manaquí verd». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)
* ↑ Robert Ridgely i Guy Tudor (2009). Field guide to the songbirds of South America: the passerines. Mildred Wyatt-World series in ornithology (en inglés) (1a. edición). Austin: University of Texas Press. ISBN 978-0-292-71748-0. «Xenopipo holochlora, p. 492
* ↑ Jan I.Ohlson, Jon Fjeldså, Per G.P. Ericson. 2013. Molecular phylogeny of the manakins (Aves: Passeriformes: Pipridae), with a new classification and the description of a new genus. Molecular Phylogenetics and Evolution. Volum 69, 796-804
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ manaquí del Chocó «Manaquí verd». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2023(català)