OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions legislatives daneses de 1918

Les eleccions legislatives daneses de 1918 se celebraren el 22 d'abril de 1918, les primeres després de la promulgació de Constitució de 1915, i augmentà el nombre d'escons de 114 a 140. El més votat fou el Venstre, qui formà govern amb Det Radikale Venstre dirigit per Carl Theodor Zahle.
| Partit | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| Venstre | | 271,879 | 29,5% | 46 | +3 |
| Socialdemokratiet | | 262,796 | 28,5% | 39 | +7 |
| Det Radikale Venstre | | 195,159 | 21,2% | 32 | +1 |
| Det Konservative Folkeparti | | 167,865 | 18,2% | 22 | +14 |
| Erhvervspartiet | | 11,934 | 1,3% | 1 | +1 |
| Det ny Højre | | 4,764 | 0,5% | 0 | +0 |
| Vælgerforeningen af 1918 | | 4,407 | 0,5% | 0 | +0 |
| Danmark Venstresocialistiske Parti | | 1,410 | 0,2% | 0 | +0 |
| Uafhængige Socialdemokrati | | 1,086 | 0,1% | 0 | +0 |
| Total | Total | | | 140 | |
| Participació | Participació | 75,4% | 75,4% | 75,4% | 75,4% | 75,4% |
| Font | Font | | | | | |

## Referències

* ↑ Tågholt, Knud (1984). Hvem var minister - Dansk politik gennem mere end 100 år. Århus: Forlaget Aros. pp. 30–31, 34. ISBN 87-7003-204-1
# Concertino per a trombó (David)

El Concertino per a trombó i orquestra, op. 4 va ser compost el 1837 per Ferdinand David i estrenat el mateix any a Leipzig de la mà de Karl Traugott Queisser. Amb el temps ha esdevingut la peça per a trombó més famosa i més interpretada encara avui en dia.

## Context

Durant el segle xix, el trombó va anar augmentant la seva presència en l'orquestra simfònica, i més encara després de l'estrena de la Simfonia fantàstica d'Hector Berlioz (1830), fins al punt d'esdevenir un instrument fix en la plantilla de l'orquestra. El seu poc bagatge simfònic i el fort llaç que l'unia amb la música sacra (sovint era utilitzat en música d'església) feia que no hi hagués concerts per a l'instrument com a solista. Al llarg del segle xix el trombó agafaria cada cop més protagonisme en l'orquestra.

### Agents

Karl Traugot Queisser, trombonista de l'orquestra Gewandhaus, va demanar a Felix Mendelssohn, director titular de la mateixa orquestra, que compongués un concert per a trombó solista. Aquest, però, no va poder-ho dur a terme a causa dels molts compromisos que tenia i Ferdinand David, concertino de l'orquestra i amic de Queisser, es va oferir a fer-li'n un, al qual dedicà l'obra.
David compongué l'obra durant el 1837 i aquell any mateix va ser estrenada per Karl Traugott Queisser a Leipzig, esdevenint l'estrena un gran èxit. El mateix Queisser va tocar aquesta obra en repetides ocasions.

### El concert

El concertino per a trombó i orquestra op. 4 de Ferdinand David consta de tres moviments, en el que el tercer és la reexposició del primer. El primer moviment és un allegro maestoso amb una cadència al final del moviment, el segon una marxa fúnebre i el tercer un allegro maestoso. El primer moviment està en Mib (modula a Sib), el segon en Dom, i el tercer en Mib.
L'obra presenta la següent formació: 2 flautes, 2 oboès, 2 clarinets, 2 fagots, 4 trompes. 2 trompetes en Mib, 3 trombons, timpans i corda. Actualment, és obra obligada en gairebé totes les proves i oposicions per a trombó tenor arreu del món.

## Referències

* ↑ Lindberg, Christian: "History of the Concertino"

## Enllaços externs

* Lessons on David's Concertino per a Trombons i Orquestra (anglès)
# Picot esquitxat

El picot esquitxat (Campethera punctuligera) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita les sabanes d'Àfrica Occidental i Central, des del Senegal, Gàmbia, sud de Mauritània, Burkina Faso, Guinea Bissau i Guinea, cap a l'est, fins a Sudan del Sud i el nord-est de la República Democràtica del Congo.
# Tip

«Tip» té aquests significats:
* Les sigles TIP de Text d'Identificació Personal.
* L'Aeroport Internacional de Trípoli (Líbia), en el seu codi IATA.
* Alguns ciclons tropicals de l'oceà Pacífic, destacant-se entre ells el conegut com a Tifó Tip de 1979 (o Supertifó Tip), que va ser el cicló més intens registrat en la història de la meteorologia.
* L'humorista Luis Sánchez Polack, qui va formar part dels duos Tip i Top i Tip i Coll.

## Ciència i tecnologia

* Tip (utilitat d'Unix), un programa de programari per a sessions de terminal remotes
* Tip and ring, dos cables en un línia telefònica
* TIP (Processador Terminal d'Interfície), que serveix per a proveir: sessions de terminal de sobre ARPANET
* TIP, Protocol d'Interoperabilitat de Telepresència utilitzat per Cisco TelePresence
* TIP, el Programa d'Integració de TM Forum
* TIP31, un tipus de transistor
* IEEE Transactions on Image Processing (les transaccions en Processament d'Imatges), una revista científica
Viccionari
# Rothau

Rothau (en alsacià Ruudöi) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.557 habitants.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Vall de la Bruche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.875 | 1.886 | 1.780 | 1.596 | 1.583 | 1.557 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marc Scheer | |
# Via romana del Capsacosta

La via romana del Capsacosta és una antiga via romana entre el Pas dels Traginers a la Vall de Bianya i Sant Pau Vell a Sant Pau de Segúries passant pel coll del Capsacosta. Està declarada Bé Cultural d'Interès Nacional. És un tram de la Via Ànnia que comunicava el Rosselló amb l'Empordà passant pel Vallespir i el coll d'Ares com a variant de la Via Augusta.

## Descripció

La via romana del Capsacosta és un camí que ha estat transitat des de temps remots fins pràcticament els nostres dies: en els darrers anys com a camí ramader, i anteriorment com a única via de pas existent cap a la vall de Camprodon des de la vall de Bianya, és a dir, comunicant la plana amb els Pirineus. L'únic tram de tota la via del Capsacosta que s'ha conservat en molt bon estat transcorre entre Sant Pau Vell, al terme municipal de Sant Pau de Segúries (Ripollès), i el pas dels Traginers, a la Vall de Bianya (Garrotxa), amb una longitud total de 8 quilòmetres. Al llarg del seu recorregut es poden contemplar els trams empedrats de la via amb els elements relacionats directament amb la construcció del camí, com els desguassos d'aigua, la pedrera d'extracció per a la construcció de la via, ponts, reservoris d'aigua, hostals... Conserva quasi intactes més de sis quilòmetres d'empedrat, juntament amb els murs de contenció, voreres i trencaaigües. Sortia de Llocalou i, per la Riba i Ca l'Enric, arribava a la casa de la Coromina. A partir d'aquest tram la carretera actual s'allunya del primitiu traçat romà, per la qual cosa el seu estat de conservació és òptim. Discorre per la Pineda, Can Pere Sastre, Can Climent i el Callís i s'enfila cap al Capsacosta.

## Història

La via s'iniciava al Rosselló i passava pels pobles nord-catalans. Des de l'actual Voló arribava fins a Ceret, per seguir vers els Banys d'Arles, Arles, Prats de Molló i Camprodon. Una vegada aquí anava fins a Sant Pau de Segúries, baixava el Capsacosta per continuar per la Vall de Bianya fins a Besalú i s'unia després amb la via principal. Va ser molt utilitzada durant l'edat mitjana i ha estat restaurada recentment per les brigades de la Diputació de Girona. Durant l'hivern de 1981-1982, durant unes prospeccions de petroli es varen fer malbé alguns metres de l'antiga via.

## Referències

* ↑ Altres Acords del Govern Arxivat 2017-10-14 a Wayback Machine., govern.cat
* ↑ La via del Capsacosta es declara Bé Cultural d'Interès Nacional, Diari de Girona
* ↑ «Via romana del Capsacosta». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2018].
* ↑ «VIA ROMANA QUE PASSA PER LA VALL DE BIANYA I EL CAPSACOSTA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de vies romanes

## Enllaços externs

* Via romana a la pàgina de turisme de la Vall de Bianya
# Philautus jinxiuensis

Philautus jinxiuensis és una espècie de granota que es troba a la Xina i al Vietnam.

## Referències

* Lau, M.W.N., Wenhao, C., Ohler, A & Swan, S. 2004. Philautus jinxiuensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Inga Čilvinaitė

Inga Čilvinaitė (Vílnius, 14 de febrer de 1986) va ser una ciclista lituana que fou professional del 2005 al 2014. Va guanyar diferents campionats nacionals, tant en ruta com en contrarellotge.
El 2014 va ser suspesa durant 18 mesos per un positiu en Octopamina.

## Palmarès

* 2005
** Campiona de Lituània en ruta
* 2010
** Vencedora d'una etapa al Trofeu d'Or
* 2012
** Campiona de Lituània en ruta
** Vencedora d'una etapa al Giro de Toscana-Memorial Michela Fanini
* 2013
** Campiona de Lituània en contrarellotge
** 1a a la Volta a Costa Rica i vencedora de 2 etapes
* 2014
** Vencedora d'una etapa a la Volta a El Salvador

## Referències

* ↑ Consequences Imposed on License-Holders as Result of Anti-Doping Rule Violations (ADRV) as per the UCI Anti-Doping Rules

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Clau d'octava

La clau d'octava (en anglès speaker key ) és una clau, en un saxofon o oboè, que facilita poder efectuar el trànsit harmònic, és a dir, eleva l'altura de totes les notes en una vuitena quan és premuda. El forat per la clau d'octava sol ser petit i està situat de tal manera que quan no es tapa evita la formació d'un o més dels harmònics inferiors. La clau es va aplicar per primera vegada a l'clarinet en el segle xvii i a l'oboè al començament del segle xix. La majoria dels instruments de vent de fusta moderns utilitzen alguna forma o variant d'aquest tipus de clau. Alguns com el modern oboè de sistema de conservatori, tenen amb fins a quatre claus que fan la funció d'aquest tipus.

## Saxòfon

En el saxofon, la clau d'octava es troba prop del lloc on descansa el polze esquerre. En prémer la clau d'octava s'obre el forat més alt situat al coll del saxofon. Alternativament, sempre que es toca la clau del Sol , el forat superior es tanca i un altre forat més petit s'obre a prop de la part central del saxofon.

## Oboè

L'oboè modern té dues claus d'octava, sovint interconnectades, un per re $_4$ fins sol ♯$_4$ a prop del polze esquerre, i una altra per la $_4$ fins do $_5$ a la dreta i sobre les claus frontals, enfonsat prop del dit índex esquerre. Els oboès disposen de claus d'octava automàtiques. Això suposa un sistema de claus més ampli que allibera el músic de preocupar-se de fer servir la clau d'octava en cap moment. El fagot té unes claus semblants per al polze esquerre, però només s'oprimeixen en l'atac de les notes o en moviments ràpids com els refilets. L'existència d'aquesta clau és una de les característiques principals que fan que el saxofon sigui més fàcil de tocar que el clarinet, perquè poden usar-se les mateixes digitacions per a dues octaves diferents. Una clau emprada de manera anàloga en el clarinet és la clau de canvi de registre o clau de registre, que augmenta l'altura en un interval de dotzena (19 semitons), canviant les digitacions per a notes del registre greu i notes agudes que estan separades per una octava.

## Nota

* ↑ Murray Campbell, Clive Greated. The Musician's Guide to Acoustics, p.266, 269, 272, 283.
* ↑ Cómo arreglar una llave de octava en un saxofón alto
* ↑ El saxofón y su historia
* ↑ Roberto L. Pajares Alonso. Historia de la música en 6 bloques: bloque 4: dinámica y timbre: los instrumentos. Madrid: Visión Libros, p.400-410.

## Enllaços externs

* LLAVE para OCTAVA en SAX Alto MIb (Octave Key)
# Rysy

Rysy és una muntanya dels Alts Tatra, a la frontera entre Polònia i Eslovàquia. Rysy té tres pics: el del mig té 2.503 m; el del nord-oest 2.419 m i el del sud-est 2.473 m. El pic nord-occidental és el punt més alt de Polònia; els altres dos pics estan al costat eslovac de la frontera, a la regió de Prešov.

## Nom

Els experts proposen que el terme polonès i eslovac Rysy, significant 'esgarrapades' o 'esquerdes', es refereix a una sèrie de solcs, bé aquells dels vessants occidentals de la serralada Żabie o bé el molt prominent gran solc de 500 m d'alçada i d'altres de menor mida al costat nord. Una explicació folklòrica per la banda eslovaca diu que el nom ve de la paraula en plural rysy, que significa 'linxs', tot i que l'hàbitat del linx no s'estén per damunt de la línia de bosc.

## Història

El primer ascens conegut el feren el 1840 Ede Blásy i el seu guia Ján Ruman-Driečny. El primer ascens hivernal el realitzaren el 1884 Theodor Wundt i Jakob Horvay. Al segle xx, les autoritats comunistes divulgaren la suposició no documentada que Vladímir Lenin ascendí aquesta muntanya en algun moment a començaments dels anys 1910.

## Turisme

Rysy és el pic més alt de les muntanyes Tatra que és accessible per a turistes individuals a peu sense un guia de muntanya. És possible ascendir al pic des del costat eslovac, començant a Štrbské pleso i passant Chata pod Rysmi, un refugi de muntanya a una alçada de 2.250 m, obert durant l'estació d'estiu. La muntanya es pot pujar també des del costat polonès venint des del llac Morskie Oko, que és una ruta més inclinada i dura.
Des de l'any 2000, fins que els controls fronterers entre els dos països s'aboliren el 2007, hi hagué un post fronterer pedestre al pic, operant diàriament entre l'1 de juliol i el 30 de setembre des de les 7h fins a les 19h.

## Referències

* ↑ Zieliński, Adam. Poland (en anglès). League for Promotion of Tourism in Poland and the Polish State Railways, 1939, p. 101.
* ↑ Nározná, Renáta; Saunders, Colin. The High Tatras: Slovakia and Poland - Including the Western Tatras and White Tatras (en anglès). Cicerone Press Limited, 2017-03-31. ISBN 978-1-78362-473-7.
* ↑ Roszkowska, Ewa «The Alpine context of the development of Polish mountaineering up to 1914». Studies in Sport Humanities, 2019, pàg. 7-16..
* ↑ Crolla, Rachel; McKeating, Carl. Europe's High Points: Reaching the summit of every country in Europe (en anglès). Cicerone Press Limited, 2014-04-07, p. 269. ISBN 978-1-84965-960-4.
# Eleccions legislatives letones de 2018

El 6 d'octubre de 2018 es van celebrar eleccions legislatives a Letònia. Després de les eleccions, es va formar un govern de coalició format per Qui posseeix l'Estat?, el Nou Partit Conservador, Desenvolupament/Per!, l'Aliança Nacional i Nova Unitat. Malgrat pertànyer al partit amb representació parlamentària més petita, Arturs Krišjānis Kariņš, de Nova Unitat, va ser elegit primer ministre.

## Referències

* ↑ «Saeimas vēlēšanas» (en letó). Latvian Central Election Committee. Arxivat de l'original el 23 March 2016. [Consulta: 23 December 2016]. «Reizi četros gados, oktobra pirmajā sestdienā, Latvijā norisinās kārtējās parlamenta jeb Saeimas vēlēšanas.»
* ↑ «16 parties will contest Saeima elections» (en anglès). Public Broadcasting of Latvia. [Consulta: 20 agost 2018].
* ↑ More progress for Latvia’s new government expected in January Baltic News Network, 27 December 2018
* ↑ «Krišjānis Kariņš nominated to be Latvia's next Prime Minister» (en anglès). Public Broadcasting of Latvia, 07-01-2019. [Consulta: 7 maig 2019].
# Vindici

Vindici (en llatí Vindicius) fou el nom d'un esclau que hauria donat informació als cònsols d'una conspiració que es preparava per a la restauració dels Tarquinis. Fou recompensat amb la llibertat i hauria estat el primer esclau a rebre la manumissió per la vindicta, nom que la llegenda fa derivar (sense fonament) del nom d'aquest esclau.

## Referències

* ↑ Vindicius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1262
# Otràdnaia

Otràdnaia - Отрадная (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la zona dels vessants septentrionals del Caucas, a la vora esquerra del riu Urup, en la confluència amb els rius Bolxoi Teguín, Kuntimes i Djelmes.
Pertanyen a aquesta stanitsa els khútors de Sadovi, Otrado-Soldatski, Novo-Urupski i Pokrovski.

## Història

L'stanitsa fou fundada el 1857 com una fortalesa militar a l'emplaçament d'un aül adigués amb el nom d'Ust-Tinguínskaia, com a part de la línia defensiva del Caucas contra els pobles de la muntanya. Habitada per cosacs del Caucas i del Don, fou després la seu de la 5a brigada dels Cosacs del Kuban.
Va viure-hi el dissident polonès Jarosław Dąbrowski.
El 1873 fou assignada a l'otdel de Batalpaixinskaia, de la província de Kuban, a l'aleshores Imperi Rus.
El 19 de juliol del 1924 és designada com a centre administratiu del nou raion d'Otràdnaia, que a partir del 1937 pertany ja al krai de Krasnodar.

## Clima

Dades climàtiques a Otràdnaia :
| Mes | gen | febr | març | abr | maig | juny | jul | ag | set | oct | nov | des | anual |
| Màxima mitjana °C (°F) | 1.4 (34.5) | 1.7 (35.1) | 6.4 (43.5) | 13.9 (57) | 19.1 (66.4) | 22.5 (72.5) | 25.8 (78.4) | 25.0 (77) | 20.5 (68.9) | 14.6 (58.3) | 7.6 (45.7) | 2.4 (36.3) | 13.41 (56.13) |
| Mínima mitjana °C (°F) | −4 (25) | −4.8 (23.4) | −0.8 (30.6) | 4.9 (40.8) | 9.3 (48.7) | 12.8 (55) | 15.8 (60.4) | 15.3 (59.5) | 11.2 (52.2) | 6.5 (43.7) | 1.4 (34.5) | −3 (27) | 5.38 (41.73) |
| Precipitació mitjana mm (polzades) | 74 (2.91) | 68 (2.68) | 65 (2.56) | 73 (2.87) | 83 (3.27) | 105 (4.13) | 82 (3.23) | 78 (3.07) | 74 (2.91) | 90 (3.54) | 89 (3.5) | 88 (3.46) | 969 (38.13) |
| Font: Temperatures del krai de Krasnodar (rus) ||||||||||||||
# Patiño

Patiño és el nom dels següents personatges:
* Arturo Patiño Cozar (La Corunya, 1970), futbolista gallec que ocupava la posició de davanter
* Carlos Patiño
* José Patiño Rosales (Milà, 1666 - San Ildefonso, 1736), ministre del regnat de Felip V d'Espanya
* Lucas Fernando Patiño y Attendolo
# Theodor Kaluza

Theodor Kaluza (Göttingen, 9 de novembre de 1885 - Göttingen, 19 de gener de 1954) va ser un físic matemàtic alemany. Theodor Kaluza va néixer en una família que havia viscut durant tres-cents anys a la ciutat de Racibórz, llavors a Alemanya. El seu pare, Max Kaluza, era un expert en fonètica i en literatura i llengua anglesa.
Va estudiar a la Universitat de Königsberg, a Alemanya, i aconseguí el doctorat el 1907. La seva habilitació (post-doctoral), que tractava sobre la transformació de Tschirnhaus, va ser publicada el 1910. A Königsberg (actualment Kaliningrad, Rússia) va exercir, entre 1902 i 1929, com a privatdozent (docent auxiliar sense remuneració). Entre 1929 i 1935, va ser professor de física a la Universitat de Kiel, treball que va acceptar seguint les recomanacions d'Einstein. El 1935, va ocupar el mateix lloc a la Universitat de Göttingen, en la qual romangué fins a la seva mort.
Kaluza és recordat, sobre tot, per haver estat el primer físic matemàtic en proposar una teoria unificada: la teoria Kaluza-Klein. La seva teoria es basava en un model matemàtic de cinc dimensions, però en no trobar sentit físic a aquesta cinquena dimensió el model va ser aviat abandonat, tot i que les equacions funcionaven perfectament.

## Referències

* ↑ Oxford University Press (1999). A Dictionary of Scientists. Oxford Paperbacks. ISBN 0192800868
* ↑ Chang, 2011, p. 81.
* ↑ O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F., «Biografia de Theodor Kaluza» (anglès), MacTutor History of Mathematics archive, Universidad de Saint Andrews.
* ↑ Kragh, 2007, p. 399-400.
* ↑ Wuensch, 2003, p. 519 i ss.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific Publishing, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Kragh, Helge. Generaciones cuánticas (en castellà). Ediciones Akal, 2007. ISBN 978-84-460-1722-6.
* Muntean, Ioan «Mechanisms of Unification in Kaluza–Klein Theory» (en anglès). Philosophy and Foundations of Physics, Vol. 4, 2008, pàg. 275-300. DOI: 10.1016/S1871-1774(08)00015-6. ISSN: 1871-1774.
* Wuensch, Daniela «The fifth dimension: Theodor Kaluza's ground‐breaking idea» (en anglès). Annalen der Physik, Vol. 12, Num. 9, 2010, pàg. 519-542. DOI: 10.1002/andp.200310025. ISSN: 1521-3889.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Theodor Kaluza» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Raman, Varadaraja V. «Kaluza, Theodor Franz Eduard». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 2 juliol 2020]. (anglès)
* Berman, David. «Kaluza, Klein and their story of a fifth dimension». +plus magazine, 2012. [Consulta: 2 juliol 2020]. (anglès)
* «Theodor Franz Eduard Kaluza». Universitat de Kiel. [Consulta: 2 juliol 2020]. (anglès)
* Macho Stadler, Marta. «Kaluza y la quinta dimensión». Divulgamat - Real Sociedad Matemática Española, 2017. [Consulta: 2 juliol 2020]. (castellà)
# Sa Caseta

Sa Caseta és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca, situada a la marina, al migjorn, entre la possessió de sa Llapassa i el camí des Palmer. Es troba documentada el 1527 quan fou separada per herència de la possessió de sa Llapassa i en fou el primer propietari Antoni Salvà. S'anomenava rafal de l'Orfe. Té 407 quarterades de les quals 189 són de garriga.

## Construccions

Les cases de la possessió són del segle xvii i estan integrades per una sèrie de bucs adossats disposats en "U": l'habitatge humà, una torre de defensa i diverses dependències agropecuàries (estables, pallissa, portassa i magatzem). L'habitatge humà té dues crugies i dues altures: planta baixa, destinada a l'habitatge dels amos; i porxo, on se situa l'habitatge dels senyors. A la façana principal hi ha un rellotge de sol. De forma dispersa, al voltant de les cases es disposen altres instal·lacions agrícola-ramaderes: antigues barraques ara convertides en solls i canera, una era de batre en desús, un galliner, un molí de vent i els sestadors. Quant a instal·lacions hidràuliques hom hi troba un aljub, dues cisternes (una adossada a la façana posterior de la casa, l'altra aïllada enfront de la façana principal), dues basses cobertes i un pou.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 205. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ de Luna, J; i col «Arquitectura de Fora Vila Tom III» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 26. Arxivat de l'original el 4 de gener 2014 [Consulta: 3 gener 2014]. Arxivat 4 de gener 2014 a Wayback Machine.
# Eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1960

Les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1960 per a escollir el primer Consell Regional del Trentino-Tirol del Sud se celebraren el 6 de novembre de 1960. La participació fou del 90,7%.

## Resultats
### Total regional

| Partits | vots | % | Escons |
| Democràcia Cristiana Italiana | 180.940 | 40,96 | 20 |
| Südtiroler Volkspartei | 132.351 | 29,96 | 15 |
| Partit Socialista Italià | 41.914 | 9,49 | 4 |
| Partit Socialista Democràtic Italià | 23.955 | 5,42 | 3 |
| Moviment Social Italià | 20.969 | 4,75 | 2 |
| Partit Comunista Italià | 19.383 | 4,39 | 2 |
| Partit Liberal Italià – PDI | 11.168 | 2,53 | 1 |
| Partit Popular Trentino Tirolès | 9.008 | 2,04 | 1 |
| Partit Republicà Italià | 2.099 | 0,47 | - |
| Totale | 441.787 | 100,00 | 48 |
Font: Regió Trentino-Alto Adige

### Província deTrento

| Partits | vots | % | Escons |
| Democràcia Cristiana Italiana | 150.663 | 64,24 | 17 |
| Partit Socialista Italià | 29.697 | 12,66 | 3 |
| Partit Socialista Democràtic Italià | 16.411 | 7,00 | 2 |
| Partit Comunista Italià | 12.869 | 5,49 | 1 |
| Partit Liberal Italià | 8.329 | 3,55 | 1 |
| Partit Popular Trentino Tirolès | 9.008 | 3,84 | 1 |
| Moviment Social Italià | 6.282 | 2,68 | 1 |
| Partit Republicà Italià | 1.282 | 0,54 | - |
| Total | 234.541 | 100,00 | 26 |
Font: Regió Trentino-Alto Adige

### Província de Bolzano

| Partits | vots | % | Escons |
| Südtiroler Volkspartei | 132.351 | 63,86 | 15 |
| Democràcia Cristiana Italiana | 30.277 | 14,61 | 3 |
| Moviment Social Italià | 14.687 | 7,09 | 1 |
| Partit Socialista Italià | 12.217 | 5,90 | 1 |
| Partit Socialista Democràtic Italià | 7.544 | 3,64 | 1 |
| Partit Comunista Italià | 6.514 | 3,14 | 1 |
| altres | 3.656 | 1,74 | - |
| Total | 207.246 | 100,00 | 22 |
Font: Regió Trentino-Alto Adige