OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Blackmagic Design

Blackmagic Design és una empresa australiana dedicada a la fabricació de components per la producció de vídeo i cine digital. Va ser fundada pel seu actual CEO, Grant Petty i actualment té oficines a Europa, Àsia i als Estats Units. Dissenya i fabrica maquinari de cinema, sobretot càmeres de cinema digitals de gamma alta, i també desenvolupa programaris d'edició com DaVinci Resolve i les aplicacions de Blackmagic Fusion.

## Història

Blackmagic Desgin va ser fundada l'any 2002 per Grant Petty i va fer el seu primer producte el novembre de 2002, una targeta capturadora de vídeo per macOS anomenada DeckLink es tracta de la primera en oferir vídeo a 10 bits no comprimit. La companyia més tard va llançar noves versions del producte afegint capacitats de correcció de color, suport per Microsoft Windows, Adobe Premiere Pro i Microsoft DirectShow.
Al 2005 la companyia va llançar diversos productes, incluida la família Multibridge de convertidors bidireccionals PCIe i la família FrameLink de software basat en DPX. El 2006, la companyia va posar al mercat el software de producció de televisió Blackmagic On-Air television.
El 2009, Blackmagic Design va adquirir DaVinci Systems, amb seu als Estats Units, més conegut pels seus productes de correcció i gradació de color.
Al juliol de l'any 2012 va ser comercialitzada la Blackmagic Cinema Camera esdevenint la primera càmera de la companyia. El 2013 durant la NAB es va presentar la segona càmera de la companyia, destinada a produccions en què es requeria una major resolució. El 2013 per altra banda també es va presentar una versió de butxaca de la càmera amb un sensor d'un format considerablement menor (l'equivalent a Super 16) i una resolució de 1080p però amb un alt rang dinàmic i enregistrament en RAW.
Durant el 2014 la companyia va adquirir Eyeon Software Inc, conegut com a Blackmagic Fusion. Seguidament, l'any 2016 va adquirir Fairlight un software d'edició d'audio.
El 2018, Blackmagic va esdevenir participant en les quatre categories de Netflix per a la seva Post Technology Alliance, que inclou tant càmeres de cinema URSA con DaVinci Resolve. El mateix any, Blackmagic Design també es va associar amb Apple per crear la Blackmagic eGPU que es va vendre exclusivament a través de l'Apple Store durant els seus primers sis mesos del llançament.

## Referències

* ↑ Johnson, Travis. «Dan May: working Digital Blackmagic» (en anglès australià), 12-01-2018. [Consulta: 2 desembre 2021].
* ↑ «Company – Company | Blackmagic Design». [Consulta: 2 desembre 2021].
* ↑ Giardina, Carolyn; Giardina, Carolyn. «NAB 2012: Blackmagic Unveils Surprise 2.5K Cinema Camera for Unprecedented $3,000» (en anglès americà), 16-04-2012. [Consulta: 2 desembre 2021].
* ↑ «Blackmagic Design in Netflix Post Technology Alliance» (en anglès americà), 08-10-2018. [Consulta: 2 desembre 2021].
* ↑ «How Melbourne-based cinema and TV company Blackmagic Design landed an exclusive partnership with Apple» (en anglès americà), 13-07-2018. [Consulta: 2 desembre 2021].
# Allunament

Amb referència a una vela, l’allunament és la superfície externa (en forma aproximada de segment circular) a la recta definida pels dos punys del caient corresponent. En una vela mestra bermudiana l’allunament correspon a la baluma i és la superfície que sobresurt entre els punys de drissa i d’escota.

## Avantatges

L’allunament permet augmentar la superfície vèlica sense haver d’allargar el pal ni la botavara. Per tant, amb un cost reduït i un estalvi de pes.

## Inconvenients

Per a mantenir la forma de la vela i la seva capacitat de resistir l’acció del vent, l’allunament necessita uns sabres de suport. L'experiència ha demostrat que una vela amb allunament i sabres funciona de forma satisfactòria.

## Allunament definit com una corba

En obres clàssiques l'allunament es definia com una corba d'un caient de la vela. I podia ser convex (augmentant la superfície vèlica) o còncau (disminuint la superfície vèlica). L'allunament còncau s'aplicava a algunes veles quadres per a evitar fregament amb es estais.

## Referències

* ↑ «allunament - Cercaterm». TERMCAT. [Consulta: 9 novembre 2021].
* ↑ Esteban, J.H.. Escritos recobrados. J. Herrero, 2007, p. 24. ISBN 978-84-612-1079-4.
* ↑ Publishing, B. Go Dinghy Sailing. Bloomsbury Publishing, 2012, p. 25. ISBN 978-1-4081-5914-9.
* ↑ de Navarrete, M.F.. Diccionario marítimo español (en castellà). Imprenta real, 1831, p. 28.
* ↑ Kipping, R.; Tudury, P.R.. Elementos de construccion de velas: Hauptbd (en castellà). Imp. de T.Fortanet, 1860, p. 249.

## Vegeu també

* Pal (nàutica)
* Obenc
# Oleksandr Simonenko

Oleksandr Serhíovitx Simonenko (en ucraïnès Олександр Сергійович Симоненко; Kirovohrad, 14 de febrer de 1974) va ser un ciclista ucraïnès, que es va especialitzar en el ciclisme en pista, concretament en la persecució.
Del seu palmarès destaca la medalla de plata als Jocs de Sydney en persecució per equips, i dos Campionat del món de persecució per equips i un de persecució individual.

## Palmarès

* 1998
** Campió del món en Persecució per equips (amb Ruslan Pidgorni, Serhíi Matvèiev i Oleksandr Fèdenko)
* 2000
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Sydney en Persecució per equips (amb Serhíi Matvèiev, Serhíi Txerniavski i Oleksandr Fèdenko)
* 2001
** Campió del món en Persecució individual
** Campió del món en Persecució per equips (amb Lyubomyr Polatayko, Serhíi Txerniavski i Oleksandr Fèdenko)

### Resultats a la Copa del Món

* 1997
** 1r a Fiorenzuola d'Arda i a Quartu Sant'Elena, en Persecució per equips
* 1999
** 1r a Fiorenzuola d'Arda, en Persecució per equips
* 2003
** 1r a Ciutat del Cap, en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Rosa Maria Estrany Llorens

Rosa Maria Estrany Llorens (Barcelona, 1936) és una diplomada en treball social catalana. Fundadora i presidenta de la Fundació Esclerosi Múltiple des del 1989, ha dedicat més de vint-i-cinc anys de treball a la lluita contra aquesta malaltia i ha contribuït especialment a sensibilitzar els ciutadans sobre aquesta greu malaltia, la seva problemàtica sanitària i les conseqüències socials que se'n deriven. El 2007 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 Es redueixen a un terç les Creus de Sant Jordi del 2007 Arxivat 2017-10-24 a Wayback Machine. a Directe.cat, 13 de juny de 2007
* ↑ La magnitud de Martí i Pol va fer que arribéssim a molta més gent entrevista a Regió 7

## Enllaços externs

* Pàgina de la Fundació contra l'Esclerosi Múltiple
# Granic

* El Granic (grec antic: Γράνικος, llatí: Granīcus) és un riu de l'Àsia Menor.
* Segons la mitologia grega, la divinitat fluvial associada a aquest riu era el déu riu Granic, fill d'Ocèan.
# Any Internacional de la Taula Periòdica dels Elements

La taula periòdica dels elements químics és una de les fites més significatives a la ciència, perquè captura l'essència no tan sols de la química, sinó també de la física i biologia.
Es pot considerar el 1869 com l'any de la descoberta del sistema periòdic per Dmitri Mendeléiev. El 2019 serà doncs el 150è aniversari de la taula periòdica, i per això va ser proclamat com l'Any Internacional de la Taula Periòdica dels Elements (AIPT2019, en anglès IYPT2019) per l'Assemblea de les Nacions Unides i la UNESCO.
La Societat Catalana de Química contribuirà a aquest Any Internacional amb diversos actes i activitats.

## Referències

* ↑ «General Assembly Takes Action on Second Committee Reports by Adopting 41 Texts, Approves another to Consider Overhaul of Peace, Security Pillar | Meetings Coverage and Press Releases» (en anglès). [Consulta: 29 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web de la Societat Catalana de Química amb motiu de l'Any Internacional
* Sessió de clausura. Tokyo, 5/12/2019
# Altiplà disseccionat

Un altiplà disseccionat és una zona d'altiplà que ha estat severament erosionada formant un relleu costerut. Una zona d'aquest tipus pot ser referida com a muntanyosa, però els altiplans disseccionats són distingibles de serralades orogèniques per la manca de plegaments, roques metamòrfiques, falles extenses, o activitat magmàtica típiques de l'orogènesi.
Els altiplans Allegheny, Cumberland, Ozark, i les Catskill Mountains als Estats Units, així com les Muntanyes Blaves d'Austràlia i el Dècan a l'Índia són exemples d'altiplans disseccionats formats a partir d'aixecaments tectònics regionals. Aquests aixecaments tectònics més vells han estat erosionats per rierols i rius tot desenvolupant relleus costeruts que no són fàcilment distingibles de muntanyes. Moltes àrees de l'altiplà Allegheny i Cumberland, a l'extrem occidental de les Apalatxes, s'anomenen "muntanyes" quan de fet no ho són. Des de la part superior d'una d'aquestes "muntanyes altes" hom nota que totes les altres parts superiors són gairebé a la mateixa alçada, tot resseguint el perfil d'alçada original de la plana abans de l'aixecament i erosions temporals subsegüents.
Altiplans disseccionats, d'una mida sovint comparativament més petita, també poden ser formats per l'anivellament de terreny per aplanament i dipòsit a sota d'un indlandsis o d'un casquet glacial. Durant el mateix (o posterior) període glacial, els marges de la plana de glaciació són arrossegats per glaceres, tot deixant un altiplà que és subsegüentment erosionat per l'aigua tot creant valls. Un altiplà d'aquest tipus pot ser anivellat o de pendent suau però pot ser distingit pels seus taps de turons glacials (anomenats sovint a la Gran Bretanya com a roques d'argila).
Altiplans volcànics disseccionats inclouen el Plateau Pajarito a Nou Mèxic, al vessant de l'enorme caldera Valles. Les porcions aïllades d'aquest altiplà són conegudes com a meses, i les seves zones llargues connectades són anomenades "potreros".

## Referències

* ↑ Jones, Stephen B.1; Saviello, Thomas B A Field Guide to Site Quality for the Allegheny Hardwood Region Northern Journal of Applied Forestry, Volume 8, Number 1, 1 March 1991, pp. 3–8(6)
* ↑ PHYSIOGRAPHY Arxivat 2008-05-14 a Wayback Machine. Wayne L. Newell
* ↑ «The Ozarks Chronicle». Arxivat de l'original el 2008-04-03. [Consulta: 6 gener 2019].
* ↑ Catskill Center Arxivat 2009-10-29 a Wayback Machine.
* ↑ Mathien, Frances Joan; Steen, Charlie R.; Allen, Craig D. The Pajarito Plateau: A bibliography. Southwest Cultural Resources Center, 1993. Arxivat 2011-09-19 a Wayback Machine.
# New Order

New Order és un grup anglès de rock, format el 1980 pels membres del dissolt grup Joy Division, després del suïcidi del seu vocalista Ian Curtis.
La versió primerenca de New Order era fortament relacionable amb Joy Division, però ràpidament van trobar un so distintiu. El seu so ha estat descrit com una fusió entre la música electrònica i el post punk, sent una de les bandes més influents de la dècada de 1980, foren l'estendard de Factory Records i el seu nightclub The Haçienda de Manchester, i han treballat llargament amb el dissenyador gràfic Peter Saville.

## Discografia

* Movement, 1981.
* Blue Monday 1982
* Power, Corruption & Lies, 1983.
* Low-Life, 1985.
* Brotherhood, 1986.
* Substance 1987, 1987.
* Technique, 1989.
* Republic, 1993.
* Get Ready, 2001.
* Waiting for the Sirens' Call, 2005.
* Lost Sirens, 2013.
* Music Complete, 2015.

## Referències

* ↑ Contact Music: Sumner - 'New Order Was No Fun'
* ↑ «How New Order invented the 1980s». BBC, 11-09-2015. [Consulta: 28 juliol 2019].
* ↑ «How not to run a club: Peter Hook on the true story of the Haçienda» (en anglès). The Independent, 16-10-2009. [Consulta: 15 octubre 2011].
* ↑ «Peter Saville on his album cover artwork» (en anglès). The Guardian, 29-05-2011 [Consulta: 19 febrer 2008].
# Aldobrandino II d'Este

Aldobrandino II d'Este (neix a Bolonya i morí el 26 de juliol de 1326). Fou Senyor de Ferrara i marquès de Ferrara des de 1317 a 1326.
Fill d'Obizzo II d'Este i de Jacobina Fieschi, néboda del Papa Adrià V.
Va ser senyor de Ferrara després d'un període de lluites per la supremacia de la ciutat que va veure a la dinastia dels Estenses (d'Este) obligats a deixar el poder durant qüasi nou anys; en la darrera d'aquestes lluites va ser obligat a rendir-se a les forces del Papa. A la mort del seu germà Azzo VIII d'Este, es convertí formalment en marquès de Ferrara. En 1317 Aldobrandino II tornà a guanyà el domini sobre la ciutat.

## Matrimoni i descendència

Es casà amb Alda Rangoni i Lupi de Soragna (morí en 1325)
* Alisa d'Este (morta en 1329) es casà amb Rinaldo Bonacosi, senyor de Màntua.
* Nicolò I d'Este (morí en 1344) marquès de Ferrara i es casà amb Beatriu Gonzaga (morí en 1335).
* Obizzo III d'Este (1294-1352) marquès de Ferrara.
* Rinaldo II d'Este (1290-1331) Condottiero, marquès de Ferrara. Es casà dues vegades, la primera amb Lucrecia de Barbiano i després amb Orsolina Macaruffi.

## Bibliografia

* Luciano Chiappini, The Extensors. Història de mil anys, Ferrara, Corbo Editore, 2001, ISBN 9788882690298.
* Pompeo Litta, Famiglie d'Itàlia. D'Este, Torí, 1835.
# Rhinecanthus assasi

Rhinecanthus assasi és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 30 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'oest de l'oceà Índic (des del Mar Roig fins al Golf d'Oman i el Golf Pèrsic).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Altisita

L'altisita és un mineral de la classe dels silicats. El seu nom deriva dels elements Al, Ti i Si (alumini, titani i silici) de la seva composició.

## Característiques

L'altisita és un silicat de fórmula química Na₃K₆Ti₂Al₂Si₈O$_{26}$Cl₃. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'altisita pertany a «09.DP - Estructures transicionals ino-filosilicats» juntament amb els següents minerals: melifanita, leucosfenita, prehnita, amstal·lita, kvanefjeldita, lemoynita i natrolemoynita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1994 a Olenii Creek, al massís de Khibini, a la península de Kola (óblast de Múrmansk, Rússia), l'únic indret on ha estat trobada.

## Referències

* ↑ «Altisite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 juliol 2016].
# Anissovski

Anissovski (en rus: Анисовский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.369 habitants. Pertany al districte municipal d'Engels.

## Referències

* ↑ «МБОУ «ООШ п. Лощиный». Историческая справка о селе». Arxivat de l'original el 2016-03-06.
* ↑ «Указ Президиума ВС РСФСР от 19 октября 1984 года: О ПЕРЕИМЕНОВАНИИ НЕКОТОРЫХ НАСЕЛЕННЫХ ПУНКТОВ В САРАТОВСКОЙ ОБЛАСТИ». Arxivat de l'original el 2016-03-07.
# Alumolukrahnita

L'alumolukrahnita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la tsumcorita.

## Característiques

L'alumolukrahnita és un arsenat de fórmula química Ca[CuAl](AsO₄)₂(H₂O,OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022 i publicada a finals del mateix any. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 76256, 76257 i 76258.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Jote, situada al districte miner de Pampa Larga, a Tierra Amarilla, dins la província de Copiapó (Regió d'Atacama, Xile). Aquesta mina xilena és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Alumolukrahnite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 70». European Journal of Mineralogy, 34, 6, 09-12-2022, pàg. 591–601. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-591-2022 [Consulta: 31 desembre 2022].
* ↑ Kampf, Anthony R.; Mills, Stuart J.; Nash, Barbara P.; Dini, Maurizio; Donoso, Arturo A. Molina «Alumolukrahnite, CaCu2+Al(AsO4)2(OH)(H2O), the aluminium analogue of lukrahnite from the Jote mine, Copiapó Province, Chile». Mineralogical Magazine, 87, 3, 01-06-2023, pàg. 465–469. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2022.142 [Consulta: 7 agost 2023].
# Antitussigen

Un antitussigen o bèquic és aquell medicament o substància que calma la tos. Els antitussígens emprats en medicina solen ser derivats opiacis com la codeïna, la codetilina o el dextrometorfan, i derivats sintètics com l'oxolamina i el clofedanol.

## Plantes amb efecte antitussigen

S'utilitzen com a antitussígenes, les següents plantes:
* L'ametller
* El grèvol
* El poliol
De l'arbre Myroxylon pereirae s'obté el "bàlsam de Perú" que també s'utilitza en afeccions respiratòries; de l'Abies balsamea, un avet nord-americà, hom extreu el "bàlsam del Canadà" que té una certa eficàcia contra la tos.
# Antistia de sufragiis

La lex Antistia de sufragiis va ser una antiga llei romana proposada l'any 635 de la fundació de Roma (118 aC) a proposta del tribú de la plebs Marc Antisti. Aquesta llei donava el dret de sufragi als ciutadans de Satricum al Latium.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 15 [Consulta: 1r maig 2022].
# Andreu Català i Ballbona

Andreu Català i Ballbona (Argentona, 13 de juliol de 1922 - Mataró, 25 d'abril de 2004) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Format al club del seu poble natal, l'FC Argentona, fou fitxat pel FC Barcelona Aficionats, d'on passà al FC Barcelona durant la temporada 1941-42, ja com a professional, malgrat només jugà partits amistosos, i va ser cedit el final de temporada a l'EC Granollers. L'any 1942 el Gimnàstic de Tarragona en demanà la cessió, juntament amb altres jugadors com Joan Babot. Inicià, així, una llarga carrera al club tarragoní, durant més de deu anys, i on arribà a ser-ne capità. Assolí dos ascensos de categoria, i arribà a jugar a primera divisió tres temporades (amb 65 partits jugats) i disputà una semifinal de Copa davant l'Espanyol. També va patir dos descensos, dels quals destacà el descens a Segona en el partit davant el CE Alcoià. Va tenir ofertes del Reial Madrid i del RCD Espanyol; però finalment decidí romandre al Nàstic, on acabà la seva carrera l'any 1953, malgrat que encara jugà mitja temporada al CE Mataró. El 19 d'octubre de 1947 va jugar un partit amb la selecció de futbol de Catalunya, enfrontant-se a Espanya a Sarrià, amb victòria catalana per 3-1.
Un cop retirat, fou entrenador, i dirigí al CE Júpiter, a l'EC Granollers, al CE Mataró, al FC Vilafranca o al CF Badalona. També fou gerent d'Aigües d'Argentona.

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Necrològiques (del 19 al 25 d'abril)». Capgròs (revista), 29-04-2004. Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «En Granollers». Mundo Deportivo, 23-02-1942. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Los que bregan por el Gimnástico». Mundo Deportivo, 28-03-1946. [Consulta: 1r octubre 2014].
* 1 2 3 4 5 «Argentonins». Penya Espanyolista d'Argentona, 20-03-1940. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Andrés Catalá el excelente medio centro del Gimnástico de Tarragona». Mundo Deportivo, 26-06-1947. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Francisco Javier Cornago Redrado

Francisco Javier Cornago Redrado (Saragossa, 16 de desembre de 1969) és un exfutbolista aragonès. Ocupava la posició de migcampista.
Després de passar pel filial del Reial Madrid, arriba al segon equip del Reial Saragossa el 1990. L'any següent debuta a primera divisió amb els aragonesos. No té continuïtat a l'equip de La Romareda i, després d'un any a la UE Sant Andreu, fitxa pel Vila-real CF. Al conjunt valencià serà titular durant tres temporades, acumulant 82 partits i sis gols a Segona Divisió. La seua carrera prossegueix per equips més modestos, fins a la seua retirada el 2007.

## Equips

* 1989/90 Castella CF
* 1990/91 Deportivo Aragón
* 1991/92 Reial Saragossa
* 1992/93 UE Sant Andreu
* 1993/96 Vila-real CF
* 1996/97 Màlaga CF
* 1997/98 Nàstic de Tarragona
* 1998/00 Real Jaén
* 2000/01 CE Binèfar
* 2001/02 CD Calahorra
* 2002/03 SD Huesca
* 2003/05 Villanueva CF
* 2005/07 CD Benicarló

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# La Peza

La Peza és un municipi de la província de Granada, amb una població d'uns 1330 habitants, latitud 37° 16′ i longitud -3° 17′ amb una extensió de 101 km² i una altitud sobre el nivell del mar de 1.055 m.
# André Abegglen

André "Trello" Abegglen (7 de març 1909 – 8 de novembre 1944) fou un futbolísta suís que jugava de davanter.
Pel que fa a clubs, destacà al Grasshopper-Club Zürich, i al club francès FC Sochaux-Montbéliard. Amb el FC Sochaux, fou campió de lliga els anys 1935 i 1938, i fou màxim golejador del campionat el 1935 amb 30 gols en 28 partits. Un cop retirat, destacà la seva tasca d'entrenador al Servette FC.
També jugà amb la selecció de futbol de Suïssa, amb la qual disputà dues Copes del Món. Al Mundial de 1934 marcà un gol i al de 1938 anotà un hat trick en el partit de repetició de la primera ronda contra Alemanya, partit que guanyà Suïssa per 4-2. En total marcà 29 gols en 52 partits amb la selecció.
Va morir l'any 1944, amb només 35 anys.

## Referències

* ↑ (francès) L'Equipe. «Les joueurs suisses qui ont marqué le Championnat de France». L'Equipe. Arxivat de l'original el 2007-10-31. [Consulta: 13 novembre 2006].

## Enllaços externs

* RSSSF - Gols partits internacionals
* Perfil a weltfussball
André Abegglen amb Suïssa - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Suïssa – Copa del Món de futbol 1934
1 Abegglen •
2 Bizzozero •
3 Bossi •
4 Büche •
5 Bühler •
6 Frick •
7 Gobet •
8 Guinchard •
9 Hochsträsser •
10 Huber •
11 Hufschmid •
12 Jaccard •
13 Jäck •
14 Jäggi •
15 Kielholz •
16 Loichot •
17 Minelli •
18 Ortelli •
19 Passello •
20 Séchehaye •
21 von Känel •
22 M. Weiler •
23 W. Weiler •
Seleccionador: Müller
Selecció de futbol de Suïssa – Copa del Món de futbol 1938
1 Abegglen •
2 G. Aeby •
3 P. Aeby •
4 Amadò •
5 Ballabio •
6 Bickel •
7 Bizzozero •
8 Frigerio •
9 Grassi •
10 Guinchard •
11 Huber •
12 Kielholz •
13 Lehmann •
14 Lörtscher •
15 Minelli •
16 Rauch •
17 Rupf •
18 Springer •
19 Stelzer •
20 Vernati •
21 Wagner •
22 Walaschek •
Seleccionador: Rappan :
# Rhinecanthus abyssus

Rhinecanthus abyssus és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 16,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic occidental.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Rhina ancylostoma

Rhina ancylostoma és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 300 cm de llargària total i als 135 kg de pes.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes del Mar Roig i de l'Àfrica oriental fins a Papua Nova Guinea, Japó i Nova Gal·les del Sud (Austràlia).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)