OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coll de Sant Eusebi

El Coll de Sant Eusebi, o Coll Nou, és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 792,7 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals de Cornellà de Conflent i de Vernet, tots dos a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Està situat a la zona nord-oriental del terme de Vernet, i al sud-est del de Cornellà de Conflent, molt a prop del triterme amb Fillols. És a prop al nord del poble de Vernet i al sud-est del de Cornellà de Conflent. Hi passa la carretera D - 27.

## Referències

* ↑ El Coll de Sant Eusebi en els ortofotomapes de l'IGN
# Solana de Ávila

Solana de Ávila és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. És proper a les províncies de Salamanca i Càceres. Pertany al partit judicial de Piedrahíta.
Abans de la reorganització províncies de Javier de Burgos, en 1833, va pertànyer a la província de Salamanca amb el nom de La Solana, com la resta de la comarca natural de l'Alt Tormes. Fins a 1979 es va anomenar Solana de Béjar. En 1977 va incorporar les localitats de Santa Lucía de la Sierra, Tremedal i La Zarza juntament amb les seves petits annexos.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Solana de los Barros

Solana de los Barros és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Eugeniusz Faber

Eugeniusz Faber (Chorzów, 6 d'abril de 1939 - Liévin, 24 de setembre de 2021) fou un futbolista polonès de la dècada de 1960.
Fou 36 cops internacional amb la selecció polonesa amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Ruch Chorzów i Lens.

## Referències

* ↑ Perfil a footballdatabase.eu
* ↑ Eugeniusz Faber a National-Football-Teams.com (anglès)
# Soichi Noguchi

Soichi Noguchi (野口 聡一, Noguchi Sōichi, Yokohama, 15 d'abril de 1965) és un enginyer aeronàutic japonès i astronauta de la JAXA. El seu primer vol espacial va ser com a Especialista de Missió a bord del STS-114 el 26 de juliol de 2005 pel primer "retorn als vols" de la missió del Transbordador Espacial després de l'accident del Columbia. Va tornar a l'espai com a part de la tripulació Soiuz TMA-17 i l'Expedició 22 a l'Estació Espacial Internacional, amb el retorn a la Terra el 2 de juny de 2010, i va tornar amb la SpaceX Crew-1 com a part de l'Expedició 64 que es va llançar el 16 de novembre de 2020. És el cinquè astronauta japonès en volar a l'espai i el quart en volar amb el transbordador espacial.

## Referències

* ↑ «Soichi Noguchi» (en anglès), 06-10-2011. [Consulta: 10 desembre 2013].
* ↑ Corbett, Tobias; Barker, Nathan «With Resilience, NASA and SpaceX begin operational Commercial Crew flights». NASASpaceflight.com, 15-11-2020.

## Enllaços externs

* STS-114 Soichi Noguchi Crew Profile Arxivat 2022-07-11 a Wayback Machine.
* Spacefacts biography of Soichi Noguchi
# Sohu

Sohu, Inc. (xinès: 搜狐, pinyin: Sōuhú, literalment 'Search-fox') és una companyia xinesa d'Internet amb seu al Sohu Internet Plaza del Districte de Haidian, Pequín. Sohu i les seues filials ofereixen publicitat, un motor de cerca, apostes en jocs multijugadors en línia, i altres servicis. Va ser classificada per Fortune el 2009 i el 2010 com una de les companyies que creixien més ràpid.

## Referències

* ↑ "Contact Us." Sohu. Consultat el 27 de desembre de 2010. "Headquarter Office Sohu.com Internet Plaza, No.1 Park, Zhongguancun East Road, Haidian District, Beijing 100084, PRC ."
* ↑ "Sohu.com." CNN Money. Retrieved on August 19, 2009.
* ↑ «The World's 3rd Fastest-Growing Company In 2009». Fortune magazine.
* ↑ «The World's 12th Fastest-Growing Company In 2010». Fortune magazine.

## Enllaços externs

* Sohu Corp, informació corporativa (anglès)
* Pàgina web de Sohu (xinès)
* Sohu English Arxivat 2007-03-26 a Wayback Machine., un portal per a aprenents de l'anglés (anglès)
* SoGou Cercador de Sohu (xinès)
# Steal This Album!

Steal This Album! és un album del grup californià de metal alternatiu System of a Down, posat a la venda el 26 de novembre de 2002 per American Records i Columbia Records. El disc és una col·lecció de material inèdit i cançons descartades a les sessions de Toxicity que algú va penjar a Internet amb el títol de Toxicity II. El grup, al descobrir aquest "disc pirata" va decidir enregistar en un estudi aquestes cançons.
Encara que amb Toxicity el grup va aconseguir un gran èxit, els mesos i dies anteriors al llançament d'aquest àlbum eren de bastant indiferència. El fet que el públic i la crítica pensés que es tractaven de rareses o descarts, va fer que no hi hagués gaire expectació amb el llançament de Steal This Album!.
Al disc trobem els singles Innervision, Boom! i I-E-A-I-A-I-O. El títol de l'àlbum fa referència al llibre Steal This Book d'Abbie Hoffman de 1971 i a la seva pel·lícula autobiogràfica Roba aquesta pel·lícula. El títol i la portada també han estat interpretats com un clar missatge en contra de la pirateria i l'intercanvi de fitxers mp3.

## Llista de cançons

* . Chic'n'Stu - 2:23 (Tankian/Malakian)
* . Innervision - 2:33 (Tankian/Malakian)
* . Bubbles - 1:56 (Tankian/Malakian)
* . Boom! - 2:14 (Tankian/Malakian)
* . Nüguns - 2:30 (Tankian/Malakian)
* . A.D.D. (American Dream Denial) - 3:17 (Tankian/Malakian)
* . Mr. Jack - 4:09 (Tankian/Malakian)'
* . I-E-A-I-A-I-O - 3:08 (Tankian/Dolmayan/Pfister/Odadjian/Malakian)
* . 36 - 0:46 (Tankian/Malakian)
* . Pictures - 2:06 (Tankian/Malakian)
* . Highway Song - 3:13 (Tankian/Malakian)
* . Fuck The System - 2:12 (Tankian/Malakian)
* . Ego Brain - 3:21 (Tankian/Malakian)
* . Thetawaves - 2:36 (Tankian/Malakian)
* . Roulette - 3:20 (Tankian/Malakian)
* . Streamline - 3:37 (Tankian/Malakian)

## Videoclips

Boom!

## Crèdits

* Serj Tankian - cantant, 1a veu, teclats
* Daron Malakian - guitarra, cantant, 2a veu
* Shavo Odadjian - baix
* John Dolmayan - bateria
* Arto Tunçboyaciyan - cantant adiccional
* Rick Rubin i Daron Malakian - productors
* Andy Wallace - mescles
# SteamOS

SteamOS és una distribució Linux desenvolupada per Valve. Incorpora la popular plataforma de videojocs de Steam i és el sistema operatiu principal per a les Steam Machines i la Steam Deck. A diferència d'altres distribucions, no ofereix una experiència d'escriptori completa. Tot i que es poden instal·lar aplicacions Linux, suporta un nombre limitat de paquets. No essent indicada com a substitució d’un sistema operatiu complet. SteamOS és de codi obert, però el codi font no és públic de manera immediata i la plataforma Steam és de caràcter propietari.

## Història

Fou anunciada per primer cop el 2013. Inicialment, s'oferia amb una base estable Debian i amb l'escriptori GNOME. SteamOs 3, preinstal·lada a la Steam Deck, empra Arch Linux, KDE Plasma, Mesa, Flatpak i Btrfs.
Valve ha contribuït en la millora de diferents components de l'entorn Linux a vegades requerint canvis i d'altres contribuint en el codi, amb la intenció d'afinar al màxim SteamOS per al joc. El nucli Linux 6.7 portà noves característiques per al format Btrfs a petició de Valve per a SteamOs. SDL 3.0 afegí el concepte d'espai de color, codi procedent de Valve al voltant de HDR.

## Referències

* ↑ Discuss, AleksandarK. «Valve's Arch Linux-based SteamOS 3.0 to be Available to Public as a Standalone Distribution». Techpowerup, 15-11-2021. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Das, Ankush. «What is SteamOS? Everything You Need to Know». It's FOSS, 13-08-2021. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Nitish.S. «SteamOS Review: Linux for Your Living Room | FOSS Linux». FOSSLinux, 29-05-2021. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «SteamOS» (en anglès). Distrowatch. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Medina, Eduardo. «Un repaso a las partes fundamentales de SteamOS 3». MuyLinux, 02-10-2023. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Larabel, Michael. «The First NVIDIA GeForce Benchmarks On The SteamOS Beta Review». Phoronix, 15-12-2013. [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ Sneddon, Joey. «Linux Kernel 6.7 Release is 'One of the Largest Ever'». OMG Ubuntu, 07-01-2024. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Larabel, Michael. «SDL 3.0 Adds Colorspace Concept, More Code Coming From Valve Around HDR». Phoronix, 29-01-2024. [Consulta: 29 gener 2024].

## Notes

* ↑ El suport per a les Steam Machines està discontinuat
# Estrées-sur-Noye

Estrées-sur-Noye (Etré en picard) és un municipi francès al departament francès del Somme, dins la regió dels Alts de França. Estrées-sur-Noye és travessada per la carretera D7, i és entre les localitats de Jumel i Sains-en-Amiénois. Forma part d'Amiens Métropole des de gener del 2007. El riu Noye travessa el municipi.
Estrées-sur-Noye forma part del cantó de Boves, que al seu torn forma part del districte d'Amiens. L'alcalde de la ciutat és Patrick Dufloucq (2001-2008). Els noms antics d'Estrées-sur-Noye són Strata i Estreti. Això fa referència a què el poble era travessat ja en temps antics per una via romana (strata).

## Vegeu també

* Llista de municipis del Somme

## Enllaços externs

* Estrées-sur-Noye al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
# Sol d'estiu

Sol d'estiu és el tercer àlbum del cantautor alcoià Ovidi Montllor, enregistrat el 1971 per la discogràfica Discophon. Com en els seus treballs anteriors, el disc no hi compta amb cap títol explícit, popularitzant-se pel nom de la cançó més coneguda. És un senzill que només hi conté dues cançons, la citada "Sol d'estiu", i "Ell". Ambdues peces van despertar bones crítiques en la premsa. A La Vanguardia s'hi destaca que "el text és en ambdues un prodigi d'intenció certera i de gràcia expressiva, i la música arrodoneix l'encert perquè l'execució vocal resulte una viva lliçó lluminosa". Al País Valencià, la revista Gorg assenyala que "el disc, musicalment, és molt reeixit". A l'enregistrament, Ovidi Montllor va comptar amb la col·laboració de Francesc Pi de la Serra i de Toti Soler. Segons apunta la ressenya publicada a Gorg, l'àlbum tenia un preu de 80 pessetes.

## Referències

* ↑ http://www.viasona.cat/grup/ovidi-montllor/sol-destiu
* ↑ La Vanguardia, 29 d'agost de 1971, pag. 45
* ↑ Revista Gorg, 24. Octubre de 1971, pàg 23
# Congost de Zonda

El Congost de Zonda és un profund i estret solc d'origen tectònic-fluvial, tancada per les serres de Marquesat, al nord i al sud per la Petita de Zonda. Està situada al centre-oest del departament Rivadavia, quasi al límit amb el de Zonda, en el centre sud de la província de San Juan, pràcticament al centre-oest de l'Argentina. Situada a 31° 33′ 21″ S, 68° 41′ 34″ O﻿ / ﻿31.55583°S,68.69278°O﻿ / -31.55583; -68.69278 aproximadament a 750 msnm.
Presenta una orientació nord-est-sud-oest. És la via d'accés natural cap a la Vall de Zonda i per ella circula la Ruta provincial 12, que unia a Calingasta amb San Juan.
És un important atractiu turístic per la seva proximitat amb ciutat abans nomenada, entre els principals punts visitats està l'Autòdrom Eduardo Copello.

## Atractius turístics

* Autòdrom Eduardo Copello
* Càmping municipal de Rivadavia
* Parc Rivadavia
* Jardí dels Poetes
* Monument Verge del Líban
* Camins i túnels
* Monument cap de l'indi
# Congosto de Valdavia

Congosto de Valdavia és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Comprèn les pedanies de Cornoncillo i Villanueva de Abajo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 302 | 279 | 257 | 239 |
# Congost de Mu

El congost de Mu és un congost d'uns 6 km de longitud, format pel curs del riu Segre entre la població d'Alòs de Balaguer i, aigües avall, l'aiguabarreig amb el riu Noguera Pallaresa a l'alçada de la Central de Camarasa.
El riu transcorre encaixonat entre els contraforts de la cara sud del Montsec de Meià i la cara nord de la serra Carbonera. Des de l'edat mitjana, un antic camí de ferradura, que ara travessa un pont penjant, en ressegueix el traçat en paral·lel primer a frec de l'aigua i, més endavant, passa pel trencant del mirador de la Penalta fins a arribar a la font de l'Espadella. Al llarg del recorregut es van succeint els espadats, els racons i les elevacions del camí.

## Referències

* ↑ Sancho, David. «Saps on és el Congost de Mu?». Surtdecasa.cat, 19-11-2015. [Consulta: 26 gener 2024].
* ↑ «El Congost de Mu. Per Ponts i Passarel·les». Editorial Piolet, 26-02-2021. [Consulta: 26 gener 2024].
* ↑ Avellaneda, Jordi. «Els congosts del Mu i de Camarasa». Descobrir.cat. [Consulta: 26 gener 2024].
* ↑ Borrego, Daniel. «La ruta de Congost de Mu, un recorrido por pasarelas y puentes a través de un impresionante desfiladero» (en castellà). 20minutos, 17-04-2023. [Consulta: 26 gener 2024].
* ↑ Giné, Salvador. «Congost del Mu; molt més que el germà petit del congost de Mont-rebei». Ara, 09-06-2022. [Consulta: 26 gener 2024].
# Sit gris

El sit gris (Emberiza variabilis) és un ocell de la família dels emberízids (Emberizidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i aiguamolls d'Àsia nord-oriental, des de la Península de Kamtxatka i l'illa de Sakhalin, cap al sud, a les Kurils fins al Japó.

## Referències

* ↑ «Sit gris». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28/02/2023(català)
* ↑ BirdLife International. «Grey Bunting. Emberiza variabilis». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura. Rev. 20/02/2023 (anglès)
# Combat en espai confinat

* No s'ha de confondre amb Combat cos a cos.
El combat en espais confinats, més conegut pels noms en anglès close quarters combat (CQC) i close quarters battle (CQB), és un tipus de combat en el qual petites unitats s'enfronten a l'enemic amb armes personals a molt poca distància, possiblement fins al punt d'arribar al combat cos a cos o lluita amb armes de mà com espasa sobre ganivets. A l'escenari CQC típic, els atacants intenten l'assalt violent i molt ràpid d'un vehicle o estructura controlada pels defensors, que normalment no tenen una forma fàcil de retirar-se. Com que enemics, ostatges/civils, i els mateixos companys d'operació poden estar estretament barrejats, el CQC requereix un assalt ràpid i una aplicació precisa de la força letal. Els agents necessiten tenir gran habilitat amb les seves armes, però també l'habilitat de prendre decisions en fraccions de segon per tal d'evitar o limitar les víctimes amigues. El CQC es defineix com un conflicte de curta durada i d'alta intensitat, caracteritzat per la violència sobtada a curta distància.
Encara que els criminals de vegades fan servir tècniques CQC, com en un robatori a mà armada o en una fugida, la majoria de la terminologia prové de l'entrenament usat per preparar soldats, policies, i altres autoritats. Per tant, la majoria del material sobre CQC és escrit des de la perspectiva de les autoritats que han d'entrar en un lloc on la força oponent (opfor) s'ha atrinxerat.
Encara que hi ha una considerable superposició, CQC no és sinònim de guerra urbana, de vegades coneguda en el món occidental pels acrònims militars en anglès Mout (operacions militars en terreny urbà), FIBUA (lluita en àrees edificades) o OBUA (operacions en àrees edificades). Les guerra urbana és un camp molt més gran, que inclou logística i armes pesants com metralladoras pesades, morters, i llançagranades muntats, així com artilleria, blindats, i suport aeri. En canvi el CQC se centra en petites unitats d'infanteria que empren armes lleugeres i compactes que poden ser portades per un sol home i fàcilment usades en espais reduïts, com carabines, subfusells, escopetes, pistoles, i ganivets. De manera que el CQC és un concepte tàctic que forma part del concepte estratègic de la guerra urbana, però no tots els casos CQC es desenvolupen necessàriament en un entorn de guerra urbana, per exemple la guerra de guerrilles i de jungla.

## Vegeu també

* Krav Magà
* Combat a ganivet
* Dogfight
# Eudoxus (cràter marcià)

Eudoxus' és un cràter d'impacte del planeta Mart situat al nord-oest del cràter Nansen, al nord-est de Li Fan i a l'est d'Hipparchus, a 44.9° sud i 147.5° oest. L'impacte va causar un clavill de 98 quilòmetres de diàmetre. El nom va ser aprovat el 1973 per la Unió Astronòmica Internacional, en honor de l'astrònom i matemàtic grec Èudox de Cnidos (sobre l'any 408 - 355 aC).

## Referències

* ↑ "Eudoxus (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* Localització del cràter Eudoxus a Google Mars
# Steinreich

Steinreich és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Golßener Land. Comprèn els districtes de Glienig i Sellendorf.

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1875 | 883 |
| 1890 | 825 |
| 1910 | 632 |
| 1925 | 838 |
| 1933 | 735 |
| 1939 | 791 |
| 1946 | 1 234 |
| 1950 | 1 376 |
| 1964 | 1 213 |
| 1971 | 1 120 |
| Any | Població |
| 1981 | 905 |
| 1985 | 850 |
| 1989 | 767 |
| 1990 | 754 |
| 1991 | 726 |
| 1992 | 716 |
| 1993 | 702 |
| 1994 | 685 |
| 1995 | 692 |
| 1996 | 688 |
| Any | Població |
| 1997 | 713 |
| 1998 | 702 |
| 1999 | 693 |
| 2000 | 671 |
| 2001 | 662 |
| 2002 | 659 |
| 2003 | 650 |
| 2004 | 637 |
| 2005 | 612 |
| 2006 | 602 |
| Any | Població |
| 2007 | 607 |
| 2008 | 594 |
| 2009 | 583 |
| 2010 | 568 |
| 2011 | 544 |
| 2012 | 539 |
| 2013 | 536 |

## Referències

* ↑ Les fonts de dades es poden trobar en els Wikimedia Commons Population Projection Brandenburg at Wikimedia Commons
# Stowe (cràter)

Stowe és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 80 km de diàmetre. Porta el nom de Harriet Beecher Stowe (1811-1896), novel·lista i activista estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Stowe». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Stožok

Stožok és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1773.
# Eugeni Campllonch i Parés

Eugeni Campllonch i Parés (Vilafranca del Penedès, 1870-Buenos Aires, 1950) fou un arquitecte català.
Es va formar a l'Escola d'Arquitectura de Barcelona, on es llicencià el 1893. Entre les seves obres més destacades, cal mencionar l'Electra Vilafranquesa, la Casa Jané Alegret i la Casa Franquesa de Girona. Emigrà a Buenos Aires, on fundaria el Casal de Catalunya el 1928.

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 57. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
# Societat Coral La Floresta

La Societat Coral la Floresta és l'entitat més antiga de Sants. Es va fundar el mes de gener de 1878 i això vol dir que des del 1877 ja estaven pensant com fer-ho. Un dels trets que diferenciava la Floresta d'altres cors del moment és que estava integrat per obrers (l'habitual era que fossin persones benestants, com era el cas de l'Orfeó de Sants). La Floresta va néixer com un cor de Clavé en un entorn bastant humil com era llavors la carretera de la Bordeta. A la taverna “d'un tal Manuel” un grup de treballadors del cànem, amb el que en feien cordes, van crear la Societat Coral la Floresta. Des que es va fundar, l'entitat ha tingut alts i baixos, moltes vegades en funció del context històric. Per exemple, durant la guerra de Cuba, en la que hi van participar molts homes joves, van estar a punt de plegar. També la dictadura de Primo de Rivera i la de Franco van representar moments de crisi. En canvi els anys 10 i 20 del segle xx van ser moments d'esplendor i també als anys 50, quan mossèn Amadeu Oller va contribuir a la recuperació de l'entitat.
El 1965 la Societat Coral la Floresta va ser una de les primeres a obrir-se també a les veus femenines. Forma part de la Federació de Cors de Clavé.
Un altre moment dramàtic va ser l'any 2003 quan els van fer fora del local on havien assajat durant cent anys, però ni això els va fer desistir. Actualment la coral la formen uns 20 cantaires. El president, des de 2006 és Albert Torras i Corbella.
El 2008 van celebrar el seu 130è aniversari.

## Referències

* ↑ La Societat Coral La Floresta celebra 135 anys, BTV, 5 de juliol de 2013
* ↑ El cant obrer, El periòdic, 4 de desembre de 2013
* ↑ Societat Coral La Floresta Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine. al web de la Federació de Cors de Clavé
* ↑ La Societat Coral la Floresta del barri de la Bordeta fa 135 anys, 17 de juny de 2013

## Bibliografia

* "La Floresta, 130 anys de música", 2008 d'Albert Torras i Corbella. Edita: Societat Coral la Floresta
# Constantí Salusi II de Càller

Constantí Salusi II fou fill d'Orsoc Torxitori I al que va succeir com a jutge de Càller vers el 1089. No se sap la data en què va morir però fou després del 1090. Probablement el seu germà Torbè va usurpar el tron per un temps o bé fou associat per Constanti Salusi.
Es va casar a Jordina de Lacon-Gunale. Va tenir sis fills: Elena (morta abans del 1089), Marià Torxitori II de Càller, Orsoc (mort després del 1163), Itocor (mort passat el 1112), Sergi (mort vers el 1141, va deixar un fill, Constantí) i Vera (morta després del 1124).
# Constantí V, príncep d'Armènia

Constantí V o Gosdantin V, numerat també com a Constantí IV i com a Constantí III (mort 1362) fou rei del Regne Armeni de Cilícia, fill de Balduí i net de Constantí de Naghir (germà del rei Hethum I), elegit pels nakharark després de l'assassinat de Guiu de Lusignan (Constantí IV) el 17 de novembre de 1344. Va pertànyer per tant a la dinastia hethumiana i no a la dinastia Lusignan.
Altres prínceps van reclamar el tron, essent els principals Bohemon de Lusignan i Lleó de Lusignan, fills de l'antic regent Joan de Lusignan i nebots del rei assassinat. Constantí V va ordenar el seu assassinat però ambdós van poder sortir d'Armènia a temps cap a Xipre.
Constantí V va haver de transigir amb els llatins dels que necessitava l'ajuda, i fins i tot el 1345 va organitzar un concili a Sis en el qual es va establir la unitat de les esglésies romana i armènia, unitat que lògicament mai no fou efectiva.
El 25 de maig de 1347 els mamelucs van assaltar per tercera vegada Ajas (Lajazzo) i aquesta vegada la van conservar.
El 1359 els mamelucs van fer una gran incursió a Cilícia i van saquejar i ocupar les grans ciutats com Adana i Tars. La plana cilícia fou incorporada al soldanat egipci i el regne va quedar reduït a la zona de muntanya.
Es va casar (o ja estava casat al pujar al tron) amb Maria de Korikos, germanastre d'Alícia (executada pel seu marit el rei Lleó V d'Armènia Menor) i filla d'Oshin de Korikos i de Joana d'Anjou. Va tenir dos fills que van morir abans que ell.
Va morir de mort natural el 1363. Els nakharark van refusar altre cop cridar al tron a un Lusignan i van elegir rei a un cosí germà del rei difunt, Constantí VI (sovint anomenat Constantí V o IV), fill d'Hethum i net de Constantí de Naghir (germà del rei Hethum I); Hethum el pare del nou rei, i Balduí, el pare del rei difunt, eren germans.
| Precedit per: Guiu de Lusignan (Constantí IV) | Regne Armeni de Cilícia 1344-1363 | Succeït per: Constantí VI |