OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas d'Espasa

El Mas d'Espasa o Mas de l'Espasa és una masia de Reus (Baix Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, situat a la partida de Quart, a l'est de la carretera de Bellissens i arran seu, mig encerclat per una corba del barranc de Castellets o riera del Mas de Sostres, al nord-oest del Mas del Plana o Villablanca.

## Descripció

És un mas unifamiliar, aïllat, de planta quadrada amb una curvatura a cadascuna de les quatre façanes. Té planta baixa, dos pisos i coberta a quatre aigües. La seva composició és el resultat d'unir a cadascuna de les cares del quadrat una semi el·lipse, servint el centre de les parets com a eix vertical de totes les obertures. Per les poques restes que queden es pot pensar que els sostres de les plantes tenien forma de volta. La paret és de maçoneria, l'exterior és arrebossat i l'interior enguixat. Aquest edifici aconseguia, com a conjunt, una perfecta composició de simetria, ordenació i volum. És un bon exemple d'arquitectura rural d'aquesta comarca. Actualment està en ruïnes, queden tres parets i part de la teulada.
Una gran bassa rodona a la vora indica que la finca era gran i es dedicava al regadiu. La seva geometria constructiva, un ovoide inscrit en un quadrat, permeten que en resti una part encara dempeus. Tol el conjunt és ja una runa que mostra les formes d'una antiga construcció rural, ara ja sense gaire sentit.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 216. ISBN 8486387655.
* ↑ «Mas de Espasa». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15-VIII-2015].
* ↑ Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus, vol. 04: camí de Tarragona. Reus: L'ajuntament; COAC, 2024, p. 14. ISBN 9788409559336.
# Josep Ramoneda i Verdaguer

Josep Ramoneda i Verdaguer (Sentmenat, 22 de juny de 1948) és un antic jugador d'hoquei sobre patins català de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Ha estat un millors porters de l'hoquei patins català de la dècada de 1970. Va ser porter de l'ACD Sentmenat, del FC Barcelona, del Cerdanyola CH, i del CH Lloret. Amb el Sentmenat visqué una de les millors etapes del club, en les quals fou subcampió de la Recopa i de la Copa d'Europa. Amb el Barça guanyà una Copa d'Europa, dues lligues i dues copes, però el 1977 deixà el club després del fitxatge de Carles Trullols. També jugà amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola. Amb l'espanyola finalitzà segon al Mundial de 1974.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Copa d'Europa:
** 1977-78
* Lliga d'Espanya:
** 1976-77, 1977-78
* Copa d'Espanya:
** 1975, 1978

## Referències

* 1 2 Closa, Antoni [et al.].. Diccionari del Barça. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1999. ISBN 978-84-412-0126-2.
* ↑ «CH Lloret: Objetivo la división de honor». Mundo Deportivo, 15-02-1984. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «El portero Ramoneda nuevo jugador del Sardanyola». Mundo Deportivo, 09-07-1977. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Ashley Campbell (cantant)

Ashley Campbell (Phoenix, 8 de desembre de 1986) és una cantant i compositora estatunidenca de música country. És filla de Glen Campbell i la seva quarta dona Kimberly Woollen.

## Trajectòria

Ashley és la més jove dels vuit fills de Glen Campbell. Es va graduar l'any 2009 a la Universitat de Pepperdine amb una llicenciatura en Teatre. Originalment va dedicar-se a la interpretació després de la seva graduació i va ser membre de diversos grups de comèdia d'improvisació a Los Angeles. El seu germà, Shannon, és membre de la seva banda.
Campbell va tocar el banjo amb al seu pare, Glen Campbell, durant la seva gira de comiat el 2011 i 2012. També va aparèixer al videoclip «Banjo» de Rascal Flatts de 2012.
Ashley Campbell va presentar el seu senzill de debut «Remembering» a través de Dot Records el 2015. La cançó havia aparegut anteriorment a la banda sonora del documental Glen Campbell... I'll Be Me, al qual també va contribuir amb el tema «Home Again». «Remembering» tracta sobre el seu pare i la seva lluita amb la malaltia d'Alzheimer.
El 2016, Campbell va ser seleccionada per al festival europeu Country to Country. Va publicar el seu àlbum debut The Lonely One l'11 de maig de 2018 amb el seu propi segell, Whistle Stop Records, després del tancament de Dot Records. Produït pel germà de Campbell, Cal, The Lonely One inclou 13 cançons, totes elles coescrites per Campbell.

## Discografia

* The Lonely One (2018)
* Something Lovely (2020)

## Referències

* ↑ de Castro, Javier. «Sento que hi ha una apreciació més profunda pel country fora dels Estats Units». Segre, 16-05-2022. Arxivat de l'original el 2022-05-16. [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ «Living Legends Music: Information on Ashley Campbell», 08-12-2015. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ «Ashley Campbell hits the scene» (en anglès americà), 16-04-2012. [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ Dauphin, Chuck. «Glen Campbell’s Daughter Ashley Says First Single ‘Remembering’ Feels ‘Like I’m Giving My Dad a Hug’» (en anglès americà), 17-11-2015. [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ «Ashley Campbell, 'Remembering' [Listen]» (en anglès). Taste of Country. [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ Kickham, Dylan. «Ashley Campbell pays heartfelt tribute to father Glen Campbell in new video» (en anglès). [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ Betts, Stephen L. «Ashley Campbell Readies Debut Solo Album 'The Lonely One'» (en anglès americà), 01-03-2018. [Consulta: 18 maig 2022].
# Cantarelles

«Cantarelles» té aquests significats:
* Les Cantarelles, nucli de població de Sant Martí Sarroca, Alt Penedès.
* Serreta de les Cantarelles, petita alineació muntanyosa del vessant sud-est de la Serra de Godall.
# Alkupis

L'Alkupis és un riu del districte municipal de Kėdainiai (Lituània). Flueix durant 12,3 quilòmetres i té una àrea de 41,8 km², i acaba desembocant al Nevėžis.

## Referències

* ↑ «LIETUVOS RESPUBLIKOS UPIŲ IR TVENKINIŲ KLASIFIKATORIUS (República de Lituània - Classificació de rius i estancs» (en lituà). Ministeri de Medi Ambient de Lituània. Arxivat de l'original el 29 de març 2017. [Consulta: 19 desembre 2013].
# Schnottwil

Schnottwil és un municipi del cantó de Solothurn (Suïssa), situat al districte de Bucheggberg.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Mas d'Aulari

El Mas d'Aulari, de vegades grafiat en els mapes Mas d'Olarri, era una masia del poble del Pont d'Orrit, de l'antic terme de Sapeira, pertanyent actualment al municipi de Tremp.
Està situat en el sector nord del Pont d'Orrit, a prop -a sota i al sud-oest- dels Masos de Tamúrcia. El mas antic és en ruïnes, però un xic més amunt i al nord ha estat bastit el Mas Nou d'Aulari, actualment en ús.
És a llevant del Mas de Ferràs i a ponent de la Font de Meravera. Tots dos masos són al peu de la pista de la Torre de Tamúrcia.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Joaquim Fernández Corredor

Joaquim Fernández Corredor (Mataró, 22 de gener de 1971) fou un destacat nedador català de la dècada de 1990, especialista en proves de braça.
Es formà al Centre Natació Mataró. En categories inferiors fou diversos cops campió de Catalunya i d'Espanya. L'any 1987 va fitxar pel CN Sant Andreu, competint a les ordres dels tècnics Dolors Jané i Jordi Murio.
Va participar en tres edicions dels Jocs Olímpics, Seül 1988, Barcelona 1992 i Atlanta 1996. Entre els seus èxits internacionals més destacats cal destacar que fou finalista en dos campionats d'Europa (1989, 1991) i quart classificat en el Campionat del Món de 1991 a només tres dècimes de la medalla de bronze en 200 m braça. El 1991 guanyà la medalla de bronze en els Jocs del Mediterrani celebrats a Atenes en 200 m braça amb 2:17.01. En piscina curta, destaca una medalla d'argent en els relleus 4×100m metres estils en el Campionat del Món de 1993. També en piscina curta va batre el rècord del món el 24 de gener del 1991 en els 200 m braça amb un temps de 2:08.62.
Fou 9 cops campió d'Espanya absolut i 10 cops campió de Catalunya.

## Palmarès
### Campionat d'Espanya

* 100 metres braça: 1993
* 200 metres braça: 1988, 1991, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997
* 400 metres estils: 1990

### Campionat d'Espanya d'hivern (piscina curta)

* 200 metres braça: 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1995, 1997
* 200 metres estils: 1990, 1991, 1992
* 400 metres estils: 1989

### Campionat de Catalunya

* 100 metres braça: 1991, 1993
* 200 metres braça: 1988, 1991, 1993
* 200 metres estils: 1991, 1995
* 400 metres estils: 1991, 1993, 1995

## Referències

* 1 2 3 4 «Joaquim Fernández Corredor». Iluro Sport, 11-06-2021. [Consulta: 1r abril 2024].
* 1 2 3 «Joaquim Fernández Corredor». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Joaquín Fernández Corredor». olympedia.org. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Joaquín Fernández Corredor». World Aquatics. [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ «Campions de Catalunya absoluts - categoria masculina». Federació Catalana de Natació, 16-04-2024. [Consulta: 3 maig 2024].
# Torre de Punta Prima (Formentera)

* No s'ha de confondre amb Torre de Punta Prima (Menorca).
La Torre de Punta Prima és una torre de guaita situada sobre els penya-segats de la costa est de Punta Prima, a 32 metres sobre el nivell del mar, a es Pujols, de la parròquia de Sant Ferran de ses Roques, a l'illa de Formentera. Va ser declarada Bé d'Interès Cultural el 1949.
Construïda el 1762 per l'enginyer militar Joan Ballester i Zafra, és la més gran de les 4 torres de guaita que es van construir a l'illa al segle xviii per a defensar-se dels atacs pirates.
De forma troncocònica, té 2 plantes, amb l'accés a la planta pis, protegit per un matacà. Feta amb maçoneria de pedra calcària i morter de calç, està reforçada en alguns llocs per carreus. Amb espitlleres a la planta baixa, i ventilació per al polvorí. Disposa de 2 cordons decoratius (bossells), un a l'alçada de la primera planta i l'altre a la part superior, en la unió del cos amb el parapet.
Va ser restaurada el 2003, doncs presentava un important estat de ruïna a la part superior de la porta, l'escala de cargol, el matacà i el garitó superior. A més, els murs presentaven un avançat estat d'erosió a causa d'haver-se utilitzat aigua de mar per a fer el morter, com ja es va advertir en un informe de 1806.

## Referències

* 1 2 «Punta Prima, torre de». Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera.
* ↑ «Torre de Punta Prima». 4mentera.
* ↑ «Torre de Punta Prima» (en castellà). Asociación Española de Amigos de los Castillos.
* ↑ «Finaliza la restauración de la torre de Punta Prima, en Formentera» (en castellà). Periódico de Ibiza y Formentera, 08-06-2003.
# Can Xiberta

Can Xiberta és un edifici del municipi de Vidreres (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble que es troba enquadrat en un gran solar de considerables proporcions. La façana que desemboca al carrer orient, planteja tres plantes. La planta baixa, consta de tres obertures, com són el portal central, de llinda monolítica, conformant un arc pla, amb muntants de pedra, i el dintell recull una inscripció que al·ludeix al nom dels constructor de la casa, Benito Jiberta, i a l'any d'origen -1862-.
El portal està flanquejat per dues obertures rectangulars poc rellevants, a destacar únicament l'enreixat de ferro forjat que les cobreix. Pel que fa al primer i segon pis, ambdós són resolts partint de la mateixa solució compositiva, de tres obertures rectangulars, emmarcades amb una solució de rajol d'obra vista i l'únic element que els diferencia és que les finestres del primer pis són sensiblement més grans que les del pis superior. Pel que fa a la façana posterior, aquesta segueix i contempla una distribució bastant similar i pròxima a la de la façana principal que conflueix al carrer orient, amb el predomini de tres obertures rectangulars per pis, emmarcades per una solució de rajol d'obra vista. L'únic element a destacar, i que diferencia aquesta façana posterior de la principal, és la balconada correguda i contínua que abraça tot el primer pis. L'edifici és cobert amb una teulada a dues aigües.
Dintre del solar cal destacar la presència de dos elements importants: per una banda, la persistència de les restes vivents d'un pou, pel qual s'accedeix a través d'un portal de mig punt, amb un òcul per sobre. Mentre que per l'altra, la torre, adossada a la part esquerre de l'edifici. Destaca i ressalta sobretot per les obertures d'arc de ferradura; concretament n'hi ha sis, és a dir dues per costat, mentre que un costat és cec.

## Història

En el context de la Guerra Civil, aquesta edificació va tenir un paper important i estava estretament relacionada amb el búnquer de Can Vall-llosera. Aquest búnquer era al costat del camp d'aviació que es construí el 1937 en els terrenys que ocupava la casa de can Puig, que va ser enderrocada. Aquest camp d'aviació republicà va ser bombardejat quatre vegades per l'aviació nacional el 1938, i a partir d'aquell any deixà de ser operatiu. Els oficials i sotsoficials del camp s'allotjaven a Can Xiberta, mentre que a Can Vall-llosera s'instal·là el quarter de comandament i com a refugi es construí el búnquer.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Xiberta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
* ↑ «Can Xiberta (Vidreres - La Selva)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].

### Bibliografia

* Formiga, J.; Vidreres. Els Pobles de la Selva, 2002
# Segisaure

El segisaure (Segisaurus) és un gènere de petit dinosaure teròpode celofisoïdeu que va viure al Juràssic inferior. L'únic espècimen conegut va ser descobert l'any 1933 als estrats juràssics de Tsegi Canyon, Arizona, del qual rep el nom. El segisaure és l'únic dinosaure que s'ha excavat fins ara en aquesta àrea. Fou descrit l'any 1936 pel paleontòleg Charles Lewis Camp. L'esquelet fòssil fragmentari consistia en porcions de les extremitats, pelvis i vèrtebres, però no es va localitzar material del crani. El segisaure sembla estar estretament emparentat amb el més conegut Coelophysis.

## Referències

* Camp, C. (1936). "A new type of small bipedal dinosaur from the Navajo sandstone of Arizona." Univ. Calif. Publ., Bull. Dept. Geol. Sci., 24: 39-56.
* Carrano, M.T, Hutchinson, J.R, Sampson, S.D. (2005). "New information on Segisaurus halli, a small theropod dinosaur from the Early Jurassic of Arizona." Journal of Vertebrate Paleontology. 25(4): 835-849.
# Dalni (Rassvet)

* Per a altres significats, vegeu «Dalni».
Dalni - Дальний (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a 19 km al sud de Staromínskaia i a 146 km al nord de Krasnodar, la capital del territori.
Pertany al possiólok de Rassvet.
# Megalebias cheradophilus

Megalebias cheradophilus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.
Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.
Es troba a Sud-amèrica: Uruguai.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joaquim Febrer i Carbó

Joaquim Febrer i Carbó (Benicarló, 1893 - Barcelona, 1970) va ser un astrònom, matemàtic i meteoròleg català. Catedràtic d'astronomia a la Universitat de Barcelona des del 1931, fou director de l'Observatori Fabra des del 1958, treballà al Servei Meteorològic de Catalunya des del 1921 i presidí la Societat Astronòmica d'Espanya i Amèrica. Escrigué diversos llibres.

## Referències

* ↑ «Joaquim Febrer i Carbó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Torre de Punta Prima (Menorca)

* No s'ha de confondre amb Torre de Punta Prima (Formentera).
La torre de Punta Prima o de Son Ganxo és la torre de defensa costanera que està més al sud de l'illa de Menorca, situada a Punta Prima, municipi de Sant Lluís. Fou construïda amb el disseny de l'enginyer militar Ramón Santander. Es va acabar de construir el 1787. Té 3 plantes i està en molt bon estat de conservació. Restaurada el 2011, pertany al Consell Insular de Menorca i la gestiona l'Institut de la Joventut de Menorca (INJOVE) com a allotjament turístic.

## Referències

* ↑ Pons, Laura «Un refugi en el camí». Ambit revista de cultura, 24, maig/agost 2011, pàg. 12.
* ↑ «Torre Son Ganxo» (en castellà). Arquitectura defensivo-militar de Menorca, 2014. [Consulta: 9 febrer 2015].
* ↑ «Refugi Torre de Son Ganxo». Injove, Consell Insular de Menorca.
# Can Xica

Can Xica és una obra de Sant Iscle de Vallalta (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada a l'oest del Torrent de la Roureda, al veïnat de la Cortada, propera a altres masies com Can Bruno, Can Feliçó o Can Josep Gravat. La planta original, de forma rectangular, ha estat modificada per la incorporació de noves construccions adossades a l'original. Així trobem també diferents cobertes, però la construcció original segurament era d'una sola vessant. La façana principal està orientada al sud-est, és de dues plantes amb la porta d'accés formada per un arc molt rebaixat i una finestra al costat.

## Referències

* ↑ «Can Xica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Ameli II d'Uzès

Ameli II fou bisbe d'Uzès vers 886-915. Un Ameli apareix esmentat en un document o carta datada el desè any del regnat de Lluís (Lluís el Pietós ~823, Lluís III el Cec ~911) per la qual Rainald, germà d'Ameli (identificat com a bisbe d'Uzès), d'acord amb la seva dona Agilburga, donava a la catedral de Sant Teodoret (Saint-Théodorit) d'Uzès unes terres que li pertanyien en propietat plena als comtats d'Agde i d'Uzès (el que demostra l'existència d'un comtat centrat a Uzès al segle IX o començament del X). Entre els béns donats estaven l'església de Saint-Martin de Caux (al comtat d'Agde) amb els seus delmes. Si Rainald era aleshores comte d'Uzès no s'ha pogut determinar.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Dalnevostótxnoie

Dalnevostótxnoie (en rus: Дальневосточное) és un poble del krai de Khabàrovsk, a l'Extrem Orient de Rússia. Pertany al districte rural de Lazó.

## Referències

* ↑ Закон Хабаровского края от 14.03.2005 № 264 «Об административных центрах сельских поселений и муниципальных районов Хабаровского края»
# Megalebias elongatus

Megalebias elongatus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes que es troba a Sud-amèrica: Argentina.
Els mascles poden assolir els 22 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Joaquim Esteve i Subietlos

Joaquim Esteve i Subietlos (Barcelona, Barcelonès, 1743 – 1805) va ser un lexicògraf, poeta i erudit català.
Va ser eclesiàstic, beneficiat de la parròquia de Sant Miquel, escriptor i gramàtic. Fill de l'arquitecte Jaume Esteve i Sunyol, va estudiar a Barcelona i es va doctorar a la universitat de Salamanca i va ser catedràtic de gramàtica castellana i després de retòrica al seminari tridentí de Barcelona. Va ser membre de l'Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona (1786–1790) i de la de Bones Lletres (1787), on llegí composicions poètiques i dissertacions històriques en castellà. El 1803–1805 va editar, a partir dels materials lliurats pel bisbe Fèlix Amat i en col·laboració amb Josep Bellvitges i Antoni Joglar i Font, el Diccionario catalán-castellano-latino.

## Referències

* 1 2 «Joaquim Esteve i Subietlos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 4 maig 2020]
* ↑ «Reial Acadèmia de Bones Lletres». [Consulta: 4 maig 2020].
* ↑ Esteve y Subietlos, Joaquín, 1743-1805; Belvitges, Josep, coaut.; Juglà y Font, Antoni, coaut. «Diccionario catalán-castellano-latino» (en anglès). CORE, 1803.
# Toledo (Washington)

Toledo és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 663 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Toledo tenia 653 habitants, 265 habitatges, i 182 famílies. La densitat de població era de 741,5 habitants per km².
Dels 265 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.271 $ i la renda mediana per família de 31.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 19.271 $. La renda per capita de la població era de 14.483 $. Aproximadament el 9,3% de les famílies i el 14,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Toledo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Toledo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Zatxérnaia

Zatxérnaia (en rus: Зачерная) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que pertany al districte rural de Bolxessosnovski. El 2010 tenia 76 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Camp de Sa

El Camp de Sa és un antic camp de conreu, ara abandonat, del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès, en territori del poble de Bertí.
Es troba a l'extrem sud-oest del territori del poble de Bertí, a la dreta del torrent del Traver i a l'esquerra del torrent de l'Ullar, damunt mateix de la cinglera principal dels Cingles de Bertí al nord de la Cova del Moro i del Gorg de les Donzelles i al nord-oest del Séc dels Ducs. Està abandonat des de fa anys i en procés de reforestació natural.

## Referències

* ↑ Cingles de Bertí i de Gallifa [Document cartogràfic] : Gallifa, Vall de S. Miquel, Sots Feréstecs, Sot del Bac, Vall de Neu, Castell Cir, Sauva Negra: mapa topográfico excursionista: topografía procedente del mapa nacional del Instituto Geográfico y Catastral, de otros centros y observaciones directas por el equipo técnico de editorial Alpina / cartografía: A. Bescós; cartografía complementaria y res.tecn. X. Coll. Granollers: Editorial Alpina, 1986. ISBN 84-7011-033-0