OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nelvana

Nelvana Limited és una companyia d'animació canadenca, fundada el 1971 per Michael Hirsh, Patrick Loubert i Clive A. Smith. La companyia va ser adquirida l'any 2000 per Corus Entertainment, una division de Shaw Communications.

## Sèries produïdes

* Els Backyardigans
* Bob y Margaret
* Super Stadium World
* Dog City
* Polly Pocket
* Franklin
* Max i Ruby
* Les aventures de Tintín (sèrie de televisió)
* Ranger Rob (2016–present)
* The ZhuZhus (2016–present)
* Mysticons (2017)

## Referències

* ↑ Cars, cats & creativity drive Corus Kids' 2016/17 lineup
* ↑ Nelvana Announces MIPTV Highlights
* ↑ Nelvana Assembles Partners for ‘Mysticons'

## Vegeu també

* Babar a la selva, llargmetratge d'animació
# Sant Miquel de Sant Martí de Tous

Sant Miquel de Sant Martí de Tous és una església romànica de Sant Martí de Tous (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Sols es conserva una petita sèrie d'arcuacions de mig punt adossades a una de les parets externes del castells (de fet la única que es conserva i que esta formada per petites finestretes com les de les torres de guaita.

## Història

Va ser feta pels Cervelló i va ser consagrada pel bisbe i abat Oliba el 1043.

## Referències

* 1 2 «Sant Miquel de Sant Martí de Tous». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Leonid Toptunov

Leonid Fedorovitx Toptunov (en ucraïnès: Леонід Федорович Топтунов) va ser un enginyer soviètic, que va ser l'enginyer en cap de control del reactor 4 de la Central Nuclear de Txernòbil la nit de l'accident.
Leonid Toptunov va néixer el 16 d'agost de 1960 a Mikolaїvka, a la província ucraïnesa de Sumi. El 1983 es va graduar a l'Institut d'Enginyeria Energètica de Moscou, amb un grau especialitzat en enginyeria de centrals nuclears. El març de 1983, Toptunov va entrar a treballar a la Central Nuclear de Txernòbil. Va treballar com a enginyer de control d'unitats i enginyer sènior de control de reactors.

## Accident de Txernòbil

La nit del 26 d'abril de 1986, Leonid Toptunov estava treballant a la sala de control del panell de control del reactor, amb Aleksandr Akímov. Durant l'accident, va ser exposat a una dosi de radiació de 700 rem. Va morir per síndrome d'irradiació aguda el 14 de maig de 1986, i va ser enterrat al Cementiri de Mítino de Moscou. El 2008, Toptunov va ser guardonat pòstumament amb l'Orde del Coratge de 3r grau pel govern d'Ucraïna.

## Sèries i documentals

El personatge de Toptunov va ser interpretat per l'actor Volodya Stepanenko a la sèrie Zero Hour: Disaster At Chernobyl (2004), per Michael Colgan en el docudrama de la BBC Surviving Disaster (2006) i per Robert Emms a la minisèrie d'Sky/HBO Chernobyl (2019).

## Referències

* ↑ «Toptunov, Leonid Fedorovitx» (en rus). Central Nuclear de Txernòbil. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ Fountain, Henry «Txernòbil: Un nou projecte per contenir la catàstrofe». ARA, 07-09-2014 [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «Decret Presidencial n /1156/2008» (en ucraïnès). Govern d'Ucraïna, 12-12-2008. [Consulta: 14 setembre 2020].
# Pierre de Marivaux

Pierre Carlet de Chamblain de Marivaux, més conegut com a Pierre de Marivaux (París, 1688 - 1763) va ser un dramaturg francès.

## Obra dramàtica

* Le Père prudent et équitable (1706 o 1712)
* L'Amour et la Vérité (1720)
* Arlequin poli par l'amour (1720)
* Annibal (1720)
* La Surprise de l'amour (1722)
* La Double Inconstance (1723)
* Le Prince travesti (1724)
* La Fausse Suivante ou Le Fourbe puni (1724)
* Le Dénouement imprévu (1724)
* L'Île des esclaves (1725)
* L'Héritier de village (1725)
* Mahomet second (1726?)
* L'Île de la raison ou Les petits hommes (1727)
* La Seconde Surprise de l'amour (1727)
* Le Triomphe de Plutus (1728)
* La Nouvelle Colonie (1729)
* El joc de l'amor i de l'atzar (1730)
* La Réunion des Amours (1731)
* El triomf de l'amor (1732)
* Les Serments indiscrets (1732)
* L'École des mères (1732)
* L'Heureux Stratagème (1733)
* La Méprise (1734)
* Le Petit-Maître corrigé (1734)
* Le Chemin de la fortune (1734)
* La mare confident (1735)
* Le Legs (1736)
* Les falses confidències (1737)
* La Joie imprévue (1738)
* Les Sincères (1739)
* L'Épreuve (1740)
* La Commère (1741)
* La disputa (1744)
* Le Préjugé vaincu (1746)
* La Colonie (1750)
* La Femme fidèle (1750)
* Félicie (1757)
* Les Acteurs de bonne foi (1757)
* La Provinciale (1761)

## Traduccions al català

* El joc de l'amor i de l'atzar. Traducció de Jordi Teixidor. 1993
* El triomf de l'amor. Traducció de Cinta Massip
* La mare confident. Traducció de Ventura Gassol. 1937
* La disputa. Traducció de Joan Casas. 1989
* Les falses confidències. Traducció de Sergi Belbel. 2005

## Referències

* ↑ «Pierre de Marivaux». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Marie-Anne de Vichy-Chamrond
# A la porta del jardí. L'esposa de l'artista

A la porta del jardí. L'esposa de l'artista és una pintura a l'oli realitzada per Laurits Andersen Ring el 1897. Es tracta d'un retrat de la seva esposa Sigrid Kähler (1874-1923), amb qui s'havia casat el 1896. La pintura és de 191 × 144 cm i és propietat de la Galeria Nacional de Dinamarca a Copenhaguen. Per l'abril de 2016, la pintura A la porta del jardí. L'esposa de l'artista va ser seleccionada com una de les deu obres artístiques més importants de Dinamarca pel projecte Europeana. Ring ha estat descrit com un pioner en la pintura danesa del simbolisme i les seves obres ha estat descrites com una expressió del realisme social. En els últims anys ha estat acceptat en la investigació històrica del seu art, que els dos aspectes del seu treball són igualment importants i es complementen entre si. També s'ha assenyalat que A la porta del jardí representa una visió alternativa de les dones en el romanticisme, idealitzada de la figura femenina.
Ring a la pintura suggereix la fragilitat humana mostrant la cintura embarassada de Sigrid amb el contrast de la vegetació i estructura de les branques de l'arbre gairebé mort que té una mica més al fons. S'ha interpretat com que l'artista volia fer un «record de la fragilitat que també inclou la vida emergent percebuda per l'home i la natura». La imatge de contrasts entre colors freds i càlids contribueixen a la sensació d'espai. En el primer pla a l'esquerra es troben els colors calents amb el taronja i el groc de la cortina i el vestit de la seva esposa, mentre que els colors més freds verds i blaus es mostren en el fons de la imatge.
El pintor tenia 42 anys quan va pintar el retrat, mentre que la seva dona comptava amb 22 anys. Els historiadors d'art en aquest context, van interpretar la pintura com una carta d'amor a la dona embarassada, que la posiciona en el viatge a la recerca de la primavera en flor que simbolitza l'amor.

## Referències

* ↑ «At the French Windows. The Artist's Wife L. A. Ring». Europeana.eu. [Consulta: 11 maig 2016].
* ↑ «Choosing a country's artworks for Europeana 280: Denmark» (en anglès).
* ↑ «Laurits Andersen Ring (1854-1933),The Artist's Wife, 1897». SMK. Arxivat de l'original el 2016-04-08. [Consulta: 11 maig 2016].
* ↑ «Laurits Andersen Ring (1854-1933), I havedenen. Kunstnerens hustru, 1897». SMK. [Consulta: 11 maig 2016].
# Bougouni

Bougouni és una població i comuna (municipi) de Mali, capital del cercle de Bougouni a la regió de Sikasso, situada à 170 km au sud-est de Bamako i 210 km a l'oest de Sikasso. En bambara, Bougouni significe « casa petita ».

## Història

Bougouni era una població bambara que fou ocupada per Samori Turé el novembre de 1893. Una columna francesa va derrotar els sofes. La població va esdevenir el 10 de juliol de 1894 la capital d'un cercle (cercle de Bougouni) que limitava a l'est amb el de Sikasso i a l'oest amb el de Kankan, al nord amb el de Bamako i al sud amb el de Touba. El primer administrador fou el tinent Gouraud.
L'arxiu colonial que es mantenia a Bougouni va resultar destruït en un incendi el març de 1991 durant els esdeveniments que van provocar la caiguda de la dictadura militar de Moussa Traoré.

## Referències

* Bréhima Diarra, La fiscalité sous le régime colonial. L'exemple du cercle de Bougouni : 1893-1914, Dakar, Université Cheikh Anta Diop, 1998, 51 pàg. més 6 pàg d'annexes (Mémoire de DEA).
# Gai Flamini (pretor)

Gai Flamini (llatí: Caius Flaminius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Flamínia, una família romana d'origen plebeu.
Va ser elegit edil curul en data incerta. L'any 66 aC va ser pretor, el mateix any en què Ciceró també va exercir aquest càrrec. Alguns anys abans, quan Flamini havia estat edil curul, Ciceró va defensar Dècim Matrini (Decimus Matrinius), un escriba dels edils, davant del tribunal presidit per ell.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 168.
# Coordenades de Jacobi

En teoria de sistemes de moltes partícules, les coordenades de Jacobi s'utilitzen per simplificar la formulació matemàtica. Són comunament utilitzades en l'estudi de molècules poliatòmiques i reaccions químiques, i en mecànica celeste.
Les coordenades de Jacobi es defineixen seguint el següent algorisme:
   Siguin m$_j$ i m$_k$ les masses de dos cossos que són substituïdes per un cos nou de massa virtual M = m$_j$ + m$_k$. Les coordenades de posició x$_j$ i x$_k$ són substituïdes per les seves posicions relatives r$_{jk}$ = x$_j$-x$_k$ i pel vector posició del seu centre de masses R$_{jk}$ = (m$_j$ x$_j$ + m$_k$ x$_k$)/(m$_j$ + m$_k$).

## Referències

* ↑ Zhang. World Scientific. Theory and application of quantum molecular dynamics (en anglès), 1999, p. 104. ISBN 981-02-3388-4.
* ↑ Belbruno, Edward. Princeton University Press. Capture Dynamics and Chaotic Motions in Celestial Mechanics (en anglès), 2004. ISBN 0-691-09480-2.
* ↑ Cabral, Hildeberto; Diacu, Florin. «Appendix A: Canonical transformations to Jacobi coordinates». A: Princeton University Press. Classical and celestial mechanics (en anglès), 2002, p. 230. ISBN 0-691-05022-8.
# Reithrodontomys rodriguezi

Reithrodontomys rodriguezi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de Costa Rica, on viu a altituds d'entre 1.500 i 3.400 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos humits madurs d'altiplà i les pastures situades a les vores dels boscos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del botànic costa-riqueny Juvenal Valerio Rodríguez.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Reithrodontomys rodriguezi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 4 setembre 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 345. ISBN 978-0801893049.
# Leonida Bissolati

Leonida Bissolati, nascut com a Leonida Bissolati Bergamaschi (Cremona, 20 de febrer de 1857 - Roma, 6 de març de 1920) va ser un polític italià. Va ser un membre del Partit Socialista Italià. Va ser partidari que Itàlia participés en la Primera Guerra Mundial. Es declarà contrari a l'annexió a Itàlia del Tirol del Sud i de la Dalmàcia. Va dirigir L'Avanti.

## Referències

* ↑ «.xml Leonida Bissolati». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sang a les mans

Sang a les mans (Kiss the Blood Off My Hands) és una pel·lícula estatunidenca, dirigida per Norman Foster, estrenada el 1948 i doblada al català

## Argument

El fugitiu Bill Saunders i la solitària infermera Jane Wharton creuen els seus camins quan el primer s'amaga al seu apartament.

## Repartiment

* Joan Fontaine: Jane Wharton
* Burt Lancaster: William Earle 'Bill' Saunders
* Robert Newton: Harry Carter
* Lewis L. Russell: Tom Widgery
* Aminta Dyne: Landlady
* Grizelda Harvey: Sra. Paton
* Jay Novello: Capità
* Colin Keith-Johnston: Jutge
* Reginald Sheffield: Superintendent
* Campbell Copelin: Publican
* Leyland Hodgson: Tipster
* Peter Forbes: El jove pare

## Referències

* ↑ Esadir
# Aegus

Aegus (en llatí Aegus) va ser un cap dels gals al·lòbroges que juntament amb el cap Roscillus va servir amb Juli Cèsar amb gran fidelitat durant la guerra a la Gàl·lia.
També el van acompanyar a les seves campanyes contra Gneu Pompeu, però després de ser acusat per Cèsar de no pagar a la cavalleria i quedar-se amb el botí, va desertar al camp de Pompeu a Grècia. Va morir assassinat després d'un enfrontament entre la cavalleria de Cèsar i la de Pompeu.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/42?rgn=full+text;view=image;q1=AegusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 27. ]
# Bougourou

Bougourou fou una regió de Guinea a l'oest del Sékié i al nord-oest del Bouré, avui dia a la frontera nord de Guinea amb Mali. Les muntanyes Bougourou li donen el nom. La població de Bougourou es troba al peu d'aquestes muntanyes al seu vessant nord. A uns 60 km en línia recta es troba la ciutat de Siguiri a la riba del riu Níger.
La regió, molt hostil a Samori Turé, es va sotmetre als francesos el 1885.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) pel Tinent Gatelet
# Reitoru

Reitoru és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Està situat al centre de l'arxipèlag, a 50 km al sud-oest d'Hikueru, i pertany a la comuna d'Hikueru.

## Geografia

La superfície terrestre és d'1,4 km². La llacuna interior, de 0,6 km², és tancada sense cap pas navegable. És deshabitat i sense cap infraestructura.

## Història

L'atol va ser descobert pel francès Louis Antoine de Bougainville, el 1768. L'any següent, l'anglès James Cook el va anomenar Bird Island perquè els ocells eren els únics habitants que va trobar.
Durant el segle xix i començament del XX va ser un important centre pels bussejadors que recol·lectaven perles. L'any 1903 l'atol va quedar submergit durant un cicló provocant la mort d'un centenar de persones.
# Casa Genís (Vic)

Casa Genís és una obra de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici civil. Casa de pisos, de planta rectangular, a tres vessants. Ocupa el xamfrà del Carrer Manlleu amb la Rambla del Carme. Consta de planta baixa i de quatre pisos. La planta baixa és destinada a farmàcia, amb tres portals d'accés els quals són de forma còncava sostinguts per pilastres decorades. A nivell del primer pis s'obren petites finestres. Al segon i al tercer pis hi ha balcons i al quart, marcat per una cornisa, presenta les mateixes finestres que el primer. Tota la façana està arrebossada i estucada amb elements de tipus clàssic. Les obertures són emmarcades amb pedra. Les baranes són de ferro forjat. L'estat de conservació és bo.

## Història

El pla de Santa Clara es coneix per aquest nom, ja que emplaçava l'antic convent de les Monges Dominicanes de Santa Clara, edificat al segle xvii. Convent i església foren destruïts a la guerra civil. Els solars que l'emplaçaven es varen urbanitzar des del carrer Sant Antoni fins al cap del carrer Manlleu i el convent passà a la plaça de Malla on s'edificà l'església inaugurada al 1963.
Martí Genís fou un home important en la vida cultural del Vic del segle xix. El trobem en col·laboracions a La Veu de Montserrat i participà en les esbartades que se celebraven a la font del Desmai. Escriví novel·les costumistes com Sota un tarot.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Genís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Màlaga-Costa del Sol

Málaga - Costa del Sol és una comarca definida per la Diputació de Málaga, que comprèn, únicament, el municipi de Màlaga i el seu terme municipal. Aquesta comarca definida per la diputació no ha de confondre's amb l'àrea metropolitana de Màlaga, definida posteriorment per la Junta d'Andalusia a través del Decret 213/2006 de 5 de desembre, i que comprèn un límit geogràfic més gran

## Segons la Junta d'Andalusia

La Comarca de l'Área Metropolitana de Málaga, segons el reial decret de la junta d'Andalusia de l'ordre del BOJA del 14 de març de 2003, comprèn els municipis:
* Almogía
* Casabermeja
* Málaga

## Vegeu també

* Comarques d'Andalusia

## Referències

* ↑ Decret 213/2006 pel que s'acorda la formulació del Pla d' Ordenació del Territori de l'aglomeració urbana de Màlaga.
# Santuari de la Mare de Déu de Fucimanya

El Santuari de la Mare de Déu de Fucimanya (Fussimanya en versió antiga), és una església d'estil romànic del segle xii situada al municipi de Sallent (Bages). És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català.
La tradició i la pietat popular han convertit algunes de les antigues ermites en santuaris de devoció comarcana i han fet que els seus orígens s'aureolessin amb llegendes de trobaments fantàstics o simplement piadosos. Això és el que va passar amb Santa Maria de Fucimanya, situada en un replec de muntanya, sobre una gran fondalada o faucis magna que li ha donat el nom.

## Localització i accés

Es troba aquest santuari a l'extrem de llevant del terme de Sallent, dintre l'antiga parròquia de Sant Martí de Serraïma -refosa més tard amb Sant Pere de Serraïma i ara pràcticament amb Sallent- i no lluny dels municipis i parròquies d'Artés i d'Avinyó, que són, amb Sallent els seus devots més fidels. L'accés més planer i més bo el té per Sallent i Sant Martí, per bé que també hi munta un bon camí des d'Artés i altres corriols de muntanya.

## Descripció

Aquest santuari ha estat estudiat per Mn. Fortià Solà, però avui gràcies a la troballa de nous documents, es pot anar enrere un parell de centúries en la seva història. El lloc de Fucimanya és conegut des del 1193 i la capella de Santa Maria hi consta com existent de molt temps abans del 1212. Es trobava al centre d'una gran propietat autònoma o quadra civil que el 1214 fou comprada pel monestir berguedà de Sant Pere de la Portella, fent notar que pertanyia a la parròquia de Sant Martí de Serraïma. Integraven la quadra civil sis masos i terres d'altres quatre, entre els quals hi havia el mas Roques Albes, reconstruït el segle xvi prop de la capella de Fucimanya. El 1309 es va fallar un plet entre l'abat de la Portella i el rector de Sant Martí, amb el qual es reconeixia a l'abat el domini i patronat de la capella de Santa Maria, que el 1342 rebia una butlla d'indulgències, senyal evident que ja era un centre de pietat notable.
Les mostres de pietat i devoció augmentaren els anys següents i obligaren, el 1679 i en campanyes posteriors, a renovar i ampliar la capella, fins a no deixar-li cap rastre de l'obra primitiva. La llegenda pretén que la Imatge, que és una icona de talla del principi del segle xvi o finals del XV, fou trobada per un bou i una pastoreta en una balma prop del torrent Salat, que discorre pel fons de la fossa magna.
L'amor i devoció dels veïns ha tingut sempre ben ornat i agençat aquest petit santuari que comptà com a insigne devot el sallentí Sant Antoni Maria Claret i Clarà, i que és objecte de la predilecció dels fidels d'un bon sector del Pla de Bages.

## Referències

* ↑ Sallent a l'abast. Sallent: Foment Arqueològic Excursionista Sallentí, 1982. ISBN 8460027805.
* ↑ Capdevila i Fornell, Lluís; Sánchez i Agustí, Ferran. Flora i Història de Sallent, 1992. ISBN 8460603741.
# Aelfgifu Aelfhelmsdotter

Aelfgifu Aelfhelmsdotter va néixer possiblement l'any 970, com a filla del cavaller Aelfhelm, qui va ser assassinat per ordre del rei Etelred l'Indecís.
En algun moment, durant la conquesta danesa d'Anglaterra, Aelfgifu es va casar amb Canut II de Dinamarca, naixent de la seva unió dos fills: Harold Harefoot i Sveinn Knútsson.
Més tard, Canut es va casar amb la filla d'Etelred II, Emma de Normandia, la qual fou considerada l'única i legítima esposa d'acord amb les lleis de l'Església Catòlica. Després d'això, les seves relacions amb Canut són incertes. De totes maneres, ella va romandre lleial a la seva causa i va acompanyar al seu fill Svend a Noruega, qui va viatjar com a lloctinent del seu pare després de conquerir aquest país. Però el govern d'ambdós es va guanyar l'odi dels noruecs pels excessius impostos. A l'any següent (1036), van ser expulsats de Noruega, i Svend va morir en el camí cap a Anglaterra on pensava cercar refugi; entre tant Aelfgifu torna cap a Dinamarca.
Temps més tard, Aelfgifu torna a Anglaterra per donar suport al seu fill Harold per prendre la corona d'aquest país, fent front al seu pare Hardecanut i a Emma.
Va morir cap a l'any 1044.

## Referències

* ↑ Burke. Guide to the Royal Family (en anglès). London: Burke's Peerage, 1973, p. 192.
* ↑ Von Lohmeier, G; Johann, L. Der Europäischen Käyser -und königlichen und genealogische Erläuterung (en alemany). Luneburg: Sternischen Bruchdrukerei, 1731.
# Ferrières

«Ferrières» té aquests significats:
* Ferrières (Alts Pirineus), municipi del departament francès dels Alts Pirineus (regió de Migdia-Pirineus)
* Ferrières (Charente Marítim), municipi francès al departament del Charente Marítim
* Ferrières (Manche), municipi francès al departament de Manche
* Ferrières (Meurthe i Mosel·la), municipi francès al departament de Meurthe i Mosel·la
* Ferrières (Lieja), municipi de Bèlgica a la província de Lieja (regió valona)
* Ferrières (Oise), municipi francès al departament de l'Oise
* Ferrières (Somme), municipi francès al departament del Somme
* Ferrières (Tarn), municipi francès al departament del Tarn (regió de Migdia-Pirineus)
* Ferrières-en-Bray, municipi francès de la Seine-Maritime
* Ferrières-en-Brie, municipi francès de Seine-et-Marne
* Ferrières-en-Gâtinais, municipi francès du Loiret
* Ferrières-Haut-Clocher, municipi francès de l'Eure
* Ferrières-la-Verrerie, municipi francès de l'Orne
* Ferrières-le-Lac, municipi francès del Doubs
* Ferrières-les-Bois, municipi francès del Doubs
* Ferrières-lès-Ray, municipi francès de l'Haute-Saône
* Ferrières-lès-Scey, municipi francès de l'Haute-Saône
* Ferrières-les-Verreries, municipi francès de l'Hérault
* Ferrières-Poussarou, municipi francès de l'Hérault
* Ferrières-Saint-Hilaire, municipi francès de l'Eure
* Ferrières-Saint-Mary, municipi francès du Cantal
* Ferrières-sur-Ariège, municipi francès de l'Ariège
* Ferrières-sur-Sichon, municipi francès de l'Allier
* Castell de Ferrières, edifici a la ciutat de Ferrières-en-Brie (regió de Sena i Marne, França)
* Corcelles-Ferrières, municipi francès al departament del Doubs
* Neuville-Ferrières, municipi francès al departament del Sena Marítim
# North West England

North West England és una de les nou àrees administratives d'Anglaterra. Té una població de 7.052.000 habitants i està formada per cinc comtats: Cumbria, Lancashire, Gran Manchester, Merseyside i Cheshire.
North West England limita a l'oest amb el mar d'Irlanda i a l'est amb els Penins. La regió comença al nord amb la frontera amb Escòcia i acaba al sud amb les muntanyes de Gal·les. El pic més alt de North West England (i de tota Anglaterra) és l'Scafell amb una altitud de 978 metres.
Les ciutats més poblades de la regió són Liverpool i Manchester, que es troben al sud. El nord del territori és bàsicament rural.

## Referències

* ↑ «2011 Census - Population and Household Estimates for England and Wales, March 2011» (PDF). Office for National Statistics, 2012. [Consulta: 16 juliol 2012].