OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Valentine Prax

Valentine Prax, nascuda el 23 de juliol de 1897 a Bône (actual Annaba), als departaments francesos d'Algèria, i morta el 15 d'abril de 1981 a París, França, és una artista pintora expressionista francesa.

## Biografia

Valentine Henriette Jeanne Prax era filla de pare francès d'origen català, vice-cònsol d'Espanya i de Portugal a Bône, i de mare marsellesa d'origen sicilià. Va créixer a l'Algèria francesa, on va fer els estudis artístics a l'Escola de les Belles Arts d'Alger. Marxà a continuació a París l'any 1919, on s'instal·là. Hi trobà Ossip Zadkine, un escultor d'origen rus, que era el seu veí. Li feu conèixer el petit món de Montparnasse, i es casaren el 7 de juliol de 1920. El mateix any, l'abril de 1920, Valentine Prax havia fet la seva primera exposició personal, a la Galerie Mouninou de la rue Marbeuf, i començà a fer-se reconèixer a l'escena parisenca.
El desembre de 1921 exposà a la Galerie La Licorne, que dirigia el col·leccionista Maurice Girardin. Léopold Zborowski, marxant de Modigliani, li va comprar obra seva i la va situar en el món de la distribució i el mercat de l'art. El gener de 1924 la Galerie Berthe Weill va dedicar-li una exposició i Prax conegué l'èxit comercial amb les seves pintures sobre vidre. En els anys següents va exposar a Londres, Chicago, Filadèlfia i al Palais des Beaux-Arts de Brussel·les el desembre de 1934. Va participar en les edicions del Saló de Tardor de París de 1933 i 1936 i al Saló de les Tulleries el 1935. Al maig de 1937 se li va encarregar pintar un dels grans finestrals del Museu d'Art Modern de París.
Va passar la Segona Guerra Mundial sola, pintant, a Arques, mentre Zadkine havia marxat als EUA, d'on retornà el 1945. L'any 1963 Prax va fer una gran exposició, amb cinquanta pintures, a la Galerie Katia Granoff.
A la mort de Zadkine, l'any 1967, i seguint la seva voluntat expressa, treballà en la creació d'un museu parisenc, a la casa on l'artista havia viscut i treballat de 1928 a 1967, al carrer d'Assas, de París. El museu és constituït per un fons d'aproximadament 300 obres de Zadkine, que desitjava llegar a la ciutat de París. En el seu testament Valentine Prax llegava el conjunt dels seus béns a l'Ajuntament de París, per contribuir a crear aquest museu, que s'inaugurava un any després de la seva mort.

## Referències

* ↑ Archives de Paris, Plantilla:14e arrrondissement, année 1981, acte de décès Plantilla:Numéro, cote 14D 636, vue 18/31
* ↑ «PFF-Musee-Zadkine». [Consulta: 6 juny 2022].
* 1 2 3 4 «Biography of Valentine Prax» (en anglès). Museu Zadkine, 26-06-2014. [Consulta: 5 juny 2022].
* ↑ Ossip Zadkine, à propos de sa femme Valentine Prax (1899 - 1981) sur le site du Centre de recherche Zadkine.
* ↑ «From a house-studio to a studio-museum» (en anglès). Museu Zadkine, 12-03-2012. [Consulta: 5 juny 2022].
# Urtx (Cerdanya)

* Per a altres significats, vegeu «Urtx».
Urtx (a l'edat mitjana escrit sovint Urg, amb una g final que representa el so "tx" o "tj") és una entitat de població del municipi cerdà de Fontanals de Cerdanya, i n'és el principal. El 2005 tenia 82 habitants. Va ser el centre del vescomtat d'Urtx. La seva església romànica és Sant Martí d'Urtx, igual que la seva festa major (estiu i tardor). A la seva famosa font i circula una de les aigües més saludables i més famoses a nivell comarcal.
El lloc d'Urtx s'esmenta ja en el segle XI quan esdevé un feu dels comtes de Cerdanya. L'any 1081 Bernat, fill de Bernat II de Cerdanya i de Conflent, i germà del vescomte Ramon II de Cerdanya, adopta el títol de Vescomte d'Urtx. El Llinatge dels Urtx posseí la senyoria d'Urtx amb el terme de Queixans i la senyoria de la vall de Toses.
Un personatge notable d'aquesta nissaga fou Pere d'Urtx, Bisbe d'Urgell (1269-93), el qual signà els pariatges d'Andorra. El seu germà, Ramon II d'Urtx, rebé del rei Jaume de Mallorca totes les jurisdiccions d'Urtx, llevat la pena de mort. En Ramon II d'Urtx fou el pare d'Hug de Mataplana, el qual, casat amb Sibil·la de Pallars, fou tronc de la tercera dinastia dels comtes de Pallars.
Vers el 1316 la senyoria d'Urtx pervingué al rei. Després fou posseïda per diversos senyors, com ara el vescomte de Castellbò el 1359. El 1560 pertanyia al Col·legi de Preveres de Santa Maria de Puigcerdà. Al s.XVII-XVIII tenim enregistrada la baronia d'Estoll, Mosoll i Escadarcs.
Amb el Tractat dels Pirineus, l'any 1659, els pobles d'Urtx i Queixans queden a la banda catalana de la nova frontera.
L'evolució del poblament segueix diferents alts i baixos. El 1365, entre Urtx i Queixans sumen 41 focs, però van perdent habitants fins a la fi del segle XVI.
L'any 2019 tenia 70 habitants.

## Referències

* ↑ «Urtx». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Débax, Hélène. Vicomtes et vicomtés: Dans l’Occident médiéval (en francès). Presses universitaires du Midi, 2020-02-27, p. 152. ISBN 978-2-8107-0858-1.
* ↑ «Pere d’Urtx». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ El Castell de Mataplana: l'evolució d'una fortificació senyorial (s. XI-XV) (Gombrèn, Ripollès) : treballs arqueològics entre 1986-1993. Edicions Universitat Barcelona, 1994, p. 15. ISBN 978-84-475-0920-1.
* ↑ El Castell de Mataplana: l'evolució d'una fortificació senyorial (s. XI-XV) (Gombrèn, Ripollès) : treballs arqueològics entre 1986-1993. Edicions Universitat Barcelona, 1994, p. 16. ISBN 978-84-475-0920-1.
* ↑ «Urtx - Alp». transpirenaico.iguadix.es. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «Municipi Fontanals de Cerdanya». Idescat, 01-01-2019. [Consulta: 25 abril 2020].

## Vegeu també

* Topònims d'origen basc a Catalunya
# Vescomtat d'Èvol

El vescomtat d'Èvol fou una jurisdicció feudal del Regne de Mallorca a la Cerdanya avui sota administració francesa i al Conflent. La capital era Èvol, i més tard algunes temporades fou també La Bastida d'Oleta.
Els senyors d'Èvol i altres llocs eren feudataris del comte de Foix pels castells del Donasà. El 1163 apareix com a senyor Bernat de Llo, casat amb una filla d'Arnau de So, senyora de So. El 1311 van permutar el territori dels castells del Donasà per la baronia de Miglós. La resta dels seus dominis eren gairebé tots a Cerdanya-Conflent: Èvol, Horts de Conflent, Sautó, Estavar i Bajande (a més hi havia Font-rabiosa i Creu, al Capcir).
El rei Jaume III de Mallorca va convertir en vescomtat el 14 de setembre del 1335 quan governava Bernat, senyor d'Èvol, So i Cortsaví. A les possessions inicials es van afegir Oleta (avui dia Évol és un poble de la comuna d'Oleta), la Bastida d'Oleta, Jújols i Fetges, tot al Conflent. El 1428 va passar a la família de Castres-Pinós, reclamats vescomtes d'Illa i Canet. Més tard, a mitjan segle xvii, passà als Ferrandis d'Híxar, ducs d'Híxar, i als Silva, comtes de Salinas. El rei Lluís XIV de França va confiscar el vescomtat, però més tard, el 1730, el consell d'estat francès va ordenar retornar-lo al duc d'Híxar. Ell i els seus hereus el van conservar fins a la Revolució Francesa.

## Vescomtes d'Èvol

* Bernat, primer vescomte (1335)
* Joan (fill) fins al 1344 (mort el 1347)
* A la corona 1344-1346
* Berenguer d'Entença 1346-1352
* Berenguer (fill de Joan) 1352-1353
* Bernat (fill de Joan) senyor de So i Vilaragut, 1353-1385
* Guillem 1385-1428
* Blanca de So, vescomtessa, senyora de So i Vilaragut, casada amb Pere Galceran de Castre-Pinós i de Tramaced, vescomte d'Illa i Canet
* Vescomtes d'Èvol, Illa i Canet.
# Vescomtat de Beaune

El vescomtat de Beaune fou una jurisdicció feudal de Borgonya, centrada a Beaune, concedida pel duc Enric I de Borgonya (965-1002) pel seu fill il·legítim Eudes. Apareix en una donació el 25 d'agost del 1005. Va morir el 27 de maig del 1006 (o un any posterior); estava casat amb Ingola amb la que va tenir tres fills: Joan, tronc dels senyors de Vergy (senyoria que ja dominava abans del 1053), Ascelí, abat de Moustier-Saint-Jean esmentat el 1019 i 1030, i una filla.
Posteriorment apareix com a vescomte un tal Renald, del qual s'ignora el parentiu que podia tenir amb Eudes, esmentat en la fundació de l'abadia del Cister a l'inici del segle xi. Casat amb Hodierna va tenir set fills cap dels quals se sap que portés el títol de vescomte. El vescomtat ja no torna a aparèixer.

## Llista

* Eudes ?-1006
* Joan? 1006 ?
* Desconeguts ?
* Renald ?-1110

## Referències

Genealogia
# Vanacampus poecilolaemus

Vanacampus poecilolaemus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 26,1 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix demersal i de clima subtropical que viu entre 1-11 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1951. New fish names and records. Proc. R. Zool. Soc. N. S. W. v. for 1949-1950. 61-68.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Peters, W. (C. H.), 1868. Über eine neue Nagergattung, Chiropodomys penicillatus, so wie über einige neue oder weniger bekannte Amphibien und Fische. Monatsb. Akad. Wiss. Berlin 1868: 448-460, Pl. 2.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kendrick, A.J. i G.A. Hyndes, 2003. Patterns in the abundance and size distribution of syngnathid fishes among habitats in a seagrass-dominated marine environment. Estuar. Coast. Shelf Sci. 57:631-640.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Valrico

Valrico és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 6.582 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Valrico tenia 6.582 habitants, 2.632 habitatges, i 1.826 famílies. La densitat de població era de 454,6 habitants/km².
Dels 2.632 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.155 $ i la renda mediana per família de 50.475 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.917 $ mentre que les dones 24.746 $. La renda per capita de la població era de 20.432 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 7,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Valrico». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Valrico». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vicente Ferrer

Vicente Ferrer és el nom dels següents personatges:
* Vicenç Ferrer i Moncho (Barcelona, 1920 - Anantapur, 2009), missioner primer jesuïta i després laic a la regió d'Anantapur (Índia)
* Vicente Ferrer Soriano (València, 1819 - 1895), arquitecte i polític valencià
* Vicente Ferrer Roselló (València, 1959), advocat i polític valencià
# Vicente Ferrer Soriano

Vicente Ferrer Soriano (València, 1819 - 1895) fou un arquitecte i polític valencià. Estudià a l'Acadèmia de San Fernando i treballà com a arquitecte de l'ajuntament de València i de l'arquebisbat de València. Alhora, fou militant del Partit Progressista, amb el que va donar suport a la revolució de 1868. Després es va alinear amb el Partit Constitucional de Práxedes Mateo Sagasta, amb el que fou elegit diputat per Albocàsser a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872.
Un cop produïda la restauració borbònica fou nomenat tinent d'alcalde de l'ajuntament de València i diputat provincial dins les files del Partit Liberal Fusionista.

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.212. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Vicent Llorens

Vicent Llorens pot referir-se a:
* Vicent Llorens Poy, un pintor i escultor valencià.
* Vicent Llorens Castillo, un filòleg i historiador de la literatura valencià.
# Vernacle

Vernacular o vernacle és allò propi del lloc o país de naixença d'una persona o grup de persones, especialment quan es refereix a la llengua dita materna. En català també es pot fer servir la paraula vulgar, que s'empra sovint en contextos científics per contraposició amb els termes o mots de la nomenclatura científica que són en general en llatí.
Així, per a la majoria dels usuaris d'aquesta enciclopèdia, l'idioma vernacle és el català, valencià, mallorquí o balear. La paraula prové del llatí vernaculus, que significa «nascut en la casa d'un», provinent de «vern», un esclau nascut en la casa del mestre. El terme és usat en el context del llenguatge quan l'idioma usat en una àrea del coneixement és distint de la llengua materna dels parlants. A Europa meridional i occidental, la llengua "no-vernacla" per excel·lència fou durant diversos segles el llatí, que era la llengua pròpia dels romans. Després de la caiguda de l'Imperi Romà d'Occident, mentre llengües pròpies es desenvolupaven en diverses parts del que havia estat l'imperi, els escolàstics i l'Església van continuar usant el llatí per als estudis; de fet, l'única versió autoritzada de la Bíblia, la Vulgata, era en llatí (en una forma de llatí no clàssica, de transició cap al llatí vulgar). La traducció de la Bíblia a les llengües vernacles fou una part important de la Reforma protestant. A Europa i el món occidental, el llatí era emprat així mateix com a la llengua franca de la ciència fins a la fi del segle xviii, quan va ser substituït pel francès, i després en algunes àrees per l'alemany o l'anglès, que és ara la llengua que predomina en la comunicació científica, probablement a escala mundial. L'ús del llatí subsisteix en alguns camps científics, especialment en la taxonomia vegetal, on no sols els noms sinó també les descripcions oficials de les espècies o altres tàxons es continuen de publicar obligatòriament en llatí. No passa el mateix en zoologia, en la qual les descripcions noves es publiquen ja en llengua vernacla, encara que els noms continuïn de formar-se segons les regles del llatí.
Per a referir-se a un nom en llengua popular o local, alguns prefereixen l'adjectiu «vernacle» a «vulgar», per les connotacions pejoratives, en la llengua corrent si més no, que pot tenir aquest darrer (vulgar és el relatiu al vulgo).

## Referències

* ↑ «vernacle». GEC. [Consulta: 29 novembre 2020].
* ↑ «vulgar». GEC. [Consulta: 29 novembre 2020].
Viccionari
# Velda City

Velda City és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.616 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Velda City tenia 1.616 habitants, 610 habitatges, i 428 famílies. La densitat de població era de 3.899,6 habitants per km².
Dels 610 habitatges en un 28,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29,5% hi vivien parelles casades, en un 35,9% dones solteres, i en un 29,7% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 68,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 31.652 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.768 $ mentre que les dones 26.083 $. La renda per capita de la població era de 15.009 $. Entorn del 15,9% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Velda City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Velda City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Vida (revista)

Vida fou una revista editada a La Corunya entre 1920 i 1921.
Subtitulada Revista mensual ilustrada, aparegué en juliol de 1920. De periodicitat irregular, era dirigida per Jacobo Casal que també n'era el gerent. Tenia un disseny avantguardista i de gran qualitat, incloïa articles de literatura, art, història, música, viatges i esports. Entre els seus col·laboradors hi figuraren Ramón Fernández Mato, Valentín Paz Andrade, Ángel Ferrant, Ángel del Castillo, José Calviño Domínguez, Alfonso Mosquera, Julio Wonenburger, Arturo Taracido i Roberto Novoa Santos i fou il·lustrada per Barradas, Francisco Miguel, Luís Huici, Núñez Carnicer i Vázquez Díaz. Va mantenir una secció fixa "Libros nuevos" en la que aparegueren referències a escriptors gallecs. Publicà la tragèdia Os homildes de Leandro Carré Alvarellos. Se'n van publicar cinc números, cessant la seva publicació en setembre de 1921. Alguns autors la consideren un precedent d' Alfar.

## Enllaços externs

* María Victoria Carballo-Calero Ramos, La revista VIDA, una aventura antes de ALFAR, 1997. Discurs d'ingrés com a acadèmica de número de la Real de Belas Artes de Nosa Señora do Rosario.
* Vida Arxivat 2014-02-09 a Wayback Machine. a l'Hemeroteca virtual de la RAG.
Viccionari
# Villarmentero de Esgueva

Villarmentero de Esgueva és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 138 | 136 | 118 | 123 |
# Villaromagnano

Villaromagnano, (la Vilëtta en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Carbonara Scrivia, Cerreto Grue, Costa Vescovato, Paderna, Sarezzano, Spineto Scrivia i Tortona.
La frazione de Fonti pertany al municipi de Villaromagnano.

## Galeria fotogràfica

* Església de St. Miquel
* Ajuntament
# Vladimír Popovič

Vladimír Popovič (Vysoká nad Uhom, 27 de novembre de 1939) és un pintor, artista visual i professor eslovac.

## Biografia

Vladimír Popovič va néixer el 27 de novembre de 1939 al poble de Vysoká nad Uhom, situat a l'Eslovàquia oriental. Va créixer a els contraforts de la serralada de l'Alt Tatra.
Després de completar l'Acadèmia de Disseny i Belles Arts a Bratislava (1959–1965) va presentar les seves primeres obres amb el títol "crumpled paper", conjunts d'objectes ressemblats i art d'acció que implica el paper.
Regularment participa en simposis internacionals dins de les tècniques de pintura, esmalt i paper. Les seves obres són presentades en nombroses exposicions nacionals i internacionals, així com són part col·leccions públiques i privades.

## Referències

* 1 2 Zora Rusinová: Vladimír Popovič Bratislava: Published by: Vydavateľstvo Slovart, 2002. 207 p. ISBN 80-7145-685-3
* ↑ «About Vladimír». [Consulta: 7 desembre 2016].
# Vesta

«Vesta» té aquests significats:
* Vesta (gènere): Gènere de plantes angiospermes de la família de les aràcies.
* (4) Vesta, asteroide
* Vesta (Minnesota), població de l'estat de Minnesota
* Vesta (mitologia), deessa romana de la llar
# Vessiólaia Jizn

Vessiólaia Jizn - Весёлая Жизнь (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la vora del riu Bitxevaia, afluent del Sossika, tributari del Ieia. És a 9 km al nord de Pàvlovskaia i a 145 km al nord-est de Krasnodar. Pertany a l'stanitsa de Pàvlovskaia.
# Verongimorfs

Els verongimorfs (Verongimorpha) són una subclasse d'esponges de la classe Demospongiae. Va ser descrita per primera vegada per Erpenbeck et al. el 2012.

## Taxonomia

L'ordre inclou 144 espècies repartides en tres famílies:
* Ordre Chondrillida Redmond et al., 2013
* Ordre Chondrosiida Boury-Esnault et Lopès, 1985
* Ordre Verongiida Bergquist, 1978

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Verongimorpha» (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ Erpenbeck, Dirk; Sutcliffe, Patricia; Cook, Steve de C; Dietzel, Andreas; et al. «Horny sponges and their affairs: On the phylogenetic relationships of keratose sponges» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 63(3), 2012, pàg. 809–816. DOI: 10.1016/j.ympev.2012.02.024. PMID: 22406528.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 30 novembre 2020].
# Veronica (cràter)

Veronica és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 17,9 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim llatí, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Veronica». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Voitsberg

Voitsberg és una petita ciutat del districte de Voitsberg a Estíria, Àustria. El 2021 tenia 9.391 habitants. Cresqué al voltant de l'església de Santa Margarida a la riba del riu Tregistbach i és citada per primer cop el 1245. S'hi poden veure els vestigis del palau de Greisenegg i del castell d'Obervoitsberg. Un altre lloc d'interès és la Rathaus, dissenyada pel cèlebre arquitecte Arik Brauer. Està connectada a Köflach pel ferrocarril.

## Referències

* ↑ «Bevölkerung am 1.1.2021 nach Gemeinden (Gebietsstand 1.1.2021)» (en alemany). Statistik Austria. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Geschichte» (en alemany). Stadtgemeinde Voitsberg. Arxivat de l'original el 2 de gener 2022. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Arik-Brauer-Rathaus» (en alemany). Tourismusverband Lipizzanerheimat Kör. Arxivat de l'original el 9 de maig 2021. [Consulta: 2 gener 2022].