OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Don Cicuta

Don Cicuta va ser un personatge de ficció interpretat pel actor Valentín Tornos en el programa Un, dos, tres... responda otra vez de Televisió espanyola entre els anys 1972 i 1973.

## Raó del personatge

La idea del personatge es deu al director del programa Chicho Ibáñez Serrador i es tracta d'una absoluta novetat en la història dels concursos televisius: algú del programa que està en contra dels concursants.
Es tractava de fer una crítica subtil i summament irònica d'alguns personatges públics de l'època del tardofranquisme, que representaven un sector de la societat arcaic, purità, pedant, autoritari, adust i conservador fins a l'esperpent.

## Descripció

Don Cicuta procedeix d'un poble imaginari de l'Espanya rural, anomenat Tacañón del Todo, els habitants del qual romanen ancorats als costums, principis i estètica del segle xix. Don Cicuta és el seu principal representant i actua com a valedor dels valors de l'Espanya més fosca davant del "llibertinatge" imperant en la televisió del moment. La seva missió era vetllar perquè no se sobrepassessin en el programa els límits de la decència, l'austeritat i el bon gust.
Per això, Don Cicuta vesteix com un sinistre enterrador del segle xix, amb levita totalment negra, barret alt, barba llarga i gran rellotge per a controlar el temps concedit als concursants. En el programa és flanquejat pels seus adlàters, Remigio i Arnaldo Cicutilla, interpretats per Ignacio Pérez i Javier Pajares. Segons el mateix Ibáñez Serrador va ser la força interpretativa de l'actor la que li va portar a concentrar els diàlegs en aquest únic personatge.

## Repercussió

El personatge es va convertir en un autèntic fenomen sociològic i va llançar a la fama tardana a Valentín Tornos, l'actor que l'interpretava, i que comptava a la seva esquena amb una llarga carrera interpretativa en teatre, cinema i televisió. Se li va concedir el premi TP d'Or 1972 al Personatge més popular i es va fer tot tipus de marxandatge amb la seva figura: ninots, clauers, samarretes, croms...Fins i tot es va gravar un disc en el qual s'interpretaven les cançons Si yo fuera Kiko i Tango de Don Cicuta.

## Final

Al començament de la segona etapa del programa, i per problemes de salut de Tornos, Don Cicuta no va poder continuar en el concurs, per la qual cosa el personatge va aparèixer testimonialment en el primer programa, per a donar pas als que serien els seus substituts: El Profesor Lápiz, Don Rácano i Don Estrecho, interpretats respectivament per Pedro Sempson, Francisco Cecilio i Juan Tamariz. Va ser l'última aparició pública de Don Cicuta, ocorreguda el 19 de març de 1976.

## Referències

* ↑ 1976 «En la parte negativa...», Don Cicuta, El Diario Vasco, 21 de setembre de 2011
* ↑ Hace 40 años nació "Un, dos, tres..." Diari ABC. 23 de abril de 2012. Visto el 24 de abril de 2012.
* ↑ Don Cicuta a undostresweb
# José Augusto Sánchez Pérez

José Augusto Sánchez Pérez (Madrid, 30 de novembre de 1882 - 13 de novembre de 1958) va ser un matemàtic espanyol i membre de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Carrera

Va ser doctor en Ciència Exactes des de 1902 i Catedràtic de Matemàtiques a l'Institut Beatriz de Galindo de Madrid des de 1908, per oposició d'Ensenyament Mitjà. Va col·laborar en la Junta per a l'Ampliació d'Estudis amb Miguel Asín Palacios i Julià Ribera Tarragó. Professor eventual de l'Escola Superior Aerotècnica i Corresponsal de la Reial Acadèmia de la Història i de la Internacional de la Història de les Ciències. A més va ser secretari de la Reial Societat Matemàtica Espanyola el 1934. Els seus treballs i publicacions van combinar les matemàtiques amb la història. El 1934 va ingressar a la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.
En la base de dades de la Biblioteca Nacional d'Espanya estan registrades almenys 39 obres al seu nom.

## Obres

* Partición de herencias entre los musulmanes del rito maloquí (1914)
* Biografía de los matemáticos árabes que florecieron en España (1921)
* Las Matemáticas en la Biblioteca de El Escorial (Madrid, 1928)
* El Algebra de Abenbeber (1916)
* Las matemáticas en la Biblioteca de El Escorial
* Cien cuentos populares (1942)
* El culto mariano en España' (1943)
* Supersticiones españolas (1948)
* Cuentos árabes populares (1952)

## Referències

* ↑ «José Augusto Sánchez Pérez». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
* ↑ José Augusto Sánchez Pérez a mcnbiografias.com
* ↑ Biografia al web de la RAC
# Lucrezia Buti

Lucrezia Buti (Florencia, 1433 - Segle XVI) fou una monja italiana; fou amant del pintor Filippo Lippi. Sembla que fou model d'algunes Madonnas de l'artista.
Filla de Francesco Buti i Catalina Ciacchi, es feu monja del monestir dominic de Santa Margarida de Prato, on, segons Vasari, sent novícia, conegué el pintor fra Filippo Lippi, que el 1456 n'havia rebut l'encàrrec de pintar un quadre per a l'altar major. Lippi sol·licità que Lucrezia posara com a model per a la Mare de Déu. Durant les sessions, Filippo se n'enamorà i va causar gran escàndol quan la segrestà durant la processó de la Faixa de Sant Tomeu. Malgrat els intents de fer-la tornar al convent, Butti romangué a casa de Lippi i de la seua relació nasqué Filippino Lippi al 1457, i al 1465 la seua filla Alessandra Lippi. Només pels esforços de Cosme el Vell, la parella obtingué una dispensa dels seus vots pel papa Pius II per casar-se; però, segons Vasari, Lippi rebutjà unir-se en matrimoni.
Els dos visqueren en una casa a la plaça de la Seu, prop d'on ell es dedicava a la creació dels frescs a la capella. El rostre de Lucrezia és idealitzat en altres obres mestres, com diverses Madonnes dels Uffizi o la Salomé del cicle de la Vida de sant Joan Baptista.

## Referències

* ↑ Giorgio Vasari. Vides dels més excel·lents arquitectes, pintors i escultors, de Cimabue als nostres dies (en italià), 1550.
# Gastromyzon aeroides

Gastromyzon aeroides és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sabah i Brunei.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Tan, H. H. 2006. The Borneo Suckers. Revision of the torrent loaches of Borneo (Balitoridae: Gastromyzon, Neogastromyzon). Natural History Publications (Borneo). Borneo Suckers: i-vi + 1-245.
* Tan, H. H. & Z. H. Sulaiman. 2006. Three new species of Gastromyzon (Teleostei: Balitoridae) from the Temburong River basin, Brunei Darussalam, Borneo. Zootaxa Núm. 1117: 1-19.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eagles Mere

Eagles Mere és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 153 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eagles Mere tenia 153 habitants, 84 habitatges, i 51 famílies. La densitat de població era de 28,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 84 habitatges en un 6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 38,1% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 5,2% tenia menys de 18 anys, un 2,6% entre 18 i 24, un 17% entre 25 i 44, un 34% de 45 a 60 i un 41,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 62 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.833 $ i la renda mediana per família de 63.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 17.813 $. La renda per capita de la població era de 29.052 $. Cap de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eagles Mere». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eagles Mere». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Yalta (cràter)

Yalta és un cràter sobre la superfície de (951) Gaspra, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques 57.6 ° de latitud nord i 261.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 1.4 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1994 i fa referència a Ialta, una ciutat a Crimea amb balneari.

## Referències

* ↑ "Yalta (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Courbon, P.; Chabert, C.; Bosted, P.; Lindsley, K. Cave Books, Saint Louis. Atlas of the Great Caves of the World, 1989.
# Återträffen

Återträffen (The Reunion en anglès) és una pel·lícula dramàtica sueca de l'any 2013 dirigida per Anna Odell. Entre els actors hi trobem Anders Berg (actor), Christopher Wollter, Fredrik Meyer, Mikaela Ramel, Minna Treutiger i Henrik Norlén. La pel·lícula va guanyar el premi al millor film i al millor manuscrit del premi Guldbagge (2014). Va ser també nominada al millor director i al millor director femení.

## Argument

Han passat vint anys des que Anna Odell va acabar l'escola i es farà una festa de la classe. L'Anna Odells és l'única que no ha estat convidada. Havia estat objecte de bulling durant nou anys. Fa un curt on explica que podria haver passat si l'haguessin convidada. Convida els antics companys d'un en un o de dos en dos a veure el film per discutir-lo amb ells.

## Repartiment

* Sandra Andreis – Louise
* Kamila Benhamza – Camilla
* Anders Berg – Anders
* Erik Ehn – Erik
* Niklas Engdahl – Nille
* Per Fenger-Krog – Per
* Robert Fransson – Robban
* Sara Karlsdotter – Linda
* Sanna Krepper – Sanna
* Andreas Kundler – Andreas
* Fredrik Meyer – Fredrik
* Lena Mossegård – Lena
* David Nordström – David
* Henrik Norlén – Henrik
* Anna Odell – Anna
* Sara Persson – Sara
* Mikaela Ramel – Mikaela
* Ulf Stenberg – Ulf
* Rikard Svensson – Rikard
* Cilla Thorell – Cilla
* Minna Treutiger – Minna
* Malin Vulcano – Malle
* Christopher Wollter – Kristoffer

## Referències

* 1 2 3 «Återträffen».
* ↑ «Guldbaggen 2014 - alla vinnarna».
# Philautus stictomerus

Philautus stictomerus és una espècie de granota que es troba a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K., Pethiyagoda, R., Dutta, S. & de Silva, A. 2004. Philautus stictomerus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Publi Corneli Ceteg (proscrit per Sul·la)

Publi Corneli Ceteg (llatí: Publius Cornelius Cethegus) va ser un polític romà. Formava part de la família dels Cetegs, una branca de la gens Cornèlia.
Era membre del partit popular, amic de Gai Mari i proscrit per Sul·la (88 aC). Va fugir amb Mari a Numídia però va tornar a l'any següent cridat per Luci Corneli Cinna.
L'any 83 aC es va lliurar voluntàriament a Sul·la i aquest el va perdonar. Sota Sul·la encara va conservar influència i poder i va donar suport al cònsol Aureli Cota en la proposta de donar el comandament de la flota del Mediterrani a Marc Antoni Crètic. Va enviar a la seva concubina per intentar seduir a Lucul, per obtenir algun benefici i no ho va aconseguir.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 675.
# Lodi (desambiguació)

«Lodi» té aquests significats:
* Geografia:
** Lodi, municipi italià a la regió de la Llombardia i a la província de Lodi.
** Lodi (Nova Jersey)
** Lodi (Nova York)
** Lodi (Califòrnia)
** Lodi (Ohio)
** Lodi (Wisconsin)
** Província de Lodi, part de la regió de Llombardia dins Itàlia.
* Biografies:
** Amatori Lodi, equip d'hoquei sobre patins de la localitat italiana de Lodi.
** Ibrahim Lodi (1526), darrer sultà de la dinastia Lodi de Delhi.
** Khan Djahan Lodi (1587 - 1631), general i governador dels mogols de l'Índia.
* Miscel·lània:
** Batalla de Lodi, batalla ocorreguda el 1796.
** Tractat de Lodi, acord de pau entre el ducat de Milà i la República de Venècia signat el 1454.
** Dinastia Lodi, dinastia afganesa de l'Índia.
# Genioliparis

Genioliparis és un gènere de peixos pertanyent a la família dels lipàrids.

## Taxonomia

* Genioliparis ferox (Stein, 1978)
* Genioliparis kafanovi (Balushkin & Voskoboinikova, 2008)
* Genioliparis lindbergi (Andriàixev & Neyelov, 1976)

## Referències

* ↑ Andriàixev A. P. & Neyelov A. V., 1976. Genioliparis lindbergi, gen. et sp. n. -- a new fish of the family of sea snail fishes (Liparidae) from the bathyal depths of western Antarctica. Pp. 68-77. A: Korovina, V. M. (ed.) (Zoogeography and Systematics of Fishes). Akad. Nauk. USSR, Zool. Inst. Acad. Sci. Leningrad . 5-195.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Occas. Pap. Calif. Acad. Sci. Núm. 127: 1-55.
* ↑ Balushkin, A.V. & Voskoboinikova, O.S., 2008. Revision of the Genus Genioliparis Andriashev et Neelov (Liparidae, Scorpaeniformes) with Description of a New Species Genioliparis kafanovi sp. n. from the Ross Sea (Antarctica). Journal of Ichthyology, 48 (3): 201-208. Voprosy ikhtiologii, 48 (2): 149-157.
* ↑ Andriàixev, A. P. & Neyelov, A. V., 1976. Genioliparis lindbergi, gen. et sp. n. -- a new fish of the family of sea snail fishes (Liparidae) from the bathyal depths of western Antarctica. Pp. 68-77. A: Korovina, V. M. (ed.). (Zoogeography and Systematics of Fishes). Leningrad (Akademija Nauk S.S.S.R., Zoologicheskij Institut).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Andriàixev, A. P., 1992: New and rare deep-sea snailfishes of the genera Paraliparis and Genioliparis from the western South Atlantic (Pisces, Scorpaeniformes: Liparidae). Zoosystematica Rossica v. 1: 148-155.
# Districte de Spandau

El Districte de Spandau és el cinquè dels dotze districtes (Bezirk) de Berlín. És el quart més gran i el més occidental i està situat a la confluència dels rius Havel i Spree.
Té indústries del metall, de química i de fabricació de catifes. Va ser el lloc on estava la famosa presó de Spandau fins que va ser enderrocada l'any 1987. La banda musical britànica de música New Romantic, Spandau Ballet va prendre el seu nom del barri de Spandau que era al sector britànic en l'antic Berlín Occidental.

## Demografia

L'any 2010, Spandau tenia 223.962 habitants dels quals el 27% eren immigrants d'ètnia no alemanya.

## Subdivisió

Spandau està dividit en 9 barris (Ortsteile):
* Spandau
* Haselhorst
* Siemensstadt
* Staaken
* Gatow
* Kladow
* Hakenfelde
* Falkenhagener Feld
* Wilhelmstadt

## Referències

* ↑ http://www.statistik-berlin-brandenburg.de/Publikationen/Stat_Berichte/2011/SB_A1-5_hj02-10_BE.pdf

## Enllaços externs

* (alemany) Official Homepage
* Official homepage of Berlín Arxivat 2008-02-13 a Wayback Machine.
* "Unterwegs in Spandau": Sehenswürdigkeiten, News, Veranstaltungshinweise und Berichte aus Spandau
# Yama

Yama (sànscrit: यम) és el déu de la mort de l'hinduisme, senyor dels esperits dels morts i guardià de l'inframon. Yama és una divinitat primerenca que apareix als vedes. El rigveda el presenta com un déu generós que renuncia a la seva immortalitat per esdevenir el primer home, que després de morir, descobreix el camí de retorn a les estades immortals. En la tradició posterior, Yama assumeix un paper desagradable i un caràcter sever, i apareix com el déu de les regions subterrànies i el jutge dels morts que castiga els culpables. Esmentat per Siddharta Gautama en el Cànon Pali, Yama va entrar en les mitologies budista, xinesa, tibetana, coreana i japonesa com a déu colèric senyor de l'inframon.

## Referències

* ↑ «Yama». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Poekebeek

El Poekebeek, antigament Kalene és un rierol belga que neix al barri de Flesse a la ciutat de Tielt i que desemboca a l'Schipdonkkanaal a Nevele.
El Poekebeek rega les localitats de Tielt, Ruiselede, Poeke, Poesele i Nevele. Abans de l'excavació del canal de Schipdonk, el Poekebeek continuava via Landegem i Merendree cap a l'Oude Kale, un afluent del Durme. Per tal de regenerar el riu, el 2011 es va estrenar un nou pas de peix a l'antiga presa entre el Poekebeek i l'Schippdonkkanaal. A poc a poc es reobren els meandres que al segle XX es van tallar en obres de rectificació. Això crea zones de cabal més lent, indispensable per a molts peixos.

## Afluents

* Wantebeek
* Klaphullebeek
* Budingsbeek
* Neringbeek
* Neerschuurbeek

## Referències

* ↑ Broeckaert, Jan. Geschiedenis van de gemeenten der provincie Oost-Vlaanderen (e-book gratuït) (en neerlandès). Gant: Annoot-Braeckman, 1870, p. 2.
* ↑ «Vallei van de Poekebeek» (en neerlandès). Natuurpunt Aalter, 2012. Arxivat de l'original el 2016-03-15. [Consulta: març 2016].
* ↑ «Nieuwe visdoorgang aan monding Poekebeek: Vissen kunnen binnenkort de Poekebeek terug opzwemmen» (pdf) (en neerlandès). wordpress.com, 2011. «Nou pas de peix a la desembocadura del Poekebeeb aviat els peixos podràn tornar a pujar el Poekebeek»
* ↑ «Nieuwe vistrap op de Poekebeek» (en neerlandès). Vlaamse Milieuemaatschappij, 2014. [Consulta: febrer 2016]. «Nou pas de peix al Poekebeek»
# Publi Corneli Dolabel·la

Publi Corneli Dolabel·la (Publius Cornelius Dolabella) és el nom dels següents personatges:
* Publi Corneli Dolabel·la Màxim, cònsol de Roma el 283 aC
* Publi Corneli Dolabel·la (pretor), pretor urbà el 67 aC
* Publi Corneli Dolabel·la (cònsol 44 aC), cònsol romà el 44 aC
* Publi Corneli Dolabel·la (cònsol 10 aC), cònsol romà el 10 aC
* Publi Corneli Dolabel·la (procònsol), procònsol d'Àfrica durant el 23 i 24
* Publi Corneli Dolabel·la (cònsol any 55), cònsol sufect el 55
# Lodno

Lodno és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
El 2012 hi vivien 991 persones.
La primera menció escrita de la vila es remunta al 1658.

## Referències

* ↑ «(eslovac) Slovenské slovníky». [Consulta: 13 febrer 2010].
* ↑ D B City.com, consultat 9 Oct. 2012
* ↑ «(eslovac) (anglès) Mestská a obecná štatistika SR». Arxivat de l'original el 16 de novembre 2007. [Consulta: 13 febrer 2010].
# Genilson Andres de Oliveira

Genilson Andres de Oliveira (João Pessoa, 25 de febrer de 1974) és un futbolista brasiler, que ocupa la posició de davanter.
Va jugar en la primera divisió espanyola durant la segona meitat de la campanya 99/00, disputant només tres partits amb el Málaga CF. A més a més, ha militat en nombrosos equips del seu país: Figueirense, Rio Branco, Santa Cruz, Coritiba o Portuguesa.

## Enllaços externs

* Fitxa de Genilson
# Segon Ressalt de Salenques

Segon Ressalt de Salenques és un cim de 3.148 m d'altitud, amb una prominència de 13 m, que es troba a la Cresta de Salenques, al massís de la Maladeta, província d'Osca (Aragó). És l'agulla més a ponent de les tres Agulles de Salenques.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Geògraf Salvador Llobet Edicions Cartogràfiques. Pica d'Estats, Esc. 1:40.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1994 (E-25). ISBN 84-8090-022-9.
* ↑ «Cresta de Salenques-Tempestades». [Consulta: 15 octubre 2017].
* ↑ «Aneto : Cresta de Salenques - Tempestades - Camptocamp.org» (en castellà). [Consulta: 15 octubre 2017].
# Can Traver (urbanització)

Can Traver és una urbanització a Bigues (poble del Vallès) que pren el nom de la masia de Can Traver, una de les masies històriques del poble, a la part central del terme municipal de Bigues i Riells del Fai. El seu territori s'estén en el vessant oriental del turó del Castell de Montbui i del Puig Alt de Viver, a la dreta del Tenes. És a llevant de la urbanització de Can Carreres, a migdia de la dels Manantials i al nord-oest de la de Font Granada, al sud-oest del Rieral de Bigues, actual centre neuràlgic del terme municipal. El 2018, aquest nucli tenia censats 449 veïns.

## Referències

* ↑ «Bigues i Riells». GEC. [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «Can Traver». Cercador del patrimoni arquitectònic. [Consulta: 14 setembre 2022].
* ↑ «Bigues i Riells del Fai (2018)». Idescat. [Consulta: 21 abril 2019].
# Poedit

Poedit (abans poEdit) és un editor lliure, obert i multiplataforma de catàlegs de Gettext utilitzats en el procés de localització.
Aquest està construït amb les wxWidgets i sota la llicència de la MIT.

## Referències

* ↑ Pellicer i Sabrià, Oriol. «La internacionalització d'aplicacions en entorns GNU/Linux aplicada a la traducció al català de l'Enlightenment 17». TFC. Universitat Oberta de Catalunya (CCBYSA). [Consulta: 22 desembre 2014].

## Vegeu també

* Gettext
* Internacionalització_i_localització

## Enllaços externs

* Poedit - Lloc web oficial
* Poedit a Github
# Döme Sztójay

Döme Sztójay (Vršac, Voivodina, actualment Sèrbia, 5 de gener de 1883 – Budapest, Hongria, 22 d'agost de 1946) és el nom magiaritzat de Demeter Sztojakovich, militar, diplomàtic i polític hongarès.
Des de molt jove serví a l'exèrcit austrohongarès, del qual assolí el grau de coronel per mèrits durant la I Guerra Mundial. Especialitzat en contraespionatge, un cop acabada la guerra s'uní a les tropes hongareses que van aconseguir enderrocar el règim social-comunista de Béla Kun. El 1925 el regent d'Hongria Miklós Horthy l'ascendí a general i el nomenà agregat militar de l'ambaixada a Berlín. Després d'un parèntesi durant el qual fou ministre de defensa (1933-1935), tornà a la capital alemanya en qualitat d'ambaixador i hi restà fins al 1944. Sztójay es convertí en un nazi fervorós i en el principal instrument de la política hongaresa dels alemanys.
Al final de la II Guerra Mundial, quan les tropes alemanyes envaïren Hongria i en foragitaren el primer ministre Miklós Kállay, Sztójay fou promogut (23 de març de 1944) a aquest càrrec -i alhora al de ministre d'afers estrangers- pel regent Horthy, el qual l'acceptà ingènuament com a mal menor perquè confiava que faria prevaldre el seu patriotisme davant les pressions alemanys.
Tanmateix el govern de Sztójay no només fou absolutament titella, sinó un esforçat executor dels dictats nazis. Obertament desafià l'autoritat del regent. Formà govern amb membres del Partit de la Creu Fletxada (al qual llevà la prohibició), dissolgué els sindicats, empresonà els opositors, reforçà la presència hongaresa al front de l'Est i endegà personalment la rapidíssima campanya de deportació i d'extermini dels jueus amb la col·laboració del SS-Obersturmbannführer Adolf Eichmann. Tanmateix Horthy aconseguí destituir-lo de primer ministre (agost de 1944).
Quan l'exèrcit soviètic avançava per Hongria, Sztójay fugí a Alemanya (abril de 1945) i allí fou capturat per les tropes americanes. Aquestes l'extradiren a Hongria per a ser jutjat per un tribunal popular. Condemnat a mort per crims de guerra i contra el poble hongarès (agost de 1946), fou immediatament afusellat.