OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Perellós

El Castell de Perellós era un castell medieval d'estil romànic del segle xi situat en el poble de Perellós, del terme comunal d'Òpol i Perellós, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Les seves ruïnes estan situades en el punt més elevat del poble de Perellós, al costat de l'església de Sant Miquel de Perellós.

## Història

Aquest castell era el centre d'una baronia, elevada a vescomtat a finals del segle xiii, el primer senyor de la qual fou Ramon Seguer de Perelons. Els seus descendents desenvoluparen papers importants en la Catalunya de finals del segle xiv i començaments del XV, així com en el Regne de França. Hi destaquen els germans Ramon i Miquel de Perellós, fills de Francesc de Perellós, nomenat vescomte de Rueda i Épila pel rei Pere el Cerimoniós. Ramon de Perellós fou el primer vescomte de Perellós.
Tot i que no pertanyia al mateix senyor que els altres dos, aquest castell formava part de la línia fronterera amb el Regne de França, juntament amb els castells d'Òpol i de Salses.

## Característiques del castell

El Castell de Perellós era situat en el punt més alt del turó on es dreça el poble, al costat nord-oest de l'església de Sant Miquel. Era una torre quadrada de 5,6 m de costat envoltada per un recinte murallat petit. Els murs nord i est són els més ben conservats, i assoleixen una alçada de 8 metres a l'angle nord-est. Dels altres murs només romanen els seus fonaments. El gruix dels murs a la base és d'1,45 m. A llevant es conserva un muntant de porta elevada, que correspon al primer pis de la construcció. Entre la part baixa de la torre i el mur del nord hi ha l'arrencada d'una arcada que correspon a la nau de la sala existent en aquell lloc.
El recinte murat deixava una distància, respecte de la torre, d'entre 4 i 5 metres. El llenç de muralla més ben conservat és el de migdia. Fa 1,2 de gruix i assoleix els 2 metres d'alçària. És assentat directament damunt d'un aflorament de roca. El conjunt de murs conservats permeten datar el conjunt en els segles XII-XIII.

## Referències

* ↑ El Castell de Perellós en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Alart, Julià Bernat. «Château de Périllos». A: Notes et documents historiques sur le département des Pyrénées-Orientales, vol. II, 1868.
* Becat, Joan. «105 - Òpol i Perellós». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Òpol i Perellós». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Òpol i Perellós: Castell de Perellós». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
# Spessartita (roca)

* No s'ha de confondre amb la spessartina, un mineral silicat del grup dels granats..
La spessartita és una roca ígnia porfírica, varietat de lampròfir, constituïda per fenocristalls d'hornblenda, amb gens o poca olivina o piroxè amb una pasta dels mateixos minerals, amb plagiòclasi més abundant que els feldespat alcalí. El nom prové de Spessart, localitat de Baviera, Alemanya.

## Referències

* ↑ «Spessartita». Diccionari de geologia. [Consulta: 9 novembre 2017].
# Torre Beltrans

La torre Beltrans és una masia fortificada al municipi d'Ares del Maestrat, a la comarca de l'Alt Maestrat, a la falda sud de la serra en Celler, a un centenar de metres de l'Hostalet de Benassal. Es tracta d'un monument catalogat com a Bé d'interès cultural per declaració genèrica, amb número d'anotació ministerial RI - 51-0009741, i data d'anotació de 13 de maig de 2008, segons queda reflectit en la fitxa BIC de la Direcció General de Patrimoni Cultural de la Generalitat Valenciana.

## Història

El lloc que ocupa la masia fortificada va haver de ser el mateix que va veure construïda una antiga alqueria musulmana. Per això, es pot afirmar que és una de les masies més antigues i alhora de les més grans, de la zona.
Possiblement, la torre actual es construís en temps de Pere Beltran (segle xvi), que l'ocuparia, vivint-hi amb la seva família, segons informació que es pot extreure dels judiciaris d'Ares d'aquesta època.

## Arquitectura

Aquest tipus de conjunt arquitectònic rural tenia dues zones clarament diferenciades, d'una banda hi havia la masia i per una altra la torre. La torre s'adapta a les necessitats de l'ús residencial que se'n feia, representant l'edifici principal de l'explotació agrària, malgrat que en un primer moment va tenir també un destacat paper defensiu. Així, masia i torre evolucionen de manera diferent al pas del temps a la seva especialització d'ús.
Avui dia, la torre té adossada una ampliació i es poden contemplar al seu costat dues construccions més modernes. La torre presenta una construcció de base quadrada amb quatre pisos i coberta amb teules; en la planta baixa es troba, situada en un lateral, la porta d'entrada, alhora que ens trobem les quadres i el magatzem d'eines de cultiu. Es tracta d'una construcció sòlida, fundada sobre arcades de carreus. L'habitatge i els graners es trobaven en els pisos superiors, als quals s'accedia per una escala. Les finestres de l'últim pis servien de troneres.
Durant el segle xvi, les torres masies s'associen als colomers que se situen a la coberta, la qual cosa els fa adoptar un aspecte molt concret, amb pilons a manera de merlets de ressonàncies militars. A més, aquests colomars podien complir funcions d'avís davant atacs.
Segons dades del Nomenclàtor de la Comunitat Valenciana de l'any 2005, a la masia Torre Beltran viuen al voltant de 31 habitants, encara que se sap que alguns dels censats viuen en altres ciutats.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2280.
* 1 2 3 4 5 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=1113
* 1 2 http://www.castilloscomunidadvalenciana.com/altma4.htm Arxivat 2014-01-17 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://mayores.uji.es/proyectos/proyectos2006/Elmaestrazgo.pdf Arxivat 2012-02-22 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Conocer Castellón: la Torre Beltrans (castellà).
# Conjunt de cases Maria del Carme Sala

El conjunt de cases Maria del Carme Sala és un conjunt de deu edificis de Matadepera (Vallès Occidental) protegits com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Promoció unitària de 10 habitatges aparellats. Són cases bessones amb la mitgera comuna que fa d'eix de simetria i organitza la composició volumètrica. Són edificis senzills amb coberta de teula àrab i envoltats de jardí. Els garatges en un cos independent, també estan aparellats, es troben al fons de la parcel·la.

## Referències

* ↑ «Maria del Carme Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Planells de Torredeflot

Els Planells de Torredeflot són uns plans ocupats per camps de cultiu i una pineda situats a ponent de la masia del Pla de Codall. Pertanyen al poble de Brics, al municipi d'Olius, (Solsonès.)

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Bas (poeta iàmbic)

Bas, en llatí Bassus, fou un poeta romà que formà part del cercle més proper a Ovidi.
Fou cèlebre pels seus versos iàmbics, i Ovidi diu d'ell: Ponticus heroo, Bassus quoque clarus iambo. Però ni Quintilià ni cap altre autor romà no en parlen. Podria ser el Bassus del que parla Properci amb molta familiaritat. Es creu que, degut a l'amistat que l'unia amb Ovidi, hagués exagerat la seva fama i els seus mèrits. Osann, a partir d'u comentari de l'obra De Orthographia de Luci Cecili Minucià Appuleu pensava que el nom correcte era Battus i no Bassus, però segurament no és cert.

## Referències

* ↑ 1.Bassus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 471
Viccionari
# Marci Agripa

Marci Agripa (en llatí Marcius Agrippa) era un home d'origen humil al que l'emperador Macrí va fer governador de Panònia l'any 217, i més tard de Dàcia.
Probablement és la mateixa persona que l'almirall Marci Agripa, que va dirigir la flota romana, i que Espartià menciona a la Història Augusta com a participant en la mort de Caracal·la.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/93?rgn=full+text;view=image;q1=Agrippa%2C+MarciusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 78. ]
# Lemington

Lemington és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 107 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lemington tenia 107 habitants, 49 habitatges, i 34 famílies. La densitat de població era d'1,2 habitants per km².
Dels 49 habitatges en un 22,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 2,8% entre 18 i 24, un 20,6% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 27,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.417 $ i la renda mediana per família de 47.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 24.063 $. La renda per capita de la població era de 17.146 $. Cap de les famílies i l'1,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lemington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lemington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Castell de Petrés

El castell de Petrés o casa castell del Baró de Petrés és una fortalesa que es troba a Petrés (província de València). És Bé d'interès cultural amb anotació ministerial RI-51-0010628 de 9 de maig de 2001.

## Història

Pel que sembla, es va construir al segle xiv, ja després de la conquesta, si bé pot ser que s'edifiqués sobre una torre o petita fortalesa musulmana. Es va construir per ordre de Joan Aguiló Romeu, que el 1340 es va convertir en senyor del lloc. La construcció tenia una funció més residencial que militar.

## Descripció

És una fortalesa de planta quadrada, completament emmurallada i defensada per una torrassa emmerletada. El cos principal de l'edifici, que s'alça sobre un ampli alt des del qual es domina el camí vell de Sagunt, constitueix una mostra del palau gòtic valencià.
L'entrada es realitzava per mitjà d'un arc de mig punt i passant una crugia i un arc carpanell que donen accés al pati. Aquest és de planta rectangular i a aquest s'obren, amb arcs, algunes estances laterals, a més de trobar l'escala, la qual donava accés a la planta principal. Sota el pati, es troba l'antiga cisterna que recollia les aigües pluvials.
En les primeres dècades del segle xx, encara en perdurava la torre mestra, quadrada. Aquesta ja no existeix a principis del segle xxi. L'edifici ha estat espoliat i abandonat. Per això, ha desaparegut també la capella dedicada a la Puríssima Concepció, tot i que encara es poden veure les restes del pou i l'aljub del castell, a l'altre costat de la carretera que passa pel seu costat. L'estat de ruïna és especialment visible a l'interior de la fortalesa, on s'han enfonsat la totalitat de les dependències.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 4 5 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=155
* 1 2 http://usuarios.multimania.es/vicolm/cmor10.htm Arxivat 2012-01-14 a Wayback Machine.
# Reckless

«Reckless» té aquests significats:
Viccionari
# Districte de Dondo

El districte de Dondo és un districte de Moçambic, situat a la província de Sofala. Té una superfície de 2.443 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 117.719 habitants. Limita al nord amb el districte de Muanza, a l'oest amb els districte de Nhamatanda, al sud i sud-oest amb el districte de Búzi, al sud i sud-est amb la vila de Beira, i a l'est amb l'oceà Índic.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en dos postos administrativos (Dondo i Mafambisse), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Dondo:
** Chinamacondo
** Savana
* Posto Administrativo de Mafambisse:
** Mafambisse
** Mutua

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Planers

Planers és una masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 225
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC i al llibre Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pág. 225.
# Bernat de Cabrera

Bernat de Cabrera és el nom dels següents personatges:
* Bernat I de Cabrera (? - 1332), XI vescomte de Cabrera, noble català del llinatge dels Cabrera
* Bernat II de Cabrera (Calataiud, 1298 - Saragossa, 1364), vescomte de Cabrera (1328-1343) i (1349-1350) i de Bas (1335 i 1352-1354), Almirall de l'Armada Reial del senyor rei d'Aragó i redactor de les Ordinacions sobre la fet de la mar
* Bernat III de Cabrera (? – Tordehumos, Castella, 1368), Vescomte de Bas i comte d'Osona, heretà el títol en haver mort el seu germà Ponç sense descendència
* Bernat IV de Cabrera (1352 - Catània, Sicília, 1423), vescomte de Cabrera, baró de Montclús, comte d'Osona (1373), vescomte de Bas (1381) i comte de Mòdica (1393)
* Bernat V de Cabrera (abans del 1400 - Mòdica, Sicília, 1466), vescomte de Cabrera i de Bas, comte de Mòdica i jurat de Sicília
# Marci Crisp

Marci Crisp (en llatí Marcius Crispus) va ser un militar romà del segle i aC.
Va servir com a tribú militar a l'exèrcit de Juli Cèsar durant la guerra a l'Àfrica. Probablement és la mateixa persona que Quint Marci Crisp, esmentat diverses vegades per Ciceró com un valent i veterà soldat. L'any 43 aC era procònsol a Bitínia i quan Luci Estaci Murc va demanar la seva ajuda contra Bas (Bassus) Crisp va anar a Síria amb tres legions. Quan Gai Cassi es va presentar a l'orient, tant Crisp com Luci Murc van posar les seves legions al servei del cap republicà.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/907?rgn=full+text;view=image;q1=CrispusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 892. ]
# Ado

«Ado» té aquests significats:
* Regne d'Ado, regne del grup ekiti dels iorubes
* Regne Ado, nom donat a vegades i erròniament al regne Edo de Benín
# Recklinghausen

Recklinghausen (pronunciació [ʁɛklɪŋˈhaʊzən]) és la ciutat més septentrional de la regió del Ruhr i la capital del districte homònim, a Alemanya. Amb 115.320 habitants segons el cens del 2013, Recklinghausen és la 22a ciutat més poblada del land de Renània del Nord-Westfàlia i la 60a en tot el país.

## Ciutats agermanades

* Preston, Regne Unit
* Douai, França
* Dordrecht, Països Baixos
* Acre, Israel
* Schmalkalden, Alemanya
* Bytom, Polònia

## Personalitats il·lustres

* Karl Ridderbusch, cantant

## Referències

* ↑ «Bevölkerungszahlen auf Basis des Zensus vom 9. Mai 2011». Arxivat de l'original el 2018-12-26. [Consulta: 7 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Corpus juris del comtat de Recklinghausen
# Triador

Un triador, passador o porgador és un estri emprat per a separar les fulles, branquetes i pedres de les olives acabades de collir i posades en sacs.

## Descripció

En disposició per a ser usat, un passador és una rampa inclinada de fusta d'uns dos metres de llarg. Els costats són dos llistons de fusta d'uns vint centímetres. L'amplària és d'uns seixanta centímetres. El fons està format per llistons de fusta longitudinals separats uns sis mil·límetres.

### Imatge

En el blog de referència hi ha una imatge amb un passador d'olives. També es pot veure una imatge d'un banc o escala de collir olives. Altres imatges a la referència adjunta a continuació.

### Traducció

En castellà, un triador pot anomenar-se zaranda o pájaro.

## Funcionament

La barreja d'olives i fulles de la collita es va dipositant en petites quantitats (de l'ordre d'un cabàs) en la part alta de la rampa. Amb l'ajut manual d'una o dues persones, les olives van baixant i les fulles poden caure pels espais buits del fons. Si hi ha fulles amb branquetes es queden enganxades i es poden separar manualment. Les pedres petites també poden caure.
Un porgador d'olives és un estri que requereix molta feina manual. El procés no és automàtic. Les olives brutes són exposades i esteses en una capa a dalt de la rampa i la tria és, en gran part, manual. A la part de baix de la rampa les olives queden netes, amb poques matèries estranyes i poden ensacar-se o ser portades a l'operació de rentat amb aigua.

## Necessitat

En els diversos sistemes tradicionals de collir olives hi havia una quantitat important de fulles (i altres matèries estranyes) que calia separar si hom volia obtenir un oli de qualitat. Un porgador de rampa permetia fer aquesta operació de forma econòmica i, relativament, ràpida.

## Referències

* ↑ Núria Vilà. Estudi del vocabulari de les eines agrícoles a la comarca del Baix Camp. Institut d'Estudis Catalans, 1991, p. 39–. ISBN 978-84-7283-184-1.
* ↑ Florejacs. Collir olives. Passador
* ↑ Recogida de la aceituna. Criba llamada “pájaro”.
* ↑ Esteban Terreros y Pando ((S.I.)). Diccionario castellano con las voces de ciencias y artes y sus correspondientes en las tres lenguas francesa, latina é italiana: P-Z. en la imprenta de la Viuda de Ibarra, Hijos y Compañia, 1788, p. 847–.
* ↑ Video del garbellat d'olives i fulles en un passador.
* ↑ Lluís Foix Carnicé. La marinada sempre arriba. Grup 62, 26 març 2013, p. 18–. ISBN 978-84-664-1678-8.
# Sis (pel·lícula)

Sis (en turc boira) és una pel·lícula turca feta en coproducció amb Suècia i Alemanya del 1988 dirigida per Zülfü Livaneli.

## Repartiment

Istambul, 1960. L'antic jutge Ali Firat rep la notícia que el seu fill Murat ha estat assassinat. També se li diu que el seu germ, amb idees polítiques totalment contraposades, podria haver estat qui el va matar.

## Repartiment

* Uğur Polat - Erol
* Asli Altan
* Sevtap Parman
* Rutkay Aziz - Ali Firat
* Kenan Pars
* Aytaç Yörükaslan

## Premis

Va guanyar la Palmera d'Or a la X edició de la Mostra de València i l'Antígona d'Or al Festival de Cinema Mediterrani de Montpeller. També va estar nominada al a la millor nova pel·lícula als 2ns Premis del Cinema Europeu.

## Referències

* ↑ Un filme turco y otro yugoslavo, ganadores del festival mediterráneo, El País, 10 d'octubre de 1989
* ↑ Palmares 1989, al web del CINEMED
* ↑ Mist als European Film Awards

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Pic de Pallas

El Pallas és una muntanya de 2.970 metres que es troba a la província d'Osca (Aragó).

## Referències

* ↑ Gómez Ortiz, Antonio; Semir, Ramon de. Panticosa - Formigal, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1984 (E-25). ISBN 84-7011-069-1.
# Bernat de Chartres

Bernat de Chartres (Bernardus Carnotensis en llatí, Bernard de Chartres en francès) va ser un filòsof del segle xii, de la vida del qual es tenen poques dades. De possible origen bretó, va seguir les idees del neoplatonisme, postulant l'existència de tres plans de la realitat, el món de les idees i el món físic, com deia Plató, per sobre dels quals està Déu.
Destaca per ser l'inventor de la frase "a espatlles de gegants", metàfora que explica que el coneixement avança a partir de la tradició, àmpliament usada en segles posteriors.

## Referències

* ↑ «Bernat de Chartres | enciclopèdia.cat». [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ «Bernard de Chartres». Encyclopædia Britannica [Consulta: 3 agost 2016].
# Parc Georges-Brassens

El parc Georges-Brassens es troba al 15è districte de París a l'emplaçament dels antics escorxadors de Vaugirard.

## Història del nom

Batejat Georges Brassens, aquest nom ret homenatge a l'artista que ha viscut l'essència de la seva vida parisenca a alguns centenars de metres del lloc, al 9, Impasse Florimont, després al 42, carrer Santos-Dumont.

## Urbanisme

El parc Georges-Brassens ha estat condicionat al lloc del mercat de cavalls de Vaugirard i dels seus escorxadors.
De l'antic mercat s'han conservat les portes monumentals (guarnides amb un cavall) i dos edificis. Una part del parc és consagrada a un «jardí d'olors». Una escultura d'Albert Bouquillon guarneix el parc.
Un mercat de llibres d'ocasió hi té lloc tots els caps de setmana, instal·lat el 1987.

## Anècdotes

* El grup de rock Astonvilla hi gravà el 2001 el videoclip del titulat Raisonne.

## Enllaços externs

* El parc Georges-Brassens al web de la ville de Paris Arxivat 2008-08-03 a Wayback Machine.
* A la web parisinfo Arxivat 2008-01-28 a Wayback Machine.
# Llista d'aerolínies d'Angola

Aquesta és una llista d'aerolínies d'Angola que tenen un Certificat d'Operador Aeri emès per l'Autoritat d'Aviació Civil d'Angola. Totes llevat una són a la llista negra de companyies aèries de la Unió Europea.

## Llista

| Aerolínia | IATA | ICAO | Callsign | Aeroport Hub |
| SJL Aeronautica | | | | |
| Guicango | | | | |
| Airjet | | MBC | | |
| Air 26 | | DCD | DUCARD | Aeroport Internacional Quatro de Fevereiro |
| Angola Air Charter | | AGO | ANGOLA CHARTER | |
| Diexim Expresso | | | | |
| Aerojet Airlines | | TEJ | | |
| SonAir | | SOR | SONAIR | |
| TAAG Angola Airlines | DT | DTA | DTA | |
| Serviços Executivos Aéreos de Angola | | | | |
| Heli Malongo Airways | | | | |

## Referències

* ↑ Angola a guialineasaereas.com
* ↑ Empresas Aéreas de Angola a sopassagemdeaviao.com
* ↑ Companhias aéreas de Angola, Moçambique e São Tomé permanecem na "lista negra" da UE, Público, 10 de juliol de 2013
* ↑ Linhas aéreas de Angola continuam na lista negra da UE a Angonoticias, 10 de juliol de 2013
# Tomoyuki Kajino

Tomoyuki Kajino (Prefectura d'Aichi, Japó, 11 de juliol de 1960) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Tomoyuki Kajino va disputar 9 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Martinet tigrat africà

El martinet tigrat africà (Tigriornis leucolopha) és una espècie d'ocell de la família dels ardèids (Ardeidae), únic del gènere Tigriornis. Molt relacionat amb els agrons tigrats de Sud-amèrica. Habita l'Àfrica subsahariana.
Fa una llargària de 66 - 80 cm. Disseny general de color de fines vires marró, negre i vermellós, amb la zona inferior una mica més clara. Té un floc de plomes erèctils blanques al cap, només visible quan els redreça. Cap i coll de color negre. Bec llarg i prim, amb la mandíbula superior negra o molt fosca i la inferior groc verdós. Iris groc. Les puntes de les ales són de color blanc.
Viu en zones humides dins de l'àrea de selva d'Àfrica central i Occidental. També en boscos de ribera i manglars.
La seva dieta inclou petits peixos, crustacis, granotes, serps i insectes. Hom coneix poc de la seva biologia reproductiva. Cria en solitari sobre alts arbres.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 207. ISBN 978-84-16728-37-4.

## Bibliografia

* James A. Kushlan i James A. Hancock: Herons. Oxford University Press, 2005, ISBN 0198549814