OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Riu Tigre (Argentina)

El riu Tigre és un dels principals braços de la desembocadura del riu Reconquista, situat en el partit homònim a la província de Buenos Aires, Argentina.
Es troba altament contaminat per deixalles industrials i residuals provinents de la conca del riu Reconquista. El règim de marees fluviomarítim que afecta a l'estuari del Plata i Delta del Paranà contribueix a diluir les seves aigües i dissimular el seu estat. No obstant això l'olor fètid, la mortandad de peixos i les deixalles que hi floten, evidencien la seva situació ecològica. Tal és el grau de contaminació del riu que quan està baix és possible veure una línia divisòria de color en les seves aigües en l'encreuament amb el Riu Luján, sent l'aigua negra al Riu Tigre i marró al Riu Luján.
El Riu Tigre és l'origen i fi de molts dels recorreguts duts a terme per les llanxes col·lectives. En les seves ribes se situen importants centres recreacionals i clubs de rem (7 dels 15 del Delta del Paranà propers a la Ciutat de Buenos Aires) i l'embarcador de llanxes col·lectives (servei proveït per 3 empreses) i catamarans que porten passatgers al Delta del Paranà, Nueva Palmira i Carmelo.

## Referències

* ↑ Schroh, María Beatríz. Argentina futura : geografía y atlas de la República Argentina : desarrollo físico, económico, humano, ecológico y turístico. Prov. de Buenos Aires, Rep. Argentina: J.C. Akian, 1998. ISBN 987-96465-1-7.
* ↑ «Atlas de Cuencas y Regiones Hídricas Superficiales de la República Argentina. Versión 2010» (en castellà). Secretaría de Infraestructura y Política Hídrica. Gobierno de Argentina, 07-11-2017. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ Calvo-Brenes, Guillermo; Mora-Molina, Jesús; Calvo-Brenes, Guillermo; Mora-Molina, Jesús «Evaluación de la calidad del agua en los ríos Tigre y Rincón de la península de Osa en dos períodos de tiempo distintos» (en castellà). Revista Tecnología en Marcha, 28, 3, 01-09-2015, pàg. 55–63. ISSN: 0379-3982.
* ↑ «Tigre vivió su Fiesta del Remo» (en castellà). Arxivat de l'original el 2023-01-07. [Consulta: 7 gener 2023].
# Echinodorus

Echinodorus és un gènere de plantes aquàtiques que es troben en l'Hemisferi Occidental.

## Descripció

Són plantes anuals o perennes, amb fulles flotants o emergents, rarament submergides, sèssils o peciolades i triangulars amb marges sencers o ondats. Les inflorescències en raïms o panícules, rarament en umbel·les. Les flors són hermafrodites.

## Espècies seleccionades

* Echinodorus angustifolius
* Echinodorus argentinensis
* Echinodorus aschersonianus
* Echinodorus berteroi
* Echinodorus bleheri
* Echinodorus bracteatus
* Echinodorus cordifolius
* Echinodorus grisebachii
* Echinodorus horizontalis
* Echinodorus isthmicus
* Echinodorus longiscapus
* Echinodorus macrophyllus
* Echinodorus nymphaeifolius
* Echinodorus opacus
* Echinodorus osiris
* Echinodorus ovalis
* Echinodorus subalatus
* Echinodorus tenellus
* Echinodorus trialatus
* Echinodorus tunicatus
* Echinodorus uruguayensis
* Echinodorus virgatus
# Microtus multiplex

Microtus multiplex és una espècie de talpó que es troba al sud dels Alps, del sud de França de Suïssa i el nord d'Itàlia.
És un talpó força gros i difícil de distingir d'altres talpons per la morfologia externa, tot i que té el pèl una mica més clar que Microtus subterraneus.
Viu en caranes, pastures, prats i boscos ben herbats, sia en pla o a la muntanya fins als 2.800 metres. Prefereix zones on neva, ja que la neu li ofereix protecció contra els predadors i a la vegada protegeix del fred extrem les parts subterrànies de les plantes, que són el seu aliment. De vegades també consumeix castanyes. Fa caus complexos i de vegades reutilitza galeries de talps.
Les poblacions que constitueixen l'espècie Microtus liechtensteini, distribuïda més a l'est, abans es consideraven incloses dins d'aquesta mateixa espècie.

## Referències

* 1 2 Aulagnier, S., Amori, G., Hutterer, R., Kryštufek, B., Yigit, N., Mitsain, G. & Muñoz, L.J.P. 2008. Microtus multiplex. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>. Consultat el 31 d'agost de 2014.
* 1 2 Aulangier et al.. Guía de los mamíferos de Europa, del norte de África y de Oriente Medio. Bellaterra: Lynx edicions, 2009, pag. 206. ISBN 978-84-96553-52-1.
# Thalassoma sanctaehelenae

Thalassoma sanctaehelenae és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'illa de Santa Helena.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1839. Histoire naturelle des poissons. Tome treizième. Livre seizième. Des Labroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 13: i-xix + 1-505 + 1 p., Pls. 369-388.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Lamar

«Lamar» té aquests significats:
* Lamar (Carolina del Sud)
* Lamar (Colorado)
* Lamar (Missouri)
* Lamar (Oklahoma)
* Lamar Heights, població dels Estats Units a l'estat de Missouri
* Lamar Mounds
* comtat de Lamar
* Rogelio Lamar Heredia (Gijón, 1972), futbolista asturià que ocupa la posició de defensa
# Idolomantis diabolica

La mantis diabòlica o flor del diable (Idolomantis diabolica) és una espècie de mantodeu de la família Empusidae, únic exemplar del gènere Idolomantis. És l'espècie més gran de totes, ja que les femelles poden arribar als 13 cm i els mascles als 11 cm. El seu magnífic estirament li permet agafar l'aparença d'una flor. D'aquesta manera s'espera fins que arribi un pol·linitzador, que caurà a la seva trampa. És un insecte natiu d'Etiòpia, Kenya, Tanzània, Malawi, Uganda i Somàlia.

## Referències

* ↑ «Mantiden - Idolomantis diabolica» (en anglès). Arxivat de l'original el 5/4/2012. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «Idolomantis Uvarov, 1940» (en anglès). Mantodea Species File (Version 1.0/4.0). [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «Idolomantis Diabolica (Devils Flower Mantis) – Caresheet, ootheca & for sale» (en anglès). InsectStore. [Consulta: 28 juliol 2021].
# Club Esportiu Ferrioler

El Club Esportiu Ferrioler és un equip de futbol balear amb seu a Son Ferriol, a les Illes Balears. Fundat l'any 1965 juga a Tercera Divisió Grup XI, i juga els partits a casa a l'Estadi Municipal de Son Ferriol, amb una capacitat per a 3.000 seients.
| Temporada | Grup | Divisió | Lloc |
| des de 65-66 | — | Regional | — |
| a 78-79 | — | Regional | — |
| 1979/80 | 7 | 2a Reg. | 12è |
| 1980/81 | 7 | 2a Reg. | 12è |
| 1981/82 | 7 | 2a Reg. | 15è |
| 1982/83 | 7 | 2a Reg. | 17è |
| 1983/84 | 8 | 3a Reg. | 2n |
| 1984/85 | 7 | 2a Reg. | 2n |
| 1985/86 | 6 | 1a Reg. | 4t |
| 1986/87 | 6 | 1a Reg. | 1r |
| 1987/88 | 5 | Reg. Pref. | 4t |
| 1988/89 | 5 | Reg. Pref. | 2n |
| 1989/90 | 5 | Reg. Pref. | 1r |
| 1990/91 | 4 | 3a | 10è |
| 1991/92 | 4 | 3a | 7è |
| 1992/93 | 4 | 3a | 6è |
| 1993/94 | 4 | 3a | 13è |
| 1994/95 | 4 | 3a | 8è |
| 1995/96 | 4 | 3a | 9è |
| 1996/97 | 4 | 3a | 7è |
| Temporada | Grup | Divisió | Lloc |
| 1997/98 | 4 | 3a | 12è |
| 1998/99 | 4 | 3a | 3r |
| 1999/00 | 4 | 3a | 11è |
| 2000/01 | 4 | 3a | 2n |
| 2001/02 | 4 | 3a | 2n |
| 2002/03 | 4 | 3a | 6è |
| 2003/04 | 4 | 3a | 13è |
| 2004/05 | 4 | 3a | 6è |
| 2005/06 | 4 | 3a | 3r |
| 2006/07 | 4 | 3a | 7è |
| 2007/08 | 4 | 3a | 5è |
| 2008/09 | 4 | 3a | 6è |
| 2009/10 | 4 | 3a | 4t |
| 2010/11 | 4 | 3a | 12è |
| 2011/12 | 4 | 3a | 17è |
| 2012/13 | 4 | 3a | 11è |
| 2013/14 | 4 | 3a | 14t |
| 2014/15 | 4 | 3a | 17è |
| 2015/16 | 4 | 3a | 12è |
| 2016/17 | 4 | 3a | 9è |
| 2017/18 | 4 | 3a | 14t |
| 2018/19 | 4 | 3a | 15è |

## Referències

* ↑ «Ferriolense - Tercera Divisió G 11». www.resultados-futbol.com. [Consulta: 21 març 2020].

## Enllaços externs

* Perfil de l'equip a Futbolme (en castellà)
# Fernando Martín Álvarez

Fernando Martín Álvarez (Trigueros del Valle, 1947) és un empresari espanyol, nascut a Valladolid, dedicat a la promoció immobiliària i expresident del Reial Madrid Club de Futbol. El 27 de febrer de 2006 va assumir la Presidència del Reial Madrid i el 26 d'abril del mateix any, tot just dos mesos després, es va veure obligat a deixar la presidència, per pressions de la Junta directiva i dels afeccionats. És propietari de l'empresa Martinsa-Fadesa i també posseïx participacions de Unión Fenosa, Telefònica, Banco de Santander i el BBVA.

## Biografia

Va néixer el 30 de maig de 1947 a Trigueros del Valle, Valladolid. És llicenciat en Ciències Químiques per la Universitat de Valladolid. Va ser secretari provincial de la Unión de Centro Democrático de Valladolid fins al 1982.
El 1991 va crear el grup immobiliari Martinsa i el 1995 es va unir a Florentino Pérez per a les eleccions presidencials al Real Madrid on sortiria triat Ramón Mendoza.
Va entrar a formar part del consell d'administració del club blanc l'any 2000 i el juny de 2004 del de la constructora Sacyr Vallehermoso. D'aquest últim va formar part fins a juny de 2005, quan va vendre el 6% de les accions de l'empresa. Aquest mateix any la seva empresa es va aliar amb la immobiliària Noza para projectes urbanístics a Madrid.
El 27 de febrer de 2006 es va anunciar que seria president del Real Madrid després de la dimissió de Florentino Pérez. El 26 d'abril del mateix any, la junta del club va decidir convocar unes eleccions a la presidència a les quals ell s'oposava, pel que es va veure obligat a presentar la seva dimissió, encara que amb la intenció de presentar-se a aquestes eleccions.
El març de 2007, Fernando Martín va comprar una part important de les accions de la constructora Fadesa, convertint-se en el president d'una de les majors empreses constructores d'Europa: Martinsa-Fadesa.
El 14 de juliol de 2008, davant les dificultats per a obtenir préstecs bancaris i plantar cara als creditors, el consell d'administració de Martinsa-Fadesa va decretar la suspensió de pagaments que va ser presentada l'endemà als jutjats de La Corunya (seu de la immobiliària), a més va proposar al Ministeri de Treball un expedient de regulació d'ocupació (ERE) que, en principi, afectaria a 234 empleats (un 26,5% de la plantilla).
S'estima que el deute del grup és de 7.000 milions d'euros i que 12.500 famílies podrien haver iniciat la compra d'habitatges amb Martinsa-Fadesa i no tenir clara l'adquisició definitiva. Aquesta suspensió de pagaments s'ha convertit en la més important de la història econòmica d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Fútbol y ladrillo» (en castellà). El País, 05-03-2006. [Consulta: 23 agost 2013].
* ↑ Luis Gómez. «Fernando Martín. Del Real Madrid a la ruina» (en castellà). Reportaje: ¿Adónde fueron los amos del ladrillo?. El País, 06-11-2011. [Consulta: 10 novembre 2011].
# Riu Tim

El Tim (rus: Тым, en selkup Ӄалӷы, Ӄалы) és un riu de Sibèria, al krai de Krasnoiarsk, a l'oblast de Tomsk, Rússia. És un afluent per la dreta de l'Obi.

## Geografia

El riu fa 950 quilòmetres de llargada i drena una conca de 32.300 quilòmetres quadrats. El seu cabal mitjà és de 240 m³/s. Els principals afluents són el Limbelka, Kossets, Sanguilka i Vanjil, per la dreta, i Podelga, per l'esquerra.
El Tim neix a la part oriental de la gran plana de Sibèria Occidental i generalment flueix en direcció oest o oest-sud-oest. Travessa una regió gairebé plena d'aiguamolls. Desemboca a l'Obi a la localitat d'Ust-Tim, entre les ciutats de Nazino i Kargassok.

## Navegabilitat

Com tots els rius siberians, el Tim es congela durant bona part de l'any. Es troba congelat entre finals d'octubre i principis de novembre fins a finals d'abril, començaments de maig. Fora d'aquest període el riu és navegable 560 quilòmetres des de la seva desembocadura. S'hi practica el ràfting.

## Referències

* ↑ Diccionari dialecte rus-Selkup. Tomsk. Editorial de TSPU, 2005. ISBN 5-89428-209-8
* ↑ «Государственный водный реестр: река Тым». [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ Gran Enciclopèdia Soviètica. 30 volums. Enciclopèdia Soviètica, 1969-1978.
* ↑ «Тым». Gran Enciclopèdia Soviètica. [Consulta: 8 novembre 2020].
# Rasbora ornatus

Rasbora ornatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 18. 359-378.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)
# Montserrat Bobé i Marselles

Montserrat Bobé i Marselles (l'Hospitalet Llobregat, 18 d'abril de 1942) és una jugadora de basquetbol catalana, ja retirada. Formada en el Club Esportiu Cottet, va guanyar dos Campionats de Catalunya i un d'Espanya el 1960. L'any 1964 va fitxar pel Picadero Jockey Club, amb el qual va aconseguir la Copa d'Espanya de 1973 i dues lligues nacionals. Fou internacional en dues ocasions, destacant la seva participació en el primer partit de la selecció espanyola femenina de basquetbol el 16 de juny de 1963 al Pavelló Esportiu de Malgrat de Mar. L'any 2015 fou distingida com a Històrica del Basquet Català per la Fundació del Bàsquet Català.

## Palmarès

* 2 Campionat de Catalunya de bàsquet femení: 1962. 1963
* 2 Lliga espanyola de bàsquet femenina: 1974-75, 1975-76
* 2 Copa espanyola de bàsquet femenina: 1959-60, 1972-73

## Referències

* ↑ «Montserrat Bobé i Marselles». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Morenilla, Juan; Sáez, Faustino «Las maravillosas intrépidas de la canasta» (en castellà). El País [Madrid], 05-06-2013. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «La XXIIa Festa 'Històrics del Bàsquet Català' tindrà lloc el proper divendres 24 d'abril». Federació Catalana de Basquetbol, 20-04-2015. [Consulta: 9 març 2019].
# Thalassoma quinquevittatum

Thalassoma quinquevittatum és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Hawaii, les Illes Marqueses, les Tuamotu i les Illes Ryukyu.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lay, G. T. & E. T. Bennett. 1839. Fishes. Pp. 41-75, Pls. 15-23. In: The zoology of Captain Beechey's voyage... to the Pacific and Behring's Straits... in 1825-28. Londres. Zool. Beechey's Voyage.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Lamar (Colorado)

Lamar és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 8.869 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lamar tenia 8.869 habitants, 3.324 habitatges, i 2.247 famílies. La densitat de població era de 809,5 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 12,1% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.660 $ i la renda mediana per família de 32.560 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.145 $ mentre que les dones 20.133 $. La renda per capita de la població era de 13.900 $. Entorn del 14,4% de les famílies i el 19,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Lamar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lamar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Intensitat sonora

La intensitat sonora es defineix com la quantitat d'energia sonora (potència acústica) que travessa per segon una superfície. La intensitat depèn de l'amplitud de l'ona, perquè com més gran sigui l'amplitud de l'ona, major és la quantitat d'energia (potència acústica) que genera i, per tant, major és la intensitat del so. La intensitat del so que es percep subjectivament que és el que es denomina sonoritat i permet ordenar sons en una escala del més fort al més dèbil. La intensitat sonora disminuïx amb la distància de la font. Disminuïx 6,02 dB cada vegada que es duplica la distància a què es troba la font sonora (amb una relació quadràtica inversa).
# Club de Rugby Sant Cugat

El Club de Rugby Sant Cugat (abreviat com CR Sant Cugat) és un club de rugbi català de Sant Cugat del Vallès, fundat l'any 1986. Impulsat per estudiants de la Facultat d'Empresarials de la Universitat Autònoma de Barcelona, es constituí com associació esportiva el setembre de 1992. Tres anys més tard fundà la seva escola de rugbi i molts dels seus equips han aconseguint diversos campionats de Catalunya i d'Espanya en categories inferiors. A nivell absolut, l'equip masculí ha jugat diverses temporades a la Divisió d'Honor B, disputant el play-off d'ascens a la Divisió d'Honor les temporades 2013-14 i 2014-15. Per la seva banda, l'equip femení guanyà la Divisió d'Honor B la temporada 2020-21 i aconseguí l'ascens a la Lliga Iberdrola. Juga els seus partits a la Zona Esportiva Municipal la Guinardera des de l'any 2004, inaugurant el nou camp de rugbi de gespa artificial el 2012.
Entre d'altres reconeixements, l'entitat fou guardonada el Premi Esport en Marxa en la categoria de Millor Direcció Esportiva el 2018, i és considerat com un dels equips de rugbi referents del Vallès Occidental.

## Referències

* ↑ «Club de Rugby Sant Cugat». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Sant Cugat, més a prop de l'elit». El 9 Esportiu [Sant Cugat de Vallès], 11-04-2013 [Consulta: 10 nov2013].
* ↑ «Barça y Sant Cugat se jugarán el ascenso a la División de Honor de rugby» (en castellà). Sport, 19-05-2014. [Consulta: 13 novembre 2016].
* ↑ Molina, Martí «El Sant Cugat es jugarà l'ascens a la Divisió d'Honor contra l'Alcobendas, a Tudela». Ara [Barcelona], 16-05-2015 [Consulta: 20 maig 2015].
* ↑ «Ascens històric del CR Sant Cugat a la màxima categoria del rugbi femení estatal». Tot Sant Cugat, 17-04-2021. [Consulta: 21 març 2022].
* ↑ Miserachs, Pedro «El Club Rugby SC es presenta alhora que s'inaugura el nou camp diumenge». Cugat.cat [Sant Cugat de Vallès], 22-12-2012 [Consulta: 10 novembre 2013].
* ↑ «El Club Rugby Sant Cugat, guardonat com a Millor Direcció Esportiva als Premis Esport en Marxa». Cugat Mèdia, 19-04-2018. [Consulta: 21 març 2022].
* ↑ Quitian, Sergi «El rugbi pisa fort al Vallès» (en castellà). La Vanguardia [Terrassa], 06-06-2014 [Consulta: 16 juny 2014].

## Enllaços externs

* Club de Rugby Sant Cugat - Lloc web oficial
# Eurolang

Eurolang és una llengua artificial internacional creada per Philip Hunt entre 1995 i 1998 per ser un idioma per a la Unió Europea. L'autor especificava com un criteri del disseny que l'idioma havia de ser molt fàcil d'aprendre per als europeus. En contrast amb altres idiomes com l'esperanto, Eurolang inclou moltes paraules prestades directament de l'anglès.
Actualment no es coneix cap comunitat de parlants actius d'Eurolang. La pàgina del web de l'autor en què descrivia la llengua ha desaparegut de la xarxa.

## Espècimen

Eurolang est actifacta lang, qui me creatab estar comuna 2a lang per la Europa Unized (EU). Its word-list est baseda super England-lang, Deutsh-lang, France-lang, Italia-lang, Espanja-lang et Latin. Me desinab it estar facila lernar et usar.
Detail est, que lernabera Europa person, qui deja sav un or plus un de da langs, probablae pos lectar Eurolang (no tropa usation de dictionary), si ge est lernabera it per 2 days. Evidentae, facation it est plus unfacila rel lection it.

## Enllaços externs

* Pàgina d'Eurolang per l'autor (ja no existeix; l'enllaç prové de l'arxiu Wayback Machine)
# Rasbora meinkeni

Rasbora meinkeni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sumatra.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* de Beaufort, L. F. 1931. Über eine neue Rasbora-Art. Das Aquarium Jan. 1931: 8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tina la Solitària

La tina la Solitària és una tina del municipi de Talamanca (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local. La tina se situa al marge del camí que ressegueix la riera de Mura.

## Descripció

La construcció consta d'una tina de dipòsit circular i dues barraques. La part inferior dels murs és feta amb pedra amorterada i l'interior és recobert de rajoles de ceràmica envernissada lleugerament corbades preses amb morter de calç. A la part superior dels murs fets de pedra seca hi ha dues finestres i l'accés al dipòsit. Aquest consta de dos muntants verticals i una llinda, que ha desaparegut. De la coberta no en queda res, però podem suposar que era de falsa cúpula. A l'interior de la tina hi ha un amagatall i runa de la coberta esfondrada. El broc no s'ha pogut localitzar.
Hi ha dues barraques com a construccions auxiliars. La primera es troba a l'est de la tina. És de planta rectangular i feta amb pedra seca. La coberta i la part superior dels murs han desaparegut. De la porta queden els muntants i s'ha perdut la llinda. A l'interior hi ha quatre amagatalls.
Al nord-est trobem la segona barraca. És de planta trapezoïdal i feta amb pedra seca. La coberta i la part superior dels murs han desaparegut. Tampoc es conserva la llinda de la porta. Hi ha dos amagatalls.
Les dues barraques estan força deteriorades.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Tina la Solitària». Mapa de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].