OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Villa Ramona

La Villa Ramona és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici situat a l'eixample de la ciutat. Casa de planta baixa amb una façana que presenta el portal central i dues finestres laterals amb reixa ferrada; totes les obertures compten amb guardapols esglaonat de decoració ceràmica, subjectades per mènsules. Coronen la façana els forats de ventilació, una motllura i la barana de pedra partida per un cos central amb la inscripció "Villa Ramona". La coberta és per terrassa.

## Referències

* ↑ «Villa Ramona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Numídia Cirtense

Numídia Cirtense fou una província romana creada per la divisió de la província de Numídia a principis del segle iv. Limitava al nord amb la costa mediterrània, a l'est amb la província proconsular o Zeugitana; al sud amb la Numídia Miliciana; i a l'oest amb la Mauritània Sitifiense.
La capital era Cirta, de la qual prenia el nom.

## Referències

* ↑ «Numidia (Provinz)» (en alemany). Universitat de Colònia. [Consulta: 12 juny 2022].
# Johnius australis

Johnius australis és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba al llarg de les costes de Nova Guinea i del nord i nord-est d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bloch M. E., 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlín. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Günther, A., 1880. Report on the shore fishes procured during the voyage of H. M. S. Challenger in the years 1873-1876. A: Report on the scientific results of the voyage of H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Zoology. V. 1 (pt 6): 1-82, Pls. 1-32.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sasaki, K., 2001. Sciaenidae. Croakers (drums). p.3117-3174. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Volum 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). Roma, FAO. pp. 2791-3380.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Johnson, J.W., 1999. Annotated checklist of the fishes of Moreton Bay, Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum 43(2):709-762.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Llei de Govern Local de 1972

La Llei de Govern Local de 1972 (en anglès Local Government Act 1972) és una llei del Parlament del Regne Unit que va reformar el govern local a Anglaterra i al País de Gal·les a partir de l'1 d'abril de 1974.
El seu disseny de dos nivells de poder, que consta dels ajuntaments dels comtats metropolitans i no metropolitans i dels ajuntaments dels districtes, encara s'utilitza a extenses àrees d'Anglaterra. Tot i que els ajuntaments dels comtats no metropolitans van ser abolits el 1986, van ser reemplaçats per autoritats unitàries en moltes zones en els anys 1990. A Gal·les, un disseny similar de comtats i districtes va ser instaurat, però va anar enterament reemplaçat pel sistema d'autoritats unitàries. A Escòcia, la Llei de Govern Local (Escòcia) de 1973 va imposar un sistema equivalent de Regions i districtes d'Escòcia a partir de 1975; no obstant això, va ser substituït pel sistema d'àrees del consell unitari de 1996.

## Mapa

Anglaterra :
| Northumberland Tyne and Wear † Comtat de Durham Cleveland North Yorkshire Cumbria Lancashire Merseyside † Greater Manchester † West Yorkshire † South Yorkshire † Humberside Lincolnshire Nottinghamshire Derbyshire Cheshire Shropshire Staffordshire West Midlands † Warwickshire Leicestershire Northamptonshire Cambridgeshire | Norfolk Suffolk Essex Hertfordshire Bedfordshire Buckinghamshire Oxfordshire Gloucestershire Hereford and Worcester Avon Wiltshire Berkshire Gran Londres * Kent East Sussex West Sussex Surrey Hampshire Illa de Wight Dorset Somerset Devon Cornualla |
| Gwent South Glamorgan Mid Glamorgan West Glamorgan | Dyfed Powys Gwynedd Clwyd |
| † comtat metropolità * 'àrea administrativa' creada per l'anterior legislació ||

## Vegeu també

* Comtats preservats de Gal·les

## Enllaços externs

* Text de la Llei
# Fantoche

Fantoche és una pel·lícula en blanc i negre de l'Argentina dirigida per Román Viñoly Barreto sobre el guió d'Hugo Moser que es va estrenar el 10 d'octubre de 1957 i que va tenir com a principals intèrprets a Luis Sandrini, Beatriz Taibo i Eduardo Sandrini.

## Referències

* ↑ Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001, p. 228. ISBN 950-05-0896-6.
# Denílson Pereira Neves

Denílson Pereira Neves (nascut a São Paulo, Brasil el 16 de febrer del 1988), més conegut simplement com a Denílson, és un futbolista brasiler que actualment juga de centrecampista al Brasil de Pelotas brasiler.

## Enllaços externs

* Perfil de Denílson al web de l'Arsenal Arxivat 2018-10-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Denílson a FootballDatabase (anglès)
# Regne de Khalap

El Regne de Khalap era un regne hitita que va existir des del 1340 aC aproximadament fins al 1180 aC.
Sobre l'any 1340 aC el rei Subiluliuma I va fer la seva primera expedició a Síria i va ocupar Khalap, un antiga possessió hitita que havia escapat al seu control juntament amb altres regnes de la zona com ara Mukish, i va col·locar en el tron de la ciutat al seu fill Telepinus «el sacerdot».
El regne abraçava la ciutat de Khalab amb la seva regió, i els principats de Nuhase, Niya i Alalakh també conquerits per Subiluliuma I. Quan el rei hitita va morir, Telepinus es va convertir en un rei gairebé independent, com també va fer el seu germà Piyasilis a qui el seu pare havia posat com a rei de Karkemish.
A la fi de l'Imperi hitita, cap a l'any 1180 aC els Pobles de la Mar van destruir el regne, que va passar als arameus.

## Referències

* ↑ «Late Empire. Subiluliuma I». Hittites.info. Arxivat de l'original el 2013-07-29. [Consulta: 18 juny 2021].
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 60. ISBN 8446022532.
# German Ruano

German Ruano (Ciutat de Guatemala, 17 d'octubre de 1971) és un exfutbolista guatemalenc de la dècada de 1990.
Fou 67 cops internacional amb la selecció de Guatemala.
Pel que fa a clubs, destacà a CD Suchitepéquez i CSD Municipal.

## Referències

* ↑ Guatemala - Record International Players a rsssf.com
* ↑ «CONCACAF Championship, Gold Cup 1996 - Full Details». RSSSF. Arxivat de l'original el 2008-11-21. [Consulta: 29 octubre 2008].
* ↑ «CONCACAF Championship, Gold Cup 1998 - Full Details». RSSSF. Arxivat de l'original el 2009-06-10. [Consulta: 29 octubre 2008].
* ↑ German Ruano a National-Football-Teams.com (anglès)
# Vivienne Malone-Mayes

Vivienne Malone-Mayes (Waco, 10 de febrer de 1932 - Temple, 9 de juny de 1995) fou una matemàtica i professora afroamericana.

## Vida personal

Vivienne Lucille Malone va néixer a Waco (Texas), filla de Pizarro Malone i Vera Allen. Es va casar amb James Mayes el 1952.

## Educació i carrera

Vivienne Malone-Mayes va afrontar els reptes educatius associats al fet de créixer en una comunitat del Sud sent una persona afroamericana, fins i tot en un moment en què les escoles estaven segregades, però gràcies al suport dels seus pares, tots dos educadors, va poder aconseguir les seves metes educatives. Es va graduar del col·legi A. J. Moore High School el 1948. Als setze anys va ser admesa a la Universitat Fisk, on va obtenir una llicenciatura (1952) i un màster (1954). Va canviar el seu àmbit d'estudi de medicina a matemàtiques després que comencés a estudiar amb Evelyn Boyd Granville i Lee Lorch. Granville va ser una de les primeres dones afroamericanes a obtenir el seu doctorat en matemàtiques.
Després d'obtenir el seu títol de mestratge va presidir el departament de Matemàtiques en el Paul Quinn College, a Wako, durant set anys i després en el Bishop College, a Dallas, abans de començar a estudiar els seus cursos de doctorat. No va ser admesa a la Universitat Baylor a causa de segregació racial i va optar per estudiar a la Universitat de Texas a Austin. Després d'un altre any com a docent, es va dedicar a estudiar de manera exclusiva a Austin com a estudiant de postgrau. Es va doctorar el 1966 i va ser la cinquena dona afroamericana a obtenir un doctorat en matemàtiques.
Paradoxalment, la universitat Baylor, que li havia rebutjat l'ingrés com a estudiant, la va contractar com professora fins que es va retirar el 1994 a causa d'una malaltia crònica.

## Referències

* 1 2 3 Vivienne Malone-Mayes Papers #2072, The Texas Collection.
* ↑ «Vivienne Malone-Mayes, matemática» (en castellà). [Consulta: 10 febrer 2017].

## Bibliografia

* Beery, Janet L.; Greenwald, Sarah J.; Jensen-Vallin, Jacqueline A.; Mast, Maura B. Women in Mathematics (en anglès). Springer, 2017. ISBN 978-3-319-66694-5.
* Malone Mayes, Vivienne. «Black and Woman». A: Bettye Anne Case, Anne M. Leggett (eds.). Complexities: Women in Mathematics (en anglès). Princeton University Press, 2005, p. 178-181. ISBN 0-691-11462-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Vivienne Malone-Mayes» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Macho Stadler, Marta. «Vivienne Malone-Mayes, matemática» (en castellà). Mujeres con Ciencia, 2015. [Consulta: 3 gener 2024].
* Falconer, Etta. «Vivienne Malone-Mayes: In Memoriam» (en anglès). Agnes Scott College, 1995. [Consulta: 3 gener 2024].
* William, Scott W. «Vivienne Malone Mayes» (en anglès). Black Women in Mathematics, 2008. [Consulta: 3 gener 2024].
* «Vivienne Malone-Mayes: Baylor’s first African-American professor, trailblazer for equal rights» (en anglès). Baylor University, 2016. [Consulta: 3 gener 2024].
# Nóvaia Pàvlovka

Nóvaia Pàvlovka (en rus: Новая Павловка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 57 habitants. Pertany al districte municipal de Volsk.

## Referències

* ↑ «Регионы России → Саратовская обл. → Вольский р-н → Александровка с.». Arxivat de l'original el 2015-04-05.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Johan Tobias Sergel

Johan Tobias Sergel (Estocolm, 28 d'agost de 1740 - 26 de febrer de 1814 va ser un important escultor neoclassicista suec.
Era el fill del decorador Christoffer Sergel i Elisabet, i germà de la decoradora Anna Brita Sergel. El seu primer mestre va ser Pierre Hubert Larchevêque. Després d'estudiar durant algun temps a París, se'n va anar a Roma.
Reclamat per Gustau III, Sergel va tornar a Estocolm el 1779 i va continuar produint les seves obres allà. Entre aquestes es troben la tomba per a Gustau I de Suècia, un monument a Descartes, i una obra sobre la Resurrecció en l'església de Saint Clarens a la capital sueca. Va formar part important de l'elit artística a Estocolm i va tenir una relació amb la cèlebre actriu Fredrique Löwen sent possiblement el pare d'un dels seus fills.
El Museu del Prado posseeix un conjunt escultòric seu.

## Obra selecta

* Amor i Psique.
* Bust de la reina Sofia Magdalena de Dinamarca.
* Monument a Descartes.
* Monument fúnebre de Gustau I de Suècia.

## Referències

* ↑ «museodelprado.es». [Consulta: 14 setembre 2017].
# Venècia i Ístria

Venècia i Ístria (llatí: Venetia et Histria) fou una divisió administrativa del nord-est de la Itàlia romana. Fou creada per August el 7 aC, juntament amb nou altres regions. Havia estat una de les últimes regions d'Itàlia incorporades a l'Imperi Romà. El 297, sota Dioclecià, es convertí en una província de ple dret. Tenia la capital a Aquileia i s'estenia des del riu Àrsia a l'est, en allò que avui en dia és Croàcia, fins a l'Arda, a l'actual regió italiana de Llombardia, i des dels Alps fins al mar Adriàtic.

## Referències

* ↑ «Venècia i Ístria». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ Bispham, Edward «Pliny the Elder's Italy» (en anglès). Bulletin of the Institute of Classical Studies, 100, 2007, pàg. 46. JSTOR: 43767660.
* ↑ Berto, Luigi «"Venetia (Venice)": Its Formation and Meaning in the Middle Ages» (en anglès). NeMLA Italian Studies, 35, 2013, pàg. 1-2.
# Regne de Kotoko

El Regne de Kotoko fou una monarquia d'Àfrica Occidental al territori que és avui el nord del Camerun i Nigèria, i el sud-oest del Txad. Els seus habitants i els seus descendents moderns es coneixen com a kotokos.

## Història

L'ascens de Kotoko coincidí amb la decadència de la civilització de Sao, al nord del Camerun del nord. Un rei encapçalà el naixent estat, que vingué a assimilar uns quants regnes més petits. Entre aquests hi havia Kousséri, Logone-Birni, Makari, i Mara. Kotoko s'estenia per parts del que és avui Camerun del nord i Nigèria, i Txad del sud-oest a mitjans del segle xv. Logone-Birni emergí com el més influent dels regnes dependents de Kotoko.
A la segona meitat del segle xvi el Sultanat de Bornu sota el govern d'Idris III Alaoma, es va estendre al sud i els principats del Kotoko del nord. Makari i Afade van quedar dins la seva esfera d'influència i sota la influència cultural musulmana dels kanouri. Els kotokos van començar a ser islamitzats; el Kotoko del sud estava ja feia temps sota control de Baguirmi però al final del segle xviii tot el sud va quedar unificat sota el sobirà de Logone-Birni que es va convertir a l'islam. Kotoko fou visitat per Denham (1824) i Barth (1852).
Va esdevenir tributari de Bornu al segle xix entre aquestes dues dates, segurament vers 1830. Les guerres de Bornu amb el Sultanat d'Ouadai i amb Baguirmi van tenir sovint per escenari el país Kotoko. Estava governat per un consell de notables, i pel representant del Bornu anomenat l'alifa. El 1893 fou ocupat per Rabah, fins a l'establiment del domini francès i britànic el 1900. Els caps dels kotoko foren considerats pels francesos com sultans; els kotoko eren ja aleshores tots musulmans.
Kotoko, junt amb la resta de Bornu, fou esquinçat entre les potències europees durant el període colonial de l'Àfrica. En temps moderns, hi ha hagut algun conflicte entre els Kotoko i els Baggara.

## Referències

* DeLancey, Mark W., and DeLancey, Mark Dike (2000). Historical Dictionary of the Republic of Cameroon. 3a ed.
* Fanso, V. G. (1989). Cameroon History for Secondary Schools and Colleges: Volum 1: Prehistoric Times to the Nineteenth Century. London: Macmillan Education Ltd.
# Ochotona sikimaria

Ochotona sikimaria és una espècie de lagomorf de la família dels ocotònids. Es tracta d'una pica endèmica de les muntanyes de Sikkim (Índia), on viu a altituds d'entre 2.600 i 4.754 msnm. Els seus hàbitats naturals van des dels boscos mixtos de coníferes fins a l'estatge subalpí. És un herbívor generalista. Es calcula que divergí dels seus parents més propers fa aproximadament 1,3 milions d'anys, durant un període d'aixecament de l'Himàlaia.

## Referències

* ↑ Dahal, Nishma; Lissovski, Andrei A.; Lin, Zhenzhen; Solari, Katherine; Hadly, Elizabeth A.; Zhan, Xiangjiang; Ramakrishnan, Uma «Genetics, morphology and ecology reveal a cryptic pika lineage in the Sikkim Himalaya» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 106, 2017, pàg. 55-60. DOI: 10.1016/j.ympev.2016.09.015. ISSN: 10557903.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Gekkan Shōnen Jump

Monthly Shonen Jump (月刊少年ジャンプ, Gekkan Shōnen Janpu) va ser una revista de manga publicada al Japó per l'editorial Shueisha des del 6 de febrer de 1970. Com indica el nom, era una edició mensual i també incloïa diferents mangues, de la mateixa manera que la seva revista germana i molt més coneguda Weekly Shonen Jump. El dia 6 de juny del 2007 va publicar-se'n l'últim número. Les sèries que quedaren inacabades van continuar la seva publicació en la nova revista Jump Square, estrenada al novembre del mateix any.

## Referències

* ↑ «Bessatsu Shōnen Jump». Suikoudou. Arxivat de l'original el 29 juliol 2003. [Consulta: 12 novembre 2015].
* ↑ «HOBBY'S JUMP 1983 表示号数8» (en japanese). Agency for Cultural Affairs. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «Yahoo!ニュース - 時事通信 - 月刊少年ジャンプが休刊». Arxivat de l'original el 2007-02-23. [Consulta: 23 febrer 2007].
* ↑ News on Suspension by Editorial Department Arxivat 2007-10-09 a Wayback Machine. from Shueisha.
# Johan Robeck

Johan Robeck (Kalmar, 1672 - Bremen, 1739) va ser un filòsof suec-alemany que va escriure un assaig que permetia el suïcidi des del punt de vista teològic. El seu assaig va encetar un debat entre els europeus de l'època, sobretot després que ell mateix, per a donar exemple, es va suïcidar ofegant-se al riu Weser, prop de Bremen.
L'argument de Robeck es basa en la idea de la vida com un regal donat per Déu, i que per tant renuncia als seus drets sobre el do. Qualsevol pot destruir un regal, segons l'argument de Robeck, per tant, el suïcidi és legítim i és absurd estimar-se la vida.
El suïcidi de Robeck és esmentat a la història de la vella al final del capítol XII de la novel·la Càndid o l'optimisme de Voltaire, de 1759: «però només n'he conegut dotze [persones] que hagin posat fi per pròpia voluntat a la seva misèria: tres negres, quatre anglesos, quatre ginebrins, i un professor alemany que es deia Robeck».

## Referències

* ↑ Demy, Timothy J. Suicide, a Christian response: crucial considerations for choosing life. Grand Rapids, MI: Kregel Publications, 1998. ISBN 0-8254-2355-4.
* ↑ Healy, Róisín «Suicide in Early Modern and Modern Europe» (en anglès). The Historical Journal, 49, 3, 01-09-2006, pàg. 903–919. DOI: 10.1017/S0018246X06005577. ISSN: 0018-246X.
* ↑ La nouvelle Héloïse, Julie, or The new Eloise: letters of two lovers, inhabitants of a small town at the foot of the Alps. Pennsylvania State University Press, 1987.
# Llegenda de la Campana de Huesca

La llegenda de la "Campana de Huesca" va nàixer a l'entorn de la problemàtica successòria que havia plantejat el Testament d'Alfons I d'Aragó (1131) i narra que el rei Ramir II d'Aragó decapità a 15 nobles que s'oposaren a la seva voluntat. La llegenda forma part de la cultura popular d'Aragó, especialment a la ciutat d'Osca.

## La llegenda

Després de la mort el 1134 del rei Alfons I d'Aragó a la Batalla de Fraga, heretà el Regne d'Aragó el seu germà Ramir II d'Aragó "el Monjo"", Bisbe de Roda d'Isàvena. Aragó patia llavors diversos problemes interns i externs.
Segons explica la Crònica de Sant Joan de la Penya (segle xiv), estant el rei Ramir II d'Aragó preocupat per la desobediència dels nobles, envià un missatger al seu antic mestre, l'abat del monestir occità de Sant Ponç de Tomeres, demanant-li consell. Aquest portà el missatger a l'hort i tallà unes quantes cols (en algunes versions posteriors es parla de roses), aquelles que més sobresortien. A continuació ordenà al missatger repetir al rei el gest que havia vist. Informat el rei del consell, feu cridar als principals nobles per tal que anessin a Osca amb l'excusa de voler fer una campana que se sentís per tot el regne. Un cop allí, feu tallar el cap a tots el nobles culpables, sufocant així la revolta.
La versió popular desenvolupa encara més la història: el rei convocà corts i feu venir tots els nobles per tal que veiessin una campana que se sentiria per tot el regne. Als nobles revoltats els feu entrar en una sala i els feu decapitar a mesura que anaven entrant. Un cop morts, els col·locà en cercle, i al Bisbe d'Osca, el més rebel, el col·locà al centre. Finalment feu entrar a la resta de nobles per tal d'escarmentar-los. Efectivament, la "campana de Huesca" se sentí per tot el regne.
La llista del nobles revoltats seria la següent: Lope Ferrench de Luna, Ruy Ximenez de Luna, Pero I Martínez de Luna, Ferrando de Luna, Gómez de Luna, Ferriz I de Liçana, Pero de Vergua, Gil I d'Atrosillo, Pero Cornel I, García de Vidaure, García de Penya, Ramón de Foces, Pero de Luesia, Miguel Açlor i Sanxo de Fontova.

## Referències

* ↑ Viciana, Martí de. Crónica de la ínclita y coronada ciudad de Valencia y de su reino (en castellà). vol.3. Universitat de València, 2002, p. 59. ISBN 8437054478.

## Bibliografia

* Jerónimo Zurita: Anales de la Corona de Aragón 1562-1580 (castellà)
* Ubieto Arteta, Antonio. Historia de Aragón, vol. II, Literatura medieval. Leyenda de la Campana de Huesca, 1981. ISBN 84-7013-1869. (castellà)

## Enllaços externs

* (castellà) ArteHistoria: La leyenda de la Campana de Huesca Arxivat 2011-06-25 a Wayback Machine.
# Salvador Terra Medina

Salvador Terra Medina, també conegut com a Salva Terra (Tortosa, 30 de setembre de 1970), és un exfutbolista català que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença a destacar a les files del CE Castelló, amb qui debuta a primera divisió a la temporada 90/91, en la qual disputa un sol partit. Després de ser cedit al Tomelloso, retorna al conjunt de la Plana, ara a Segona Divisió, on és titular, tot jugant 27 partits la temporada 92/93 i 21 a la següent, en la qual el Castelló baixa a Segona B.
Acabà la seva carrera a Segona B amb el Llevant UD.

## Referències

* 1 2 3 4 «Salva Terra, Salvador Terra Medina» (en anglès). [Consulta: 14 maig 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Demjata

Demjata és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1330.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «História obce». [Consulta: 28 desembre 2021].