OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermessenda de Pelet

Ermessenda de Pelet, també coneguda per la historiografia com a Ermessenda I, (? - setembre/novembre de 1176) va ser la darrera hereva del comtat de Melguer i l'última comtessa abans que el feu s'acabés unint al comtat de Tolosa.
Ermessenda era filla de Bernat V de Pelet, que s'havia casat amb Beatriu, filla de Bernat IV de Melguer i vídua de Berenger Ramon de Provença. En nom de la seva dona, Bernard V va governar el comtat des del 1146 fins al 1170.
Ermessenda es va casar per primera vegada el 1170 amb Pere Bermond, senyor d'Andusa, amb qui va governar Melguer del 1170 al 1172, any en què Pere Bermond va morir. El 1173 es va casar amb Ramon VI de Tolosa, tot i que el matrimoni no va durar gaire perquè Ermessenda va morir el 1176.
El seu testament, redactat poc abans de la seva mort, va tenir com a testimonis al cardenal Ramon de les Arenes, Aldebert, bisbe de Nimes, Bernat Ató V Trencavell, vescomte de Nimes i Agde, i Guiu Guerrejat, tutor de Guillem VIII de Montpeller.
Després del 1176, Ramon VI va continuar dirigint Melguer fins al 1190, quan el comtat es va integrar a Tolosa.

## Referències

* ↑ «Ermessenda de Pelet» (en anglès). Medieval Lands. [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «Comtes de Tolosa» (en anglès). Medieval Lands. [Consulta: 19 octubre 2020].
* ↑ Histoire Générale de Languedoc 2a Edició. Tom IV, Proves, CCXXXVII - Testament d'Ermessenda, p. 534.
# Antoni Font i Renom

Antoni Font i Renom (Sabadell, 1964) és un polític català, regidor a l'Ajuntament de Sabadell i diputat al Parlament de Catalunya en la X legislatura.

## Biografia

En 1989 es llicencià en Ciències Polítiques i Sociologia per la Universitat Autònoma de Barcelona. Milità a Unió Democràtica de Catalunya del 1991 fins al 2016.
A les eleccions municipals espanyoles de 2007, 2011 i 2015 fou escollit regidor de l'ajuntament de Sabadell per CiU.
Fou elegit diputat per Barcelona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2012. Ha estat membre de la Diputació Permanent del Parlament de Catalunya.
Especialitzant en sostenibilitat urbana, intervenció del paisatge i gestió del patrimoni: Master International Degree in Landscape & Heritage Management de la Universitat Autònoma de Barcelona (2018/19) i el Màster d'Estudis Territorials i de la Població METiP de la Universitat Autònoma de Barcelona (2017/18)

## Referències

* ↑ «Ple del consistori de Sabadell, 2015». Arxivat de l'original el 2015-11-20. [Consulta: 9 setembre 2015].
* ↑ Antoni Font al web de l'ajuntament de Sabadell
* ↑ «Fitxa del Parlament de Catalunya». Arxivat de l'original el 2015-05-12. [Consulta: 9 setembre 2015].
# Mack

«Mack» té aquests significats:
* Mack (Ohio), població del Comtat de Hamilton (Ohio)
* Mack North, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio
* Mack South, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio
* Christy Mack (South Chicago Heights, Illinois, 1991), model i actriu porno nord-americana
* Eugen Mack (Arbon, 1907 - Basilea, 1978), gimnasta artístic suís, guanyador de vuit medalles olímpiques
* Lake Mack-Forest Hills, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida
* Timothy Mack (Cleveland, 1972), saltador de perxa estatunidenc, medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atenes 2004
# Lai de Tydorel

El lai de Tydorel és un lai medieval que explica la història d'un cavaller-fado (fada) que encanta els sentits de la reina de Bretanya que no té fills. Li diu que si ella el rebutja mai més no sabrà què és la felicitat. Aleshores li prova que és un ésser sobrenaturals muntant un cavall pel fons d'un llac i sortint a l'altra banda. Torna al verger diverses vegades a visitar la reina en secret i del vincle neixen dos fills; una filla que és l'avantpassada dels comtes de Bretanya Alain i Conan, i el fill, Tydorel, que pateix insomni crònic: projecció de la culpa de la mare per haver acceptat l'adulteri.
"Senyor, només et puc dir el que vaig sentir un dia: el que mai dorm no neix d'un home." Relats breus fantàstics i cavallerescos de la cort de Bretanya, lai de Tydorel, edició Paleo.
L'investigador Goulven Péron va identificar Tydorel amb el personatge històric Conan II, comte de Bretanya que va morir el 1066. Segons aquest mateix investigador, Tydorel podria haver inspirat el personatge de Lancelot du Lac.

## Enllaços externs

* Traducció completa a l'anglès de Linda Marie Asfodel Donnelly.THE ANONYMOUS FAIRY-KNIGHT, LAYS: "TYDOEL," "TYOLET," "DOON" AND "ESPM" Pàgines 30-53. Universitat d'Alberta (1998).

## Notes

* ↑ Nouvelles fantastiques et chevaleresques de la cour de Bretagne, lai de Tydorel.. édition Paleo, coll. Accès direct, s. XII. ISBN 978-2-84909-653-6.
* ↑ «THE ANONYMOUS FAIRY-KNIGHT, LAYS: "TYDOEL," "TYOLET," "DOON" AND ESPM"» (en anglés). Linda Marie Asfodel Donnelly.
# Flugtechnische Fertigungsgemeinschaft Prag

Flugtechnische Fertigungsgemeinschaft Prag (Cooperativa de producció aèria Praga) va ser una empresa aeronàutica alemanya especialitzada en planadors durant la Segona Guerra Mundial.

## Història

Amb la desmebració de Txecoslòvaquia el 1939, el Departament II (Aeronàutic) de l'Institut Tècnic Militar i d'Aviació de Praga es va transformar en el Flugtechnische Versuchsanstalt Prag (Institut Tècnic de vol de Praga), que era la sucursal a Praga de la Deutsche Versuchsanstalt fur Luftfahrt (DVL) (Institut alemany de recerca en aviació) Amb el suport de DVL, el 1941, es va fundar l'empresa Flugtechnische Fertigungsgemeinschaft Prag. L'empresa va emprar tant estudiants universitaris alemanys com treballadors txecs. La nova empresa es va implicar en la producció de planadors per a les escoles de vol a vela, fabricant i subministrant també diverses peces d'avions més petites a altres fabricants. Després de la guerra va intentar seguir la producció sota direcció txeca, però a finals de 1946 va ser liquidada.

## Referències

* ↑ «Flugtechnische Fertigungsgemeinschaft GmbH Prag». [Consulta: 31 març 2020].
# Presuntos Implicados

Presuntos Implicados fou un grup de música pop en castellà integrat per murcians i valencians, format a principis de la dècada del 1980. Actualment els seus integrants foren: Soledad Giménez vocalista fins 2008, Juan Luis Giménez, Nacho (Ignacio) Mañó i Lydia Rodríguez Fernández vocalista de 2008 a 2021.
Al 2002, les vendes globals de la carrera de «Presuntos Implicados» superen els tres milions de còpies de les quals, un milió i mig s'han venut a l'Estat espanyol, on han rebut catorze Discos de Platí.
Durant el febrer de 2021 publiquen el senzill "El Vórtice del Tiempo" i s'acomiaden amb una nota publicada a la seva pàgina oficial de Facebook.

## Discografia

| Any | Nom del disc | Discogràfica | Comentaris |
| 1985 | Danzad, Danzad Malditos | RCA | Descatalogat. Reeditat el 1993 |
| 1987 | De Sol a Sol | Intermitente | Reeditat per WEA el 1990 |
| 1989 | Alma de Blues | WEA | |
| 1991 | Ser de Agua | WEA | |
| 1994 | El Pan y la Sal | WEA | |
| 1995 | La Noche | WEA | Doble CD en directe. Llançat en també en format VHS. Descatalogat i editat en un CD Resumen. |
| 1997 | Siete | WEA | |
| 1999 | Versión Original | WEA | |
| 2001 | Gente | WEA | |
| 2003 | Grandes Éxitos. Selección Natural | WEA | Doble CD recopilatori més DVD. |
| 2003 | Selección Inédita | WEA | |
| 2005 | Postales | WEA | Editat en dues versions: la normal amb 12 cançons, l'especial amb 14. |
| 2006 | Todas las Flores - La Colección Definitiva | WEA | CD recopilatori + DVD |
| 2008 | Será | WEA | CD amb la nova vocalista de Presuntos, Lydia Rodríguez Fernández. |
| 2011 | Banda Sonora | WEA | |
| 2013 | Zona Preferente: 'La Noche 2 desde la Ciudad de México' | WEA | |

## Referències

* ↑ «Presuntos Implicados» (en castellà). radiodos.com. Arxivat de l'original el 2012-04-12. [Consulta: 12 octubre 2010].
* ↑ «http://www.presuntos.com/biografia.phtml» (en castellà). presuntos.com. Arxivat de l'original el 2010-09-03. [Consulta: 12 octubre 2010].
* ↑ «Biografía de Presuntos Implicados» (en castellà). los40.com. Arxivat de l'original el 2013-04-20. [Consulta: 12 octubre 2010].
* ↑ Alejandro Pla. «Presuntos Implicados graba su videoclip en los estudios de la Cardenal Herrera-CEU» (en castellà). lasprovincias.es, 26-06-2008. [Consulta: 12 octubre 2010].
* ↑ «Presuntos Implicados Pagina Oficial» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (castellà)
# Seymour (Wisconsin)

Seymour és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 3.335 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seymour tenia 3.335 habitants, 1.305 habitatges, i 884 famílies. La densitat de població era de 509 habitants per km².
Dels 1.305 habitatges en un 38,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 27,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.135 $ i la renda mediana per família de 50.746 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.789 $ mentre que les dones 24.375 $. La renda per capita de la població era de 19.073 $. Aproximadament el 4,2% de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seymour» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seymour». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Antoni Fogué i Moya

Antoni Fogué i Moya (Santa Coloma de Gramenet, 1955) és un polític català del PSC, president de la Diputació de Barcelona entre 2008 i 2011.
Es llicenciat en Ciències Biològiques. És professor de l'Escola Universitària d'Infermeria i Fisioteràpia Gimbernat. Està casat amb Manuela de Madre, que va ser alcaldessa de Santa Coloma de Gramenet.
Va ser regidor de l'Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet des de 1987 a 2015, exercint des de 1991 com a tinent d'alcalde. També va ser diputat provincial de la Diputació de Barcelona durant el mateix període. En aquesta institució va ser president delegat de les àrees de Medi Ambient (1999-2003), Cultura (2003-2004), Coordinació i Govern Local (2004-2008). Entre 2008 i 2011 va ser president de la Diputació, en substitució de Celestino Corbacho.
Dintre de l'organització del PSC, el 2014 va ser nomenat secretari de Política Municipal del partit, a tocar de les eleccions municipals. L'any 2015 va abandonar l'activitat política, i va entrar a treballar temporalment a la Diputació fins a 2017, donant suport al departament de gerència.
D'altra banda, ha estat president de la Comissió de Diputacions Provincials, Cabildos i Consells Insulars de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP), vicepresident de la Confederació Europea de Poders Locals Intermedis (CEPLI) i vicepresident de la Fundació Palau. A més, també ha estat membre de la Junta de Govern del Consorci del Gran Teatre del Liceu i del Consell General del Consorci del CCCB.

## Referències

* 1 2 3 4 «Antoni Fogué substitueix Celestino Corbacho a la Diputació de Barcelona». La Xarxa de Comunicació Local, 17-04-2008.
* 1 2 3 Burgos, Rafa «L'ex regidor Antoni Fogué 'fitxa' per la Diputació». Gramenet 2.0, 08-10-2015.
* 1 2 S. G. «Antoni Fogué serà el secretari de política municipal del PSC i Esther Niubó, la portaveu». Ara, 17-07-2014.
* 1 2 3 Sesé «Jubilació daurada per l'expresident de la Diputació de BCN del PSC Antoni Fogué». Directe - La República, 04-05-2017.
# L'Espinoi

L'Espinoi és una masia de Collsuspina (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia situada dalt d'un pujol, de petites dimensions i coberta amb teulada a dues vessants amb desaigua a la façana principal. A la façana principal hi ha un petit portal adovellat i algunes finestres amb pedra treballada. Davant d'aquesta hi ha tot un seguit de corts i edificis auxiliars que formen un clos tancat. A la part del darrere hi ha un portal de pedra treballada datat el 1811. La façana dreta descansa sobre una base de marques, a la façana esquerra hi ha una cisterna amb un detall de ferro forjat d'ocell, de poca qualitat.

## Història

Aquest mas, junt amb d'altres i sufragània de Sant Cugat de Gavadons, és citat en documents medievals i també en un capbreu de 1643, com a pertanyent a la jurisdicció del castell de Tona. Per la seva tipologia diríem que és una construcció anterior al segle xix si bé l'any 1811 es reconstruí i restà reformada. El 7 d'agost de 1853 efectuant-se la delimitació de la nova parròquia de Collsuspina, se cita "la teularia del Espinoy".

## Referències

* 1 2 «L'Espinoi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# The Wheelman (videojoc)

The Wheelman és un videojoc desenvolupat i publicat per Midway Games. L'acció transcorre a la ciutat de Barcelona. El protagonista, Milo Burik (un Vin Diesel digitalitzat), és un xòfer que torna del seu retir per salvar a una dona del seu passat. Per fer-ho s'haurà d'infiltrar en bandes de gàngsters fictícies.

## Jugabilitat

El joc té com a escenari un món obert recreat en la ciutat de Barcelona, totalment plena d'objectes destructibles, carreteres i carrers en un entorn de blocs i edificis d'oficines i té un total de 25 missions argumentals i 105 de secundàries.

## Polèmica

Al juny de 2008, amb el videojoc encara en desenvolupament, va ser objecte de polèmica. La regidora d'Educació de l'Ajuntament de Barcelona, Montserrat Ballarín, va encarregar un informe jurídic amb mesures legals per provar d'impedir la publicació del videojoc, a causa que l'escenari és la ciutat esmentada. "El videojoc ofereix valors contraris a la ciutat", segons el consistori barceloní.

## Enllaços externs

* Web oficial (no està en català?) Arxivat 2019-12-01 a Wayback Machine.
* Info en català més enllaç de fòrum principal Arxivat 2008-10-14 a Wayback Machine. (català)
* Informació del llançament (anglès)
* Quant a The Wheelman (anglès)
* Trailer (promoció) de The Wheelman Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. (anglès)

## Referències

* ↑ «Barcelona no quiere ser escenario de un videojuego violento» (en castellà). elpais.es, 11-06-2008. [Consulta: 13 juliol 2008].
# Caryinita

La caryinita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de l'al·luaudita. Rep el seu nom del grec κορύινος, per error, en comptes de καρύινος, "de color castany-marró" en al·lusió al seu color.

## Característiques

La caryinita és un fosfat de fórmula química (Na,Pb)(Ca,Na)CaMn2+ 2(AsO₄)₃. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. Químicament és molt similar a l'ortoròmbica piccoliïta, aprovada l'any 2017.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la caryinita pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, ferroal·luaudita, hagendorfita, johil·lerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyl·lieïta, qingheiïta, rosemaryita, wyl·lieïta, ferrorosemaryita, qingheiïta-(Fe2+), manitobaïta, marićita, berzeliïta, manganberzeliïta, palenzonaïta, schäferita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, barioolgita, whitlockita, estronciowhitlockita, merrillita, tuïta, ferromerrillita, bobdownsita, chladniïta, fil·lowita, johnsomervilleïta, galileiïta, stornesita-(Y), xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, ronneburgita, tillmannsita i filatovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Långban, al municipi de Filipstad, a Värmland (Suècia). També ha estat descrita en altres tres indrets: Sjögruvan, a Hällefors (Västmanland, Suècia); Vallone della Valletta, a Canosio (Piemont, Itàlia); i Ausserferrera (Grisons, Suïssa).

## Referències

* ↑ «Caryinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Ptolemeu (general)

Ptolemeu (en grec antic Πτολεμαῖος) era un general de l'exèrcit de Filip V de Macedònia. Es va destacar en diverses ocasions i va ascendir als principals llocs de comandament.
Va entrar a la conspiració d'Apel·les contra el rei, juntament amb Leontios i Megalees, i descobert, va ser executat immediatament l'any 218 aC.

## Referències

* ↑ 14.Ptolemaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 566
Viccionari
# Saloon

Un saloon era un bar típic del Far West, als Estats Units, durant el segle xix. El primer saloon conegut fou creat el 1822, a Brown's Hole (Wyoming). La porta d'entrada dels saloons, molt original, era de fusta (com tot l'edifici) i s'obria en tots dos sentits.
La imatge dels saloons que donen els westerns no es correspon amb la realitat històrica, ja que, en general, eren locals força petits. Només alguns dels més importants tenien un hotel i sovint oferien espectacles, amb un pianista, ballarines de cancan, cantants, etc. Però en la majoria no hi havia més entreteniments que jocs de cartes, com ara el pòquer, que era molt popular.
Molts saloons es fabricaven el seu propi whisky. De vegades era de graduació molt alta i fàcilment inflamable, motiu pel qual els indis, que solien tenir prohibida l'entrada al local, l'anomenaven firewater (aigua de foc).
Els clients solien ser tots homes de raça blanca, que treballaven com caçadors, cowboys, miners, etc.
Alguns d'aquests establiments estaven oberts dia i nit, i tots els dies de la setmana.

## Bibliografia

Paul Trachtman: Die Großen Revolverhelden. Marshals, Sheriffs, Outlaws. Männer, die Legenden wurden. Naumann & Göbel 2002. ISBN 3-625-10761-9 (en alemany)

## Enllaços externs

* Els saloons a legendsofamerica.com (anglès)
# Chevennes

Chevennes és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 142 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chevennes era de 142 persones. Hi havia 56 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 24 parelles sense fills, 24 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 67 habitatges, 53 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 66 eren cases i 1 era un apartament. Dels 53 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris i 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chevennes el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 20 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 12 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 24 | 10 a 14 | 12 |
| 4 | 5 a 9 | 12 |
| 0 | 0 a 4 | 12 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 99 persones, 64 eren actives i 35 eren inactives. De les 64 persones actives 50 estaven ocupades (32 homes i 18 dones) i 14 estaven aturades (6 homes i 8 dones). De les 35 persones inactives 7 estaven jubilades, 11 estaven estudiant i 17 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Chevennes hi havia 53 unitats fiscals que integraven 146 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 14.912 €.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Chevennes hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chevennes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chevennes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Andrònic Ducas Àngel

Andrònic Ducas Àngel, en grec medieval Ἀνδρόνικος Δούκας Ἄγγελος, nascut a Constantinoble cap a l'any 1130 i mort el 1185, va ser un noble de l'Imperi Romà d'Orient, fill de l'almirall Constantí Àngel i de Teodora Comnena, filla d'Aleix I Comnè i d'Irene Ducena.

## Biografia

Per ordre de l'emperador Manuel I Comnè, va dirigir la guerra contra els turcs seljúcides, que, per la força de les armes, havien ocupat la província de Capadòcia. No es coneixen del cert els resultats de les diferents batalles que es van anar produint, però després de tres anys de lluita, potser per covardia o per traïció, Andrònic va abandonar el seu exèrcit al camp de batalla davant la presència de l'enemic i va retornar a Constantinoble.
Manuel I el va castigar per aquella acció i va considerar el fet com un acte injustificable. Com a càstig, li va ordenar que es disfressés de dona i es passegés per la ciutat per fer-lo sentir avergonyit davant del poble. Després d'aquella humiliació el va tornar a acceptar com a cap militar i li va retornar els honors i privilegis anteriors. El 1182 fou enviat de nou al camp de batalla, acompanyat pels tutors d'Aleix II Comnè, fill de Manuel I, contra l'usurpador Andrònic I Comnè.
Andrònic I Comnè va guanyar la batalla final que va tenir lloc a Carax (Bitínia). Andrònic Ducas va témer per la seva vida i per la de la seva família, sobretot per les represàlies que podia prendre la regent, l'emperadriu Maria d'Antioquia, i va passar-se al camp de l'enemic portant amb ell tota la seva família.
Segons l'historiador Guillem de Tir, Andrònic Ducas Àngel va ser enviat per l'emperador Manuel I a la cort de Balduí I de Jerusalem, rei de Jerusalem, per organitzar una expedició amb l'objectiu de reconquerir Egipte.

## Matrimoni i descendència

Andrònic Ducas Àngel es va casar amb Eufrosina Castamonites, amb qui va tenir diversos fills:
* Isaac II Àngel, emperador, que es va casar amb Margarida d'Hongria.
* Aleix III Àngel, emperador, que es ca casar amb Eufrosina Ducena.
* Constantí Àngel
* Joan Àngel.
* Miquel Àngel.
* Teodor Àngel.
* Irene Àngel, que es va casar amb Joan Cantacuzè.
* Teodora Àngel, que es va casar amb Conrad de Montferrat.

## Referències

* ↑ Varzós, Konstandinos. Η γενεαλογία των Κομνηνών. Tessalònica: Centre d'Estudis Bizantins de la Universitat de Tessalònica, 1984, p. 264, 656-659, 715-726.