OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de Can Brunet

Torre de Can Brunet o Torre de Can Saurí és una antiga torre de defensa del segle xv adossada a una masia del municipi de Sant Vicenç de Montalt (Maresme). Està inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El nom prové de les famílies propietàries, que han donat dos batlles a Sant Vicenç de Montalt, Josep Saurí entre 1801 i 1803 i Josep Brunet Paituvi, l'any 1934 durant la II República.
És una torre de planta quadrada, de tres plantes d'alçada, amb la part superior actualment retallada, però encara conserva les mènsules del matacà. Té les cantoneres de pedra, així com l'emmarcament de les finestres.

## Referències

* ↑ «Torre de Can Brunet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
* 1 2 «Nucli històric de Sant Vicenç de Montalt». Festa Catalunya.
# Torío

El Torío és un riu que discorre per la província de Lleó pertanyent a la conca del Duero. Neix al sud del port de Piedrafita, a l'est de la serra de Riaño, al nord de la província de Lleó, i és el major afluent del riu Bernesga. De nord a sud, recorre els municipis de Cármenes, Vegacervera, Matallana de Torío, Garrafe de Torío, Villaquilambre i Lleó, on s'uneix al Bernesga. Des de les fonts, a 1630 m d'altitud, fins a la desembocadura la seva longitud és de 63 km.
Les aigües netes i transparents el converteixen en un paradís per a la truita de riu. La seva gestió hidrològica va a càrrec de la Confederació Hidrogràfica del Duero.

## Referències

* ↑ Vega, A. «Cuatro chapuzones en el río Torío a media hora de León ciudad» (en castellà), 05-08-2017. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ Domínguez, E. S. «El río Torío habla, León escucha» (en castellà), 09-09-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ «Río Torío, ese pequeño gran río leonés» (en castellà), 18-07-2022. [Consulta: 11 desembre 2023].
# Dolinka

«Dolinka» té aquests significats:

## Eslovàquia

* Dolinka (Eslovàquia), localitat de la regió de Banská Bystrica, a Eslovàquia

## Ucraïna

* Dolinka (Krasnoperekopsk), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna
* Dolinka (Saki), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna
# Tony Maggs

Anthony Francis O'Connell "Tony" Maggs va ser un pilot de curses automobilístiques sud-africà que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Tony Maggs va néixer el 9 de febrer del 1937 a Pretoria, Sud-àfrica.

## A la F1

Va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1961 (la dotzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 15 de juliol del 1961 el GP de la Gran Bretanya al Circuit d'Aintree.
Tony Maggs va participar en un total de vint-i-set proves puntuables pel campionat de la F1, disputades en cinc temporades consecutives (1961 - 1965) aconseguint tres podis com a millor classificació i assolí vint-i-sis punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1961 | Louise Bryden-Brown | Lotus | Climax | MON | HOL | BEL | FRA | GBR 13 | ALE 11 | ITA | USA | | | - | 0 |
| 1962 | Cooper Car Company | Cooper | Climax | HOL 5 | MON Ret | | | | ALE 9 | | | | | 7è | 13 |
| 1962 | Cooper Car Company | Cooper | Climax | | | BEL Ret | FRA 2 | GBR 6 | | ITA 7 | USA 7 | SUD 3 | | 7è | 13 |
| 1963 | Cooper Car Company | Cooper | Climax | MON 5 | BEL 7 | HOL Ret | FRA 2 | GBR 9 | ALE Ret | ITA 6 | USA Ret | MEX Ret | SUD 7 | 8è | 9 |
| 1964 | Scuderia Centro Sud | BRM | BRM | MON | HOL NVS | BEL NVS | FRA | GBR Ret | ALE 6 | AUT 4 | ITA | USA | MEX | 12è | 4 |
| 1965 | Reg Parnell Racing | Lotus | BRM | SUD 11 | MON | BEL | FRA | GBR | HOL | ALE | ITA | USA | MEX | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 27 | 0 | 3 | 0 | 0 | 26 |
# Tony Moore

Michael Anthony Moore, més conegut com a Tony Moore (Kentucky, 20 de desembre de 1978) és un historietista estatunidenc, conegut pel seu treball en el gènere de l'horror i de la ciència-ficció amb títols coneguts com The Walking Dead, Fear Agent o The Exterminators.

## Carrera professional

Moore va estudiar dibuix, pintura i tècniques d'impressió a la Universitat de Louisville mentre treballava a Battle Pope, tot i que deixà els estudis abans d'acabar per començar la seva carrera com historietista quan a ell i a Robert Kirkman els demanaren fer un treball per a Masters of the Universe, de Mattel. Poc temps després van fer Brit i The Walking Dead per a Image Comics. Tot i que Moore deixà de treballar com a artista per a The Walking Dead al número 6, va continuar contribuint-hi com a artista de portada fins al número 24 i també per als primers quatre volums de la sèrie.
Moore fou nominat a dos premis Eisner pel seu treball a The Walking Dead, el 2004 com a millor sèrie nova i el 2005 com a millor artista de portada.
D'aleshores ençà Moore ha continuat el seu treball com a co-creador de les sèries The Exterminators amb Simon Oliver i de Fear Agent amb Rick Remender a Dark Horse Comics.

## Obres

* Battle Pope (2000, Funk-O-Tron LLC, i 2005, Image Comics)
* Masters of the Universe - Icons of Evil: Beastman (2003, Image Comics)
* Brit (2003, Image Comics)
* The Walking Dead (2003, Image Comics)
* Fear Agent (2005, Image Comics; re-release 2007, Dark Horse Comics)
* The Exterminators (2006, Vertigo)
* The Amory Wars (2007, Evil Ink Comics)
* Ghost Rider (2009, Marvel Comics)
* Punisher (2009, Marvel Comics)
* Venom (2010, Marvel Comics) amb Rick Remender
# Gasparo Berti

Gasparo Berti (Màntua (?) 1600 - Roma 1643) va ser un físic i astrònom italià. Va participar amb Torricelli en la demostració de la pressió atmosfèrica.
Entre 1639 i 1644, la data exacta no és coneguda, amb Raffaello Magiotti, Gasparo Berti elabora diversos aparells experimentals, com els sifons de més d'onze metres d'alçària per mostrar que una columna d'aigua no pot pujar a més de 10,30 metres. Existeixen quatre testimoni de les seves experiències, tots molt posteriors, dels quals el més complet és d'Emanuele Maignan. Desgraciadament les seves experiències no van poder convèncer els defensors de la «vacuïtat» entre els quals Athanasius Kircher que va posar en dubte l'estanquitat dels seus aparells.
Gasparo Berti també es va interessar per altres problemes pràctics com la mesura de la humitat i va succeir el 1643 a Benedetto Castelli en la càtedra de matemàtiques a la Universitat de Roma La Sapienza, però molt malalt no va exercir la funció i va morir al mateix any de la seva promoció.

## Referències

* ↑ «Gasparo Berti (1600-1643)» (en anglès). Horror Vacui? The main Characters. Florència: Museu d'història de les ciències. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ Bock, Rudolf. «Gasparo Berti». A: Vakuum - Elektrizität - Gase: 2300 Jahre Philosophie und Forschung (en alemany). Münster: Principal Verlag, 2011, p. 104-106. ISBN 9783899691191.
* ↑ Helden, Ad van (redacció). «Berti, Gasparo» (en anglès). The Galileo Project. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ Stillman, Drake. «Berti Gasparo». A: Complete Dictionary of Scientific Biography (en anglès). encyclopedia.com/, 2008.
# Fuentespreadas

Fuentespreadas és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Jambrina i El Piñero, al sud amb El Maderal, a l'est amb San Miguel de la Ribera i Argujillo i a l'oest amb Cuelgamures i Santa Clara de Avedillo. El nom ve del llatí Fontibus Predatis, que voldria dir fuentes de poco valor.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 460 | 422 | 383 | 374 |
# Fuentidueña

Fuentidueña és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 196 | 195 | 163 | 158 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Fernando Perez Díez | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Fernando Perez Díez | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Fuentestrún

Fuentestrún és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Fuentesoto

Fuentesoto és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Douchy (Aisne)

Douchy és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 143 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Douchy era de 143 persones. Hi havia 60 famílies de les quals 20 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 16 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 24 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 67 habitatges, 59 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 67 habitatges eren cases. Dels 59 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris, 20 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 13 tenien tres cambres, 20 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Douchy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 12 |
| 0 | 65 a 69 | 12 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 12 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 12 |
| 16 | 10 a 14 | 12 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 86 persones, 59 eren actives i 27 eren inactives. De les 59 persones actives 49 estaven ocupades (29 homes i 20 dones) i 10 estaven aturades (5 homes i 5 dones). De les 27 persones inactives 12 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Douchy hi havia 58 unitats fiscals que integraven 144 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 12.855 €.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Douchy hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Douchy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Douchy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# François Isaac de Rivaz

François Isaac de Rivaz (1752 - 1828) va ser un inventor i un polític. Va inventar el primer motor de combustió interna i que funcionava amb hidrogen amb ignició elèctrica i el va patentar el 1807. El 1808 va acoblar aquest motor a un vehicle que va ser el primer auomòbil amb motor de combustió interna.
Isaac nasqué a París d'una família provinent de Valais. El 1763 la família s'assentà a Moûtiers als Estats de Savoia (Regne de Sardenya). No se sap a quines escoles estudià però estudià mecànica.
Isaac experimentà, a finals del segle xviii, amb els vehicles moguts pel vapor. També estudià la ignició dels gasos combustibles.
El seu motor de 1807 funcionava amb una mescla d'hidrogen i oxigen i s'encenia per una guspira elèctrica. El seu motor mai va tenir èxit comercial.
De manera coincident, també el 1807, Nicéphore Niépce instal·là el seu motor de combustió interna anomenat Pyréolophore en un vaixell essent així com es considera que el de Niépce va ser el primer motor de combustió interna en un vaixell.

## Referències

* 1 2 3 Eckermann, Erik. World History of the Automobile. Warrendale, PA: Society of Automotive Engineers, 2001. ISBN 0-7680-0800-X.
* 1 2 3 Michelet, Henri. L'inventeur Isaac de Rivaz: 1752 - 1828. Editions Saint-Augustin, 1965 [Consulta: 28 maig 2011]. en francès
* ↑ About.com: Inventors: The History of the Automobile - The Internal Combustion Engine and Early Gas-Powered Cars Arxivat 2012-07-16 at Archive.is
* ↑ , US 7137366 Page 10: : In the early nineteenth century, Francois Isaac de Rivaz of Switzerland invented a hydrogen-powered internal combustion engine.

## Enllaços externs

* 1807 Francois Isaac de Rivaz - internal combustion engine Arxivat 2012-03-16 a Wayback Machine.
# Docimodus

Docimodus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids qu es troba a l'Àfrica oriental: el riu Shire i els llacs Malawi i Malombe.

## Taxonomia

* Docimodus evelynae (Eccles & Lewis, 1976)

## Referències

* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Snoeks, J. & M. Hanssens, 2004: Identification guidelines to other non-mbuna. Pp. 266-310. A: Snoeks, J. (ed). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Texas: 1-360.
# Diego Alberto Milito

Diego Alberto Milito és un futbolista argentí. Va nàixer el 12 de juny del 1979 a Bernal (Argentina). Ha jugat als clubs Racing Club de Avellaneda, Genoa CFC, Reial Saragossa i Inter de Milà.

## Palmarès
### Racing Club

* 2 Campionats argentins: 2001 (apertura), 2014 (clausura).

### Internazionale

* 1 Campionat del Món de Clubs: 2010.
* 1 Lliga de Campions de la UEFA: 2009-10.
* 1 Serie A: 2009-10.
* 2 Copa d'Itàlia: 2009-10, 2010-11.
* 1 Supercopa d'Itàlia: 2010.

## Referències

* ↑ «Diego Milito». UEFA. [Consulta: 20 gener 2017].
* ↑ «Real Zaragosa Official website News (espanyol)». Arxivat de l'original el 2008-11-16. [Consulta: 14 juliol 2017].
* ↑ «Milito, l'uomo che parla poco corre molto e fa sempre gol» (en italià). Corriere della Sera, 17-05-2010 [Consulta: 7 agost 2012].
* ↑ «Prince Milito now the King of Inter». Four Four Two, 22-05-2010 [Consulta: 24 maig 2010].

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de Arxivat 2009-08-27 a Wayback Machine. (alemany)
# Gabriel Lippmann

Gabriel Jonas Lippmann (Bonnevoie, Luxemburg 1845 - Oceà Atlàntic 1921) fou un professor universitari i físic francès, guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1908.

## Biografia

Nasqué el 16 d'agost de 1845 a la població luxemburguesa de Hollerich, en aquells moments part de França, en una família d'origen jueu. Va estudiar a l'Escola Normal de la ciutat de París i estudià física a les universitats de Heidelberg, Berlín i París.
El 1883 fou nomenat professor de física matemàtica a La Sorbona i el 1886 aconseguí la càtedra de física experimental. Fou membre de la legació estrangera de la societat britànica Royal Society.

## Investigacions

Les seves primeres investigacions es desenvoluparen en l'efecte de la força electromotriu sobre la capil·laritat, cosa que li va permetre desenvolupar l'electròmetre capil·lar. Va formular el principi de la conservació de l'electricitat i el 1891 va idear un procediment de fotografia en color basat en el fenomen de la interferència lluminosa produïda per reflexió.
El 1908 fou guardonat amb el Premi Nobel de Física pel desenvolupament de mètodes de reproducció fotogràfics del color mitjançant la interferència.
Gabriel Lippman morí el 13 de juliol de 1921 mentre viatjava a bord del vaixell France per l'oceà Atlàntic, retornant a Le Havre (França) des del Canadà.

## Enllaços externs

* «Gabriel Lippmann» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.

## Referències

* ↑ Cf. pàgina 82: J.A. Massard (1997): Gabriel Lippmann et le Luxembourg. In J.P. Pier & J.A. Massard (éds): Gabriel Lippmann: Commémoration par la section des sciences naturelles, physiques et mathématiques de l'Institut grand-ducal de Luxembourg du 150e anniversaire du savant né au Luxembourg, lauréat du prix Nobel en 1908. Luxembourg, Section des sciences naturelles, physiques et mathématiques de l'Institut grand-ducal de Luxembourg en collaboration avec le Séminaire de mathématique et le Séminaire d'histoire des sciences et de la médecine du centre universitaire de Luxembourg: 81-111.
# Gabriel Lorca

Gabriel Lorca és un personatge fictici de la sèrie Star Trek: Discovery interpretat per l'actor Jason Isaacs. És el capità de la USS Discovery i un brillant estrateg militar.
Abans del 2256 va ser assignat a la nau USS Buran, que va participar en la guerra amb els klingon. En una emboscada va ser abordada pels klingon i Lorca va decidir destruir la nau i matar tots els seus ocupants per evitar-los ser capturats i torturats.< El capità va ser l'únic supervivent de l'atac, del que va sortir amb ferides i una hipersensibilitat a la llum.
Poc després va ser assignat a la nau USS DIscovery per portar a terme els experiments i el desenvolupament del motor d'espores.

## Referències

* ↑ «'Star Trek: Discovery' Casts Jason Isaacs as Captain» (en anglès). EW.com.
* ↑ «'Star Trek: Discovery' First Look at Jason Isaacs as Captain Lorca» (en anglès). EW.com.
# Torres d'aigua de Kuwait

Les Torres d'aigua de Kuwait són un grup prominent de 31 torres d'aigua de la ciutat de Kuwait, inaugurades el 1976.

## Disseny i construcció

El 1965, el govern de Kuwait va contractar a l'empresa d'enginyeria sueca de VBB (des de 1997 Sweco) per desenvolupar i implementar un pla per a un sistema modern de subministrament d'aigua per a la ciutat de Kuwait. La companyia va construir cinc grups d'un total de 31 torres d'aigua, obra del seu arquitecte en cap Sune Lindström, anomenades les torres bolets. Van ser construïdes per la VBB en formigó armat estàndard i de formigó pretesat. Cada torre té capacitat per 3.000 metres cúbics d'aigua. Els grups de torres es distingeixen pel número, l'altura, el color i l'ornamentació, i serveixen com a punts de referència per als seus districtes.
Pel sisè lloc, l'emir de Kuwait, el Sheikh Jabir III Al Ahmad Al Jabir Al Sabah, volia un disseny més espectacular. Aquest últim grup construït, conegut com a Torres Kuwait, està format per tres torres, dues dels quals també serveixen com a dipòsits d'aigua.
Aquestes trenta-tres torres tenen en conjunt una capacitat estàndard de 102 mil metres cúbics d'aigua. Totes aquestes estructures van ser guardonades el 1980 amb el Premi Aga Khan d'Arquitectura.

## Referències

* ↑ «Water Towers», pp. 173–181
* 1 2 «Aga Khan Award». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 29 novembre 2016].
* ↑ Kultermann 1981, pp. 40–41

## Bibliografia

* Kultermann, Udo, 1999. Contemporary architecture in the Arab states: Renaissance of a region. New York; London: McGraw-Hill. ISBN 0070368317
* Kultermann, Udo, 1981. Kuwait Tower. Malene Bjorn's work in Kuwait. MIMAR: Architecture in Development, 1981:2. pp. 40–41. Hasan-Uddin Khan, ed. Singapore: Concept Media Ltd. ISSN 0129-8372
* «Water Towers», 1983. A: Renata Holod, editor; Darl Rasdorfer, editor associat. 1983. Architecture and Community: building in the Islamic world today: the Aga Khan Award for Architecture. pp. 173–181. Millerton: Aperture; Oxford: Phaidon. ISBN 0893811238
# Torres d'Alàs

Torres d'Alàs és un nucli de població disseminat del municipi d'Alàs i Cerc de la comarca de l'Alt Urgell. Es troba en un serrat a la dreta del riu Segre, a diferència de la resta de poblacions del municipi. S'hi pot trobar l'església de Sant Pere de Torres.

## Referències

* ↑ «Torres d'Alàs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gens Canúlia

* Per a altres significats, vegeu «lex Canuleia».
La gens Canuleia o Canúlia (en llatí Canuleia) va ser una gens romana d'origen plebeu. Cap dels seus membres va arribar a cònsol romà. L'únic cognomen usat per aquesta família va ser Dives. Els praenomen usats normalment amb més freqüència eren Gai (Gaius) Luci (Lucius) i Marc (Marcus).
Alguns membres destacats de la família van ser:
* Gai Canuleu, tribú de la plebs l'any 445 aC
* Marc Canuleu, tribú de la plebs el 420 aC.
* Luci Canuleu va ser un legat enviat pel senat a la Lliga Etòlia el 174 aC.
* Canuleu senador que abans del 160 aC va actuar com ambaixador romà a Egipte.
* Gai Canuleu, tribú de la plebs el 100 aC
* Luci Canuleu, publicà
* Marc Canuleu advocat romà. Ciceró diu que va defensar a Quint Hortensi Hòrtal i a Cota, però no aclareix de quina acusació ni en quin moment.
* Luci Canuleu, legat de Juli Cèsar

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 596.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XII,25
* ↑ Polibi. Històries XXXI,18
* ↑ Ciceró. Brutus 92
# E673

La ruta europea E673 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Lugoj (Romania) i finalitza a Deva (Romania). Té una longitud de 95 km. Té una orientació d'oest a est.
# Fundació Privada Olga Torres

La Fundació Privada Olga Torres és una entitat dedicada a promoure la investigació d'alt nivell dins del marc universitari del càncer i la seva relació amb alteracions immunològiques. L'entitat impulsa la recerca científica, tecnològica i social, amb centres d'investigació o d'instituts especialitzats mitjançant el finançament directe de projectes específics d'anàlisi i tractament oncològic relacionats amb malalties immunomediades. Creà la fundació Dionís Torres Segura, pare d'Olga Torres Masana (Sabadell, 1956-2002), que morí d'una malaltia autoimmunitària que li va provocar diferents processos cancerígens. El 2017 se li va concedir la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 29 personalitats i 24 entitats». Govern.cat, 11-04-2017 [Consulta: 12 abril 2017]. Arxivat 19 de maig 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-05-19. [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ «La Fundació Olga Torres destina 120.000 euros a la recerca sobre el càncer de còlon». Titulars.cat, 22-03-2015 [Consulta: 17 abril 2017].