OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premi al millor jugador jove de la Lliga ACB

El premi al millor jugador jove de la Lliga ACB, anomenat fins al 2013 premi al jugador revelació, s'atorga anualment des de la temporada 2004/05 de l'ACB per la mateixa Associació de Clubs de Bàsquet i premia al jugador jove que presenta una millor progressió al llarg de la temporada regular.

## Premi al jugador revelació

| Temporada | Jugador | Equip |
| 2004/05 | Sergio Rodríguez | Adecco Estudiantes |
| 2005/06 | Carlos Suárez | Adecco Estudiantes |
| 2006/07 | Ricky Rubio | DKV Joventut |
| 2007/08 | Mirza Teletović | TAU Cerámica |
| 2008/09 | Brad Oleson | Alta Gestión Fuenlabrada |
| 2009/10 | Richard Hendrix | CB Granada |
| 2010/11 | Gustavo Ayón | Baloncesto Fuenlabrada |
| 2011/12 | Micah Downs | Bàsquet Manresa |
| 2012/13 | Salah Mejri | Blu:sens Monbús |

## Premi al millor jugador jove

| Temporada | Jugador | Equip |
| 2013/14 | Guillem Vives | FIATC Joventut |
| 2014/15 | Dani Díez | Gipuzkoa Basket |
| 2015/16 | Juancho Hernangómez | Movistar Estudiantes |
| 2016/17 | Luka Dončić | Reial Madrid |
| 2017/18 | Luka Dončić (2) | Reial Madrid |
| 2018/19 | Carlos Alocén | Tecnyconta Zaragoza |
| 2019/20 | Carlos Alocén (2) | Casademont Zaragoza |

## Referències

* ↑ ACB.com Sergio Rodríguez, Jugador Revelació ACB 2004-05 Arxivat 2012-05-30 a Wayback Machine., consultat el març de 2012
* ↑ ACB.com Carlos Suárez, Jugador Revelació ACB 2005-06 Arxivat 2012-05-30 a Wayback Machine., consultat el març de 2012
* ↑ ACB.com Ricky Rubio, Jugador Revelació 2006-07 Arxivat 2010-12-03 a Wayback Machine., consultat el març de 2012
* ↑ ACB.com Mirza Teletovic, Jugador Revelació ACB 2007-08 Arxivat 2010-12-03 a Wayback Machine., consultat el març de 2012
* ↑ ACB.com Brad Oleson, Jugador Revelació 2008-09 Arxivat 2012-10-04 a Wayback Machine., consultat el març de 2012
* ↑ ACB.com Richard Hendrix, Jugador Revelació ACB 2009-10 Arxivat 2017-11-09 a Wayback Machine., consultat el març de 2012
* ↑ ACB.com Gustavo Ayón, Jugador Revelació Arxivat 2017-11-12 a Wayback Machine., consultat el març de 2012
* ↑ ACB.com Micah Downs, Jugador Revelació Arxivat 2012-10-04 a Wayback Machine., consultat el maig de 2012
* ↑ «Guillem Vives, Mejor Joven de la Liga Endesa 2013-14» (en spanish). acb.com, 20-05-2014. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2018. [Consulta: 22 maig 2014].
* ↑ «Dani Díez, Mejor Jugador Joven de la Liga Endesa 2014-15» (en spanish). ACB.com, 19-05-2015. Arxivat de l'original el 20 de maig 2015. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ «Juancho Hernangómez, Mejor Joven de la Liga Endesa 2015-16» (en spanish). ACB.com, 17-05-2016. Arxivat de l'original el 23 de maig 2016. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ «Luka Doncic, Mejor Joven de la Liga Endesa 2016-17» (en castellà). ACB.com, 17-05-2017. Arxivat de l'original el 26 de maig 2017. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ «Luka Doncic, Mejor Joven de la Liga Endesa 2017-18» (en castellà). ACB.com, 23-05-2017. Arxivat de l'original el 24 de maig 2018. [Consulta: 16 novembre 2020].
# Verkhneaksiónovski

Verkhneaksiónovski (en rus: Верхнеаксёновский) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 145 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Государственный архив Волгоградской области. Справка по истории административно-территориального деления Волгоградской области». Arxivat de l'original el 2017-09-04. [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ «Климат: Ближнеосиновский». Arxivat de l'original el 2017-09-04.
# Luiz Nunes

Luiz Carlos Nunes de Souza (Minas Gerais, 31 de juliol de 1909 - Rio de Janeiro, 1937) fou un arquitecte brasiler.
Va estudiar arquitectura en l'Escola Nacional de Belles Arts a partir de 1926 i es va graduar el 1933. Va resaltar com un defensor del paper modernitzador de l'arquitectura i del seu potencial transformador. Poc després de la revolució de 1930, el 1931, sent president del Directori Acadèmic i juntament amb Jorge Moreira, va participar en una vaga que va acabar amb el director José Mariano i el nomenament de Lúcio Costa, que intentava implantar una nova mentalitat de ensenyament en l'escola tradicionalista amb un discurs centrat en la recuperació de la relació entre forma, tècnica i materials.
Les seves obres son el testimoni de l'avantguardisme de Recife. En 1934 fou contractat per Carlos de Lima Cavalcanti per dirigir la Secretaria d'Obres de Recife amb una organització modernista que pretenia combatre els errors rutinaris de les obres, l'empirisme tècnic i la mà d'obra no qualificada, promovent projectes realitzats amb un criteri únic de racionalització constructiva, dimensionament adequat i econòmic de l'estructura, ordenació de l'espai i el control de la planificació de l'obra, un fet inèdit en l'època, i treballà amb Roberto Burle Marx, el director del Departament de Parcs i Jardins de Pernambuco. Va morir de tuberculosi als 28 anys en 1937.

## Referències

* ↑ Ramón Gutiérrez, Eladio Dieste, Graciela María Viñuales. Arquitectura latinoamericana en el siglo XX (en castellà). Lunwerg, 1998, p. 379. ISBN 9788477825104.
* 1 2 Campos Soares, 2015, p. 34.
* ↑ Marques, Sônia. «“Las ideas de la Bauhaus existían también en otros lugares”» (en castellà). Instituto Goethe, 2018. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2022. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ Luis E. Carranza, Fernando Luiz Lara. Modern Architecture in Latin America: Art, Technology, and Utopia (en anglès). University of Texas Press, 2015, p. 233. ISBN 9780292762978.
* ↑ Marques, Sônia; Naslavsky, Guilah «Eu vi o modernismo nascer… foi no Recife». arquitextos. vitruvius, 131.02, 01-04-2011. Arxivat de l'original el 2022-02-12 [Consulta: 12 febrer 2022].

## Bibliografia

* Campos Soares, Taise Travassos. Patrimonio moderno en Brasil entre los años 1930 y 1960: Técnica y conservación (en castellà). Universitat Politècnica de Catalunya, 2015, p. 34.
# Glàndula sudorípara eccrina

Les glàndules sudorípares eccrines són glàndules tubulars simples que regulen la temperatura corporal. Són estructures independents, no associades amb el fol·licle pilós. Cada glàndula s'organitza amb una estructura tubular de fons sec. Té un segment secretor anomenat adenòmer glomerular, situat en la dermis profunda o en la part superficial de l'hipoderma i també consta d'un segment canicular que desboca en la superfície de l'epidermis. La principal funció d'aquestes glàndules és el control de la temperatura corporal a través del refredament causat per l'evaporació de l'aigua de la suor sobre l'epidermis. A més també actua com un òrgan excretor.
L'adenòmer glomerular produeix una secreció hipotònica amb poques proteïnes i quantitats variables de clorur de sodi, urea, àcid úric i amoni.

## Tipus cel·lulars

En l'adenòmer glomerular trobem tres tipus diferents de cèl·lules: clares, fosques i mioepitetials:
* Cèl·lules clares basals, que segreguen aigua i electròlits. Es caracteritzen per tenir abundant glicogen
* Cèl·lules fosques apicals, que són seroses i segreguen proteïnes. Tenen un RER i grànuls de secreció abundants.
* Cèl·lules mioepitelials contràctils, la contracció de les quals produeix l'expulsió ràpida de la suor.

## Referències

* ↑ Ross & Pawlina 6a edició pag(507,508)
# Edifici de la Caixa de Pensions (Sant Sadurní d'Anoia)

L'Edifici Caixa de Pensions és una obra de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'edifici ocupa tota la llargada del carrer Francesc Moragas, però també té entrada pels carrers Hospital i Sant Antoni. Té tres cossos, cadascun destinat a usos diferents; el central a vestíbul i escala, el de l'esquerra a museu i biblioteca, i el de l'esquerra a oficines i habitatge.
La imatge de l'edifici respon als criteris marcats per la institució, ja que la mateixa estètica la troben en altres edificis contemporanis de la Caixa. La decoració barreja elements classicistes, com les columnes i els frontons, i elements de regust gòtic com les finestres de les golfes.

## Història

A finals de 1931, la Caixa presenta la sol·licitud per aixecar un edifici al llarg del carrer Vilaró, després anomenat Francesc Moragas. El permís fa constar que l'obra es farà en zona de servitud i que està exempt de pagar tributs gràcies als estatuts de les caixes. Tot i que no fa referència a l'adquisició dels terrenys, aquests pertanyien a M. Dolors Vilaró i Raventós al 1892, quan, amb motiu d'una reforma de la casa, va cedir-ne una part per tal d'eixamplar el carreró que portaria el seu nom.
El projecte de la Caixa no es limitava simplement a obrir oficines sinó que oferia una biblioteca i un museu, que no s'inauguraria fins a la dècada els cinquanta. El museu es dedicaria a l'homenatge a la vellesa, festa molt vinculada a Sant Sadurní, ja que va sorgir en aquest municipi i posteriorment es va estendre a altres poblacions catalanes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Edifici Caixa de Pensions». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Edifici Caixa de Pensions Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Sext Peduceu (tribú)

Sext Peduceu (en llatí Sextus Peducaeus) va ser un polític romà. Portava el cognomen de Peduceu, que va aparèixer al darrer segle de la República Romana.
Quan era tribú de la plebs l'any 113 aC, va fer aprovar un decret que nomenava a Luci Cassi Longí Ravil·la comissionat especial per investigar el càrrec d'incest aixecat contra les verges vestals Licíniai Màrcia, que havien estat absoltes pel col·legi de Pontífexs. Una altra vestal, Emília, ja havia estat condemnada a mort pels mateixos fets.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 165.
# Carles Galtés de Ruan

Carles Galtés de Ruan, anomenat també mestre Carlí a Barcelona i Lleida i maestre Carlín a Sevilla, (Rouen, França, 1378 - Sevilla, 1448?) fou un arquitecte gòtic francès.
Coneixem la seva procedència per l'acta al Tribunal de les Coltellades del 20 de gener de 1413 als Llibres de Crims, on compareix per una baralla i que diu:
| « | ..mestre Carlí piquer, mestre de la Seu de Lleida natural de la ciutat de Ruan del regne de França.. | » |
Es va desplaçar a Barcelona per a treballar a la seva catedral, on va projectar en paper de pergamí, l'any 1408, les traces de la façana principal, que a pesar de no haver-se portat a terme, a la fi del segle xix la realització de la façana neogòtica es va executar per Josep Oriol Mestres inspirant-se en el seu projecte.
Va dirigir la construcció de la Seu Vella de Lleida des del 28 de març de 1410 fins a l'any 1427, segons la darrera documentació. La construcció del campanar i el seu tancament va ser obra d'ell.
A Sevilla va treballar a la seva catedral de l'època gòtica, coneixent-se-li amb el nom de maestre Carlín, documentat des del 25 de maig de 1435 amb el pagament de 1000 morabatís com mestre major i segueix sortint a diverses notes fins a 1448 que, a un document, s'indica que ja no habita la casa dels mestres majors de la catedral, creient-se que va ocórrer la seva mort per aquesta data.

## Referències

* CARRERAS CANDI, F. Les obres de la catedral de Barcelona, Boletin de la Real Academia de Buenas Letras de Barcelona, Barcelona, 1913-1914, p. 443.
# Poeciliopsis latidens

Poeciliopsis latidens és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ «Poeciliopsis latidens». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Verkhneastàkhov

Verkhneastàkhov (en rus: Верхнеастахов) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 6 habitants, pertany al municipi de Zemtsov.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
# Luiza Pesjak

Luiza Pesjak (Ljubljana, 12 de juny de 1828 - 1 de març de 1898) fou una escriptora, poeta, dramaturga i traductora eslovena.

## Referències

* ↑ Novak-Popov, Irena. Antologija slovenskih pesnic: 1825-1941. Zalozba Tuma d.o.o, 2004, p. 174. ISBN 978-961-6470-39-1 [Consulta: 9 desembre 2017].
# Goldquarryita

La goldquarryita és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La goldquarryita és un fosfat de fórmula química CuCd₂Al₃(PO₄)₄F₂(H₂O,F)₂·10H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001, sent publicada per primera vegada el 2003. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4. És un dels molt rars minerals secundaris de cadmi.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Geologic Survey of Canada amb el número de registre: #68084.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Gold Quarry, situada al subdistricte miner de Maggie Creek, dins el comtat d'Eureka (Nevada, Estats Units), on es troba com a cristalls en forma d'aerosols aïllats de cristalls radiants. Aquesta mina nord-americana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Goldquarryite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 octubre 2021].
# Edison

«Edison» té aquests significats:
* Toponímia:
** Edison (Geòrgia)
** Edison (Nebraska)
** Edison (Ohio)
** Edison (Washington)
* Biografies:
** Thomas Alva Edison (1847 – 1931), inventor i un home de negocis estatunidenc
** Edison Arantes do Nascimento (Três Corações, Brasil, 1940), futbolista brasiler, més conegut per Pelé
** Iedisson Deníssov (Tomsk, Sibèria, 1929 – París, 1996), compositor rus
** Edison Suárez (Montevideo, 1966) futbolista uruguaià que ocupava la posició de migcampista
* Cinema
** Edison, the Man, pel·lícula britànica dirigida per Clarence Brown i estrenada l'any 1940
** Edison: Ciutat sense llei, pel·lícula de suspens de 2005 dirigida per David J. Burke
* Miscel·lània:
** Rosca Edison, sistema de connexió elèctrica de bombetes desenvolupat per Thomas Edison el 1909 sota la marca Mazda
** Edison Music Awards, premi musical neerlandès de gran prestigi creat el 1960
** Efecte Edison, augment del flux d'electrons que surten d'un metall o d'un òxid metàl·lic, degut a les vibracions dels àtoms motivada per l'augment de la temperatura
# Sext Pompeu (cònsol 35 aC)

Sext Pompeu (en llatí Sextus Pompeius o Pompaeus Sex. F. Sex. N.) va ser un magistrat romà. Era fill de Sext Pompeu i net del vir doctus Sext Pompeu. Formava part de la gens Pompeia.
Segurament va exercir diverses magistratures, però no se'n tenen detalls excepte la de cònsol l'any 35 aC, juntament amb Luci Cornifici, just el mateix any que Sext Pompeu, fill de Pompeu Magne, va ser mort a l'Àsia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Londres: John Murray, 1876, p. 476.
# Carles Gaig i Framis

Carles Gaig i Framis (Barcelona, 1948) és un cuiner català.
Va iniciar-se com a cuiner el 1979. És el cap de cuina de l'establiment familiar de Can Gaig, fundat el 1869 al barri d'Horta de Barcelona del qual ell és la quarta generació que el porta, distingit amb una estrella Michelin des de 1993. També és cap de cuina del restaurant La Cúpula a Fuerteventura, amb una estrella Michelin i del restaurant Porta Gaig a la terminal T1 de l'Aeroport de Barcelona - el Prat. El 2008 va guanyar el Premi Nadal de la Gastronomia atorgat per la Fundació Institut Català de la Cuina, l'Associació de Cuiners i Reposters de Barcelona i la Fundació Viure el Mediterrani.
Carles Gaig va traslladar el seu restaurant des del barri d'Horta fins a l'Eixample de Barcelona, a l'Hotel Cram, sota el nom de Gaig. Posteriorment, va obrir el Restaurant Gaig, també a l'Eixample, on ha recuperat moltes receptes tradicionals de la cuina catalana.
L'estiu del 2012, Gaig s'ha afegit a un nou projecte que uneix turisme i gastronomia a la ciutat de Barcelona: el Gourmet Bus Arxivat 2015-04-15 a Wayback Machine.. Consisteix a visitar la ciutat en un autobús què, a més de voltar pels enclavaments més característics i monumentals de la capital catalana, ofereix la possibilitat de degustar un menú elaborat per l'ocasió per Carles Gaig.

## Referències

* ↑ «La Cúpula de Carles Gaig» (en castellà). Hotel Fuerteventura. [Consulta: 16 gener 2012].
* ↑ «El Porta Gaig, una estrella Michelín a l'aeroport». BTV.cat, 03-01-2010. [Consulta: 16 gener 2012].
* ↑ Diari Ara, L'alta cuina baixa a la terra, 06/12/2010
* ↑ http://www.lavanguardia.com/local/barcelona/20121028/54353963114/unas-1-500-personas-se-suben-al-gourmet-bus-desde-julio-para-degustar-un-menu-de-carles-gaig.html

## Enllaços externs

* http://www.restaurantgaig.com
* http://www.fondagaig.com Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Pine Manor

Pine Manor és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 3.785 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine Manor tenia 3.785 habitants, 1.205 habitatges, i 761 famílies. La densitat de població era de 3.398,6 habitants/km².
Dels 1.205 habitatges en un 42,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31% hi vivien parelles casades, en un 20% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 16,1% entre 18 i 24, un 33,6% entre 25 i 44, un 13% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 129,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.275 $ i la renda mediana per família de 18.695 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.316 $ mentre que les dones 17.250 $. La renda per capita de la població era de 9.987 $. Entorn del 36,7% de les famílies i el 32,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine Manor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine Manor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El Crous de Sant Andreu

El Crous de Sant Andreu és una masia de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb el carener perpendicular a la façana, la qual és orientada a migdia. L'edifici consta de planta baixa i dos pisos. El portal és d'arc de mig punt rebaixat, la finestra del primer pis, part esquerra, és esculpida i duu una inscripció. A l apart nord de l'edifici hi ha una cos que sobresurt de l'edificació. A l'era de la casa hi ha un gros cobert així com algunes dependències agrícoles. La casa es troba en curs d'ésser restaurada, actualment serveix per tancar-hi bestiar, està deshabitada. Construïda els ressalts amb pedra picada. L'estat de conservació és bo.

## Història

Pertany a l'antiga de marcació de la parròquia de Sant Andreu de Bancells. En el fogatge de 1533 trobem registrat a Sagimon Crous, habitant del mas dins la parròquia i terme de Sant Andreu de Bancells. Fou ampliat i reformat al s.. XVIII.

## Referències

* 1 2 «El Crous de Sant Andreu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Luisa Tamanini

Luisa Tamanini (Trento, 31 de gener de 1980) va ser una ciclista italiana, professional del 1999 al 2013. Del seu palmarès destaca la medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 2009.

## Palmarès

* 2003
** 1a al Giro del Trentino
* 2004
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Ardecha
* 2005
** Vencedora d'una etapa al Tour féminin en Limousin
* 2007
** 1a a la Giornata Rosa di Nove
* 2009
** Medalla d'or als Jocs del Mediterrani en la prova en ruta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Goldor (equip ciclista)

L'equip Goldor, va ser un equip ciclista belga, de ciclisme en ruta que va competir entre 1965 i 1973. Va tenir tenir com a successor l'equip IJsboerke.

## Principals resultats

* Gran Premi Gran Premi 1r de maig d'Hoboken: Piet Oellibrandt (1966)
* Omloop Het Volk: Willy Vekemans (1967)
* Gran Premi del cantó d'Argòvia: Willy Vekemans (1968)
* Gant-Wevelgem: Willy Vekemans (1969)
* Volta a Limburg: Willy Vekemans (1969)
* Circuit del País de Waes: Walter Planckaert (1971)
* Gran Premi de Valònia: Emile Cambré (1972)
* E3 Harelbeke: Hubert Hutsebaut (1972)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 4 participacions (1968, 1969, 1971, 1972)
** 4 victòries d'etapa:
*** 2 el 1969: Raymond Steegmans
*** 2 el 1971: Hubert Hutsebaut, Willy Scheers
** 0 classificació finals:
** 1 classificacions secundàries:
*** Classificació per punts: Raymond Steegmans (1969)

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Edison (Nebraska)

Edison és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 154 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Edison tenia 154 habitants, 66 habitatges, i 46 famílies. La densitat de població era de 228,7 habitants per km².
Dels 66 habitatges en un 27,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,6% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 26,6% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.250 $ i la renda mediana per família de 26.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.375 $ mentre que les dones 25.938 $. La renda per capita de la població era de 15.330 $. Cap de les famílies i l'1,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Edison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Edison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.