OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aitkin

Aitkin és una ciutat del Comtat d'Aitkin a l'estat de Minnesota dels Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 1.984 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Aitkin tenia 1.984 habitants, 892 habitatges, i 434 famílies. La densitat de població era de 445,4 habitants per km².
Dels 892 habitatges en un 22,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,5% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 51,3% no eren unitats familiars. En el 46,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 30,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 32,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 69,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.574 $ i la renda mediana per família de 38.071 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.577 $ mentre que les dones 21.641 $. La renda per capita de la població era de 17.471 $. Entorn del 13,1% de les famílies i el 14,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Aitkin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Aitkin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Josep Prat i Bonet

Josep Prat i Bonet (Berga, Berguedà, 1894 - Córdoba, Argentina, 1936) va ser un esperantista, sindicalista i catalanista emigrat a l'Argentina.
Josep (José o Josefo) Prat i Bonet es va convertir en pioner del moviment esperantista argentí, essent soci fundador d'entitats locals i de l'Associació Argentina d'Esperanto. El 1914 es trobava a París per participar en el 10è Congrés Mundial d'Esperanto quan l'esclat de la guerra va impedir-ne la celebració i va fer que Prat i Bonet hagués de passar penalitats per tal de poder tornar a Amèrica. Pacifista convençut, en tornar a Argentina va fer diversos discursos emfasitzant la relació entre pacifisme i esperantisme.
D'altra banda, a l'Argentina també va desenvolupar altres de les seves inquietuds. Una de les més conegudes fou la seva dimensió com a líder catalanista. Així, va ser soci fundador de l'Orfeó Català i membre molt actiu del Casal Català de Buenos Aires on va portar a terme diverses activitats culturals. També és coneguda la seva acció com a sindicalista. El 2014 la seva neta va escriure la història de Josep Prat i Bonet a una revista esperantista brasilera.

## Referències

* 1 2 3 Prat, Patrícia (2014). “Vaganta Hirundo. Omaĝaj vortoj honore de Josefo Prat i Bonet, pioniro de Esperanto en Argentino”, Almanako Lorenz 2014. Rio de Janeiro, Brasil. Pág 133.
* 1 2 Alcalde, Xavier «L'internacionalisme pràctic de l'esperanto» (pdf). Els pacifistes durant la primera guerra mundial, 01-09-2015. Arxivat de l'original el 2016-03-09 [Consulta: 11 març 2016].
# Campobello

Campobello és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 449 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Campobello tenia 449 habitants, 160 habitatges i 124 famílies. La densitat de població era de 201,6 habitants/km².
Dels 160 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,3% hi vivien parelles casades, en un 15% dones solteres, i en un 22,5% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.500 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 15.904 $. Entorn del 3,1% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Campobello». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Campobello». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# 1305
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 4 d'abril - En Roger de Flor, cap dels Almogàvers, és assassinat a traïció a Adrianòpolis. Comença la Venjança Catalana a Orient.
* 5 de juny - Climent V, elegit Papa.
* En 1305 es fon la campana Caterina, de la Catedral de València, la més antiga encara en ús de la Corona d'Aragó.

### Resta del món
## Naixements
### Resta del món

* Japó: Ashikaga Takauji, dissetè shogun

## Necrològiques

* 19 de gener - València: Roger de Llúria, almirall de la flota catalana (n. 1250).

### Resta del món

* 4 d'abril, Adrianòpolis, Imperi Romà d'Orient: Roger de Flor, cap dels almogàvers, és assassinat a traïció per ordre d'Andrònic II, la qual cosa provoca l'anomenada Venjança Catalana a l'Imperi Romà d'Orient (n. 1268).
* 23 d'agost, Londres (Anglaterra): William Wallace, heroi escocès (n. 1270).

## Referències

* ↑ «Roger de Flor | enciclopèdia.cat». [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «William Wallace | Biography & Facts» (en anglès). [Consulta: 29 abril 2020].
# Luci Valeri Flac (cònsol 261 aC)

Luci Valeri Flac (Lucius Valerius M. F. L. N. Flaccus) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Formava part de la gens Valèria i era de la família dels Flac.
Va ser elegit cònsol l'any 261 aC juntament amb Tit Octacili Cras. Va fer la guerra a l'illa de Sicília contra els cartaginesos, però no va aconseguir cap victòria.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 157.
# Telmatoscopus pannosus

Telmatoscopus pannosus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Zàmbia.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Satchell, G.H., 1955. New species of East and Central African Psychodidae. Part 1. Revue de zoologie et de botanique africaines. 51:339-372.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# Aitat

Aitat (en rus: Айтат) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 232 habitants. Pertany al districte municipal de Bolxaia Murtà.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2014-07-13. [Consulta: 7 juny 2019].
* ↑ «Айтатский сельсовет». Официальный сайт Администрации Большемуртинского района. Arxivat de l'original el 2019-06-11. [Consulta: 7 juny 2019].
# John Dall

John Dall (Nova York, 26 de maig de 1918 − Hollywood, Los Angeles, Califòrnia, 15 de gener de 1971) va ser un actor estatunidenc.

## Biografia

Amb deu anys, la seva família es trasllada a Panamà per a la necessitat professional del seu pare. Allà, als catorze anys, actua per primera a l'escenari, a la comèdia Yes Means No.
De tornada als Estats Units, treballa amb algunes petites companyies i publica durant el mateix període novel·les sota el pseudònim de Trendwell Vanderwall. Després haver deixat un lloc fix a la companyia de Clare Tree Mayor, arriba a Broadway on treballa amb Aline MacMahon, Arthur Brian i Ruth Weston.
Va començar al cinema després que un agent de la Warner Bros el va localitzar a l'obra Eve of St. Mark, per la seva interpretació de Zwiss West.
Sota contracte amb la gran productora, les seves interpretacions cinematogràfiques se situen sobretot als anys de postguerra, amb una nominació per l'Oscar al millor actor secundari de 1945 per a The Corn Is Green, d'Irving Rapper.
Entre les seves interpretacions més destacables hi ha les de l'assassí a La soga d'Alfred Hitchcock o El dimoni de les armes de Joseph H. Lewis.

## Filmografia
### Cinema

* 1945: The Corn is Green d'Irving Rapper: Morgan Evans
* 1947: Something in the Wind d'Irving Pichel: Donald Read
* 1948: Another Part of the Forest de Michael Gordon: John Bagtry
* 1948: La soga (Rope) d'Alfred Hitchcock: Brandon Shaw
* 1950: El dimoni de les armes (Deadly Is the Female) de Joseph H. Lewis: Bart Tare
* 1950: The Man Who Cheated Himself de Felix E. Feist: Andy Cullen
* 1960: Espàrtac (Spartacus) de Stanley Kubrick: Glabrus
* 1961: Atlantis, the Lost Continen de George Pal: Zaren

### Televisió

* 1949: Miracle in the Rain de Barry Bernard
* 1951: Pit of the Dead
* 1951: A Right Smart Trick de Fred Coe
* 1952: The Doctor's Wife
* 1952: Outward Bound
* 1952: The Invisible Killer de Robert Stevens i Robert Mulligan.
* 1953: The Hasty Heart
* 1954: The Tenth Reunion de Robert Stevens i Robert Mulligan.
* 1958: The Coward of Fort Bennett
* 1959: And Practically Strangers
* 1962: The Case of the Lonely Eloper d'Arthur Marks.
* 1962: The Case of the Weary Watchdog de Jesse Hibbs.
* 1963: The Case of the Reluctant Model de Jesse Hibbs.
* 1965: The Case of the Laughing Lady

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1946: Oscar al millor actor secundari per The Corn Is Green

## Referències

* ↑ «biografia de John Dall». The New York Times.
* ↑ «biografia de John Dall» (en anglès). imdb.
* ↑ «premis de John Dall». The New York Times.
* ↑ «filmografia de John Dall». The New York Times.
# Campionats del món de ciclisme urbà

Els Campionats del món de ciclisme urbà són la màxima competició internacional en les proves de BMX freestyle, Trials i el Camp a través per eliminació. Estan organitzats per la Unió Ciclista Internacional i es van crear després de la reorganització de les disciplines dels Campionats del món de ciclisme de muntanya.
Es corren en categoria masculina i femenina, i els vencedors són premiats amb medalla d'or i tenen el dret a portar el mallot Arc de Sant Martí, durant un any, en futurs esdeveniments de la mateixa disciplina.
Els Campionats del món de ciclisme urbà se celebraran per primera vegada el 2017. Els campionats del món en Camp a través per eliminació i els de trial es disputaven prèviament com a part dels Campionats del món de ciclisme de muntanya i trial. Els campionats del món en BMX freestyle no s'havien disputat anteriorment, ja que aquesta disciplina va rebre l'estatut de Copa Mundial per part de l'UCI al 2016.
Les tres primeres edicions es disputaran a la Xina.

## Edicions

* AnyPaísLloc
* 2017
* R.P. de la Xina
* Chengdu
* 2018
* R.P. de la Xina
* Chengdu
* 2019
* R.P. de la Xina
* Chengdu

## Proves

* Camp a través per eliminació (Cross-country eliminator - XCE)
** Prova masculina
** Prova femenina
* Trials
** Prova masculina - 20 polçades
** Prova masculina - 26 polçades
** Prova femenina
** Prova per equips
* BMX freestyle
** Prova masculina
** Prova femenina

## Referències

* ↑ «World cycling body signs China deal with Wanda Sports». nbcsports.com, 01-12-2016 [Consulta: 19 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Ciclisme urbà a la pàgina de l'UCI (anglès)
# Léon Dierx

Léon Dierx (Saint-Denis, 31 de març de 1838 - París, 12 de juny de 1912) va ser un poeta parnassià i pintor de l'Illa de Reunió que va viure a França.
Va néixer a la Vila Déramond-Barre, adquirida pel seu avi el 1830 i on va viure fins al 1860, quan es va instal·lar a la França metropolitana. El 1864 es va unir al grup dels poetes parnassians i va tenir una estreta amistat amb Guy de Maupassant, qui li dedicaria la seva novel·la Regret. Va participar successivament en les tres antologies de Le Parnasse contemporain: 7 poemes a la primera (1866), 5 a la segona (1869-71) i 8 a l'última (1876). Després de la mort de Stéphane Mallarmé el 1898, va ser escollit príncep dels poetes. Així mateix, va fundar el 1902 la Societat de Poetes Francesos, al costat de José Maria d'Heredia i Sully Prudhomme.

## Obres

* Aspirations, poésies, 1858 Texte en ligne
* Poèmes et poésies, 1864
* Els Lèvres closes, 1867 Texte en ligne
* Els Paroles du vaincu, 1871
* La Rencontre, scène dramatique en vers, Paris, Surt-li Taitbout, 24 février 1875
* Els Amants, poésies, 1879
* Poésies complètes, 2 vol., 1889-1890
* Œuvres complètes, 2 vol., 1894-1912

## Bibliografia

* Éric Boyer, Léon Dierx, un poète déraciné, Éditions UDIR, 1988

## Enllaços externs

* (en francès) « Léon Dierx », Journal de l'île de la Réunion
* (en francès) « Léon Dierx », Mallarme.net.
# Telmatoscopus olympia

Telmatoscopus olympia és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: Califòrnia.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Kincaid, T., 1897. The Psychodidae of Washington. Ent. News 8: 143-146.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Quate, L.W., 1955. A revision of the Psychodidae (Diptera) in America north of Mexico. U. Calif. Publ. Ent. 10:103-273.
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Aquatic True Flies (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2019-11-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Torit

Torit és una població del Sudan del Sud capital de l'estat d'Equatoria Oriental i del comtat de Torit dins d'aquest estat; està propera a la frontera amb Uganda. Hi ha un aeròdrom, dos hospitals, algunes escoles primàries i secundàries i la creua la carretera que va a Juba. La seva població és de 20.050 habitants.
El gener del 1989 va ser ocupada per l'EPAS i fou la seu del moviment fins a començament del 1995 en què l'exèrcit sudanès la va recuperar. La ciutat va donar nom a la facció del moviment liderada per John Garang, que tenia seu a la ciutat (EPAS/MPAS-Torit). En l'ofensiva del 1997 l'EPAS no la va poder ocupar i va restar en mans del govern.
# Al-Walid ibn Tarif

Al-Walid ibn Tàrif at-Taghlibí aix-Xaybaní aix-Xarí fou un rebel kharigita de la Jazira (794-795) en el regnat d'Harun ar-Raixid. Va sortir de Nasibin i va passar per Armènia i Azerbaidjan fins a arribar a la Jazira, on hi havia molts kharigites. Va derrotar alguns exèrcits califals enviats contra els rebels i finalment Harun ar-Raixid va enviar a l'experimentat Yazid ibn Màzyad aix-Xaybaní; però aquest no va prendre la iniciativa i fou acusat d'evitar el combat; llavors Yazid va atacar al lloc de Ghirra, prop d'Hit, i el va derrotar (19 de novembre del 795) matant a al-Walid.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, XI, 142
# José María García de Andoin Pérez

José María García de Andoin Pérez (Bilbao, 22 de maig de 1933 - Miranda de Ebro, 4 de febrer de 2017) fou un futbolista i entrenador de futbol basc.

## Trajectòria

Com a futbolista fou jugador del Iturrigorri, Villosa, Deportivo Alavés i Rayo Vallecano, aquests dos a segona divisió, Arenas i Izarra.
Amb 28 anys començà la seva carrera com a entrenador, dirigint un club juvenil d'Erandio. Durant molts anys entrenà a la segona divisió, dirigint principalment equips de la zona basca. Alguns dels clubs als quals entrenà foren SD Indautxu, CA Osasuna, Reial Oviedo, Cadis CF o Deportivo Alavés.
També destacà com a segon entrenador a clubs com l'Athletic Club de Ronny Allen, el Reial Saragossa de Leo Beenhakker i al RCD Espanyol de Javier Clemente. A la primera divisió entrenà el Juventud Retalteca de Guatemala i breument al RCD Espanyol, la temporada 1988-89. El seu darrer club fou el CD Mirandés.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «¡¡Ha muerto José Mª García de Andoin..!!». Miranda Deportiva, 05-02-2017. [Consulta: 6 febrer 2017].
* 1 2 3 «Entrevista a García Andoín». sestao.files.wordpress.com. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 «Fallece el entrenador García de Andoin». Miranda Deporte, 05-02-2017. Arxivat de l'original el 11 de febrer 2017. [Consulta: 6 febrer 2017].
* ↑ «Fallece José Mª García de Andoain». Mundo Deportivo, 06-02-2017. [Consulta: 6 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol (jugador)
* Perfil a BDFutbol (entrenador)
# Pomacàntids

Pomacanthidae és una família de peixos de l'ordre dels perciformes.
Aquesta família comprèn part dels peixos anomenats «peixos àngel», generalment més grans que els «peixos papallona». Alguns tenen colors variats i intensos. Es troben a les zones tropicals de la conca Indo-Pacífica i de l'Atlàntic. Llurs hàbitats preferits són generalment les aigües netes a la vora dels esculls de corall. Abans Pomacanthidae i Chaetodontidae es consideraven una sola família.

## Gèneres

N'hi ha 87 espècies dividides en deu gèneres:
* Apolemichthys Burton, 1934
* Arusetta Fraser-Brunner, 1933
* Centropyge Kaup, 1860
* Chaetodontoplus Bleeker, 1876
* Genicanthus Swainson, 1839
* Holacanthus Lacepède, 1802
* Paracentropyge Burgess, 1991
* Pomacanthus Lacepède, 1802
* Pygoplites Fraser-Brunner, 1933

## Referències

* ↑ Larramendy, Marcelo L.; Soloneski, Sonia. Cytogenetics: Past, Present and Further Perspectives (en anglès). BoD – Books on Demand, 2019-05-10, p. 50. ISBN 978-1-83880-405-3.
* ↑ WoRMS (2014). Pomacanthidae. In: Froese, R. and D. Pauly. Editors. (2014) FishBase. Accessed through: World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=151470 Consultado el 26 de septiembre de 2014.
# Can Masferrer (l'Escala)

Can Masferrer és una casa dins del nucli antic de la població de l'Escala, al capdamunt del Carrer dels Germans Masferrer. La finca actual ocupa els números 49 i 51 del mateix carrer. Casa pairal on va néixer i habitar en Diego Masferrer i Oliveras i en Josep Masferrer i Oliveras, ambdós metges i escalencs de pro, que varen fer canviar el nom del carrer, on es troba la seva casa, per dedicar-lo a ells mateixos.

## Arquitectura

Conjunt de dos edificis entre mitgeres adossats de planta rectangular, que actualment formen part de la mateixa finca. L'edifici del número 49 està format per tres crugies adossades, amb la coberta a dues vessants. Està distribuït en planta baixa i pis. La façana principal presenta, a la planta baixa, el portal d'accés d'obertura rectangular, bastit amb carreus de pedra ben escairats. Al costat, una finestra de les mateixes característiques, amb llosana circular i reixa de ferro treballada. Al pis, destaca un balcó exempt d'obertura rectangular, bastit amb carreus de pedra regulars, amb la llosana motllurada i la reixa de ferro. A cada costat, una finestra emmarcada amb pedra, amb els ampits sobresortits. La façana està coronada amb una canalera de teula verda vidriada.
La casa del número 51 està formada per dues crugies, amb una zona de pati a la part posterior. Té la coberta a dues vessants de teula i consta de planta baixa, pis i altell. La façana principal presenta, a la planta baixa, un portal rectangular amb els brancals bastits amb carreus de pedra ben desbastats i la llinda plana, amb una creu com a decoració central. Al costat, dues finestres rectangulars emmarcades amb carreus de pedra i amb reixes de ferro. Al pis hi ha dos balcons exempts, amb la llosana motllurada i la barana de ferro. Hi tenen sortida dos finestrals rectangulars, amb els brancals bastits amb carreus i la llinda plana. Al costat, una finestra rectangular emmarcada amb pedra. A l'altell hi ha dues petites finestres rectangulars, també emmarcades amb pedra. La façana està coronada amb una canalera de teula verda vidriada.
La resta de la construcció es troba arrebossada i pintada de color blanc.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Masferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Shigeru Egami

Shigeru Egami (en japonès: 江上 茂, Egami Shigeru) (7 de desembre del 1912, Ōmuta, Prefectura de Fukuoka, Japó - Tòquio (Japó), 8 de gener del 1981) va ser un pioner dins del karate shotokan i fundador de l'estil shotokai. Va ser estudiant directe de Gichin Funakoshi, pare del karate modern, al qual va conèixer Egami mentre estudiava a la Universitat de Waseda.
Amb Funakoshi i el seu fill Gigō Funakoshi, Egami viatjà per tot Japó fent exhibicions de karate per promoure'l com una art marcial més del país. Va ser escollit per formar part del comitè d'avaluació de Gichin Funakoshi, sent l'instructor més jove en rebre aquest honor. Ensenyar karate a les universitats de Gakushin, Chūō i de Toho. El 1949, ajudar a establir l'Associació japonesa de karate.

## Referències

* 1 2 3 Shotokai Encyclopedia: Master Shigeru Egami, O-sensei's successor (2004). Obtingut el 23 de maig del 2010.
* ↑ Egami Karate-do Yutenkai: Great Master Shigeru Egami Arxivat 2012-03-04 a Wayback Machine. (2003).Obtingut el 23 de maig del 2010.
* ↑ Evans, J. K. (1988): "The battle for Olympic Karate recognition: WUKO vs. IAKF." Black Belt, 26(2):54–58.
# Madonna Tempi

Madonna Tempi és una pintura de l'artista renaixentista italià Raffaello Sanzio, que data de 1508. És una pintura a l'oli sobre taula amb unes dimensions de 75 centímetres d'alçada i 51 d'amplada. Es conserva en l'Alte Pinakothek de Múnic, Alemanya.
Aquesta Verge amb Nen va ser pintada per a la família Tempi. Posteriorment, va ser comprada per Lluís I de Baviera, en 1829. Es troba entre les obres de Raffaello Sanzio executades després del contacte del pintor amb l'art florentino.
La pintura expressa un fort sentiment d'ansiosa maternitat, enriquit per una gran consciència. Maria, la mare de Jesús, el sosté molt a prop d'ella i amb gran tendresa. Només té ulls per a ell, però el Nen mira a l'espectador, i d'aquesta manera ho atreu a l'escena íntima. El color ràpidament aplicat sobre el vel, on la pintura ha estat modelada amb pinzellades mentre encara estava humida, mostra a Raffaello usant materials amb major llibertat que en les seves pintures sobre taula precedents.
Les dues figures estan concebudes com un sol grup, i aquest fet domina l'impacte visual de l'escena. Els únic elements naturals són una tira de paisatge i el cel blau clar en el fons. El mantell inflat de la Verge pretén indicar moviment. La síntesi extrema dels camps de color indica la idealització de Raffaello sobre el tema. Però la necessitat del pintor de bellesa formal i realitat emocional en el tema tractat es reconcilien sobretot a través de la tendra relació entra la Mare i el Fill.

## Referències

* ↑ «Madonna and Child (The Tempi Madonna)». Web Gallery of Art. [Consulta: 10 febrer 2016].

## Bibliografia

* De Vecchi, Pierluigi. Raffaello. Milano: Rizzoli, 1975.
* Franzese, Paolo. Raffaello. Milano: Mondadori Arte, 2008. ISBN 978-88-370-6437-2.
* Pope-Hennessy, John Wyndham. Raphael. Londres: Phaidon, 1970, p. 184. ISBN 0-7148-1449-0.