OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vought F7U Cutlass

El Vought F7U "Cutlass" fou un caça monoplaça embarcat. Va ser utilitzat per la Marina dels Estats Units durant els primers anys de la Guerra Freda.

## Història

Acabada la Segona Guerra Mundial, els Estats Units van dissenyar un avió basat en els plànols capturats de la companyia aeronàutica alemanya Arado durant l'Operació Paperclip. El resultat va ser l'F7U, un avió dissenyat per Vought amb ala en fletxa, seguint els principis de l'aerodinàmica establerts per Arado. Els enginyers de Vought, però, van negar cap connexió amb els plànols alemanys capturats de la Segona Guerra Mundial.
L'F7U fou considerat com un avió radicalment innovador, amb el nou disseny d'ala en fletxa i doble cua. El període de servei de l'F7U va estar ple de problemes tècnics i de control: un quart dels Cutlass construïts es van perdre en accidents. Es creu que el pèssim nivell de seguretat de l'avió, la manca de potència dels motors i la seva poca fiabilitat eren deguts a l'èmfasi dels enginyers a dissenyar un avió innovador. Fou reemplaçat com a caça embarcat per l'F-8 Crusader, que entraria en combat a la Guerra del Vietnam.
El Cutlass fou el primer avió dissenyat per a utilitzar motors de postcombustió, i també el primer a llançar bombes a velocitats supersòniques.

## Especificacions
### Característiques generals

* Tripulació: 1
* Llargada: 12.586 m
* Alada: 12.1 m
* Alada amb les ales plegades: 6.80 m
* Alçada: 4.27 m
* Superfície alar: 46.1 m2
* Pes buit: 8,260 kg
* Pes armat: 12,174 kg
* Pes màxim d'enlairament: 14,353 kg
* Motors: 2 × motors Westinghouse J46-WE-8B de postcremació, amb 4,600 lbf (20 kN) de potència cadascun, 6,000 lbf (27 kN) amb postcombustió.

### Prestacions

* Velocitat màxima: 1,122 km/h
* Velocitat de creuer: 907 km/h D'11,796 m fins a 13,015 m
* Velocitat de pèrdua: 207 km/h
* Autonomia: 800 mn (1,482 km)
* Sostre de servei: 12,375 m
* Velocitat d'ascens: 73.3 m/s amb postcombustió.
* Temps fins a l'altitud de: 6,096 m en 5.6 minuts, 9,144 m en 10.2 minuts.
* Proporció del pes a l'ala: 245 kg/m2
* Ràtio impuls-pes: 0.29
* Distància per enlairament: amb bones condicions i postcombustió, 486 m

### Armament

* Canons: 4 x canons de 20mm M3
* Beines: 4 suports amb capacitat per portar 2,500 kg de pes.
* Míssils: 4 míssils aire-aire AAM-N-2 Sparrow I

## Referències

* "Jet Fighters" Aut. John Batchelor. Ed. Dover Publications, established in Mineola, New York; ISBN 0-486-40357-2
# Lu Kai

    En aquest nom xinès, el cognom és Lu.
Lu Kai :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 陸凱 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 陆凯 |
Lu Kai (198-269 EC), nom estilitzat Jingfeng (敬風), va ser un oficial administratiu de l'estat de Wu Oriental durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Ell va ser un nebot de Lu Xun, que va servir com canceller de Wu durant el regnat de Sun Hao. Lu Kai va ser un dels pocs oficials que s'atrevia a parlar en contra del comportament de l'emperador, però després de la seva mort, Sun Hao va exiliar la seva família a causa del ressentiment que li havia provocat l'honestedat de Lu Kai.

## Nomenaments i títols en possessió

* Cacic de Yongxing (永興長)
* Cacic de Zhuji (諸暨長)
* Comandant que Estableix la Força Marcial (建武都尉)
* Administrador de Dan'er (儋耳太守)
* Coronel que Estableix la Força Marcial (建武校尉)
* Comandant de l'Àrea de Baqiu (巴丘督)
* Tinent General (偏將軍)
* Marquès de Du (都鄉侯)
* Comandant d'Àrea Dreta de Wuchang (武昌右部督)
* General que Fa Tremolar Wei (蕩魏將軍)
* General que Pacifica Terres Llunyanes (綏遠將軍)
* General que Ataca el Nord (征北將軍)
* Governador de la Província Yu (豫州牧)
* General d'Alt Rang que Guarda l'Oest (鎮西大將軍)
* Governador de la Província Jing (荊州牧)
* Marquès de Jiaxing (嘉興侯)
* Canceller de l'Esquerra (左丞相)

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes
# Montegalda

Montegalda és un municipi italià de 3.254 habitants de la província de Vicenza (regió de Vèneto).

## Demografia

* Gràfica d'evolució demogràfica de Montegalda entre 1861 i 2001

## Referències

* ↑ Fuente: ISTAT - Bilancio demografico al 31/07/2009 .
# Bilia

Bilia (en cors Bilia) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 2005 tenia 48 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 |
| 45 | 58 | 40 | 38 | 41 | 40 | 48 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Jean François Quilichini | | |
| 2008- | Gerard Andreani | | |
# Regió Centre-Oest del Brasil

La Regió Centre-Oest (en portuguès Região Centro-Oeste) és una regió del Brasil formada pel Districte Federal i els estats de Goiás, Mato Grosso i Mato Grosso do Sul.
# Tenacitat

La tenacitat és la resistència que presenta un mineral a trencar-se o a deformar-se. Segons la tenacitat, els minerals es divideixen en sis grups, de grau més petit a més gran: fràgil, mal·leable, sèctil, dúctil, flexible i elàstic.
Els materials tenaços són capaços d'absorbir molta energia cinètica de l'objecte que provoca el xoc i la transformen en deformació plàstica o elàstica, evitant el trencament. Els materials fràgils es trenquen sense deformació quan són sotmesos a un xoc i no absorbeixen energia cinètica. En ciència de materials, la tenacitat és l'energia de deformació total que és capaç d'absorbir o acumular un material abans d'arribar a la ruptura en condicions d'impacte, per acumulació de dislocacions. Es deu principalment al grau de cohesió entre molècules. En mineralogia la tenacitat és la resistència que oposa un mineral o un altre material a ser trencat, molt, doblegat, estripat o suprimit.
Cal notar que per a un material viscoelàstic aquesta energia dependria de l'evolució de velocitat deformació, mentre que a materials elastoplàstics és independent d'ells.

## Mesura de la tenacitat

Si se sotmet una proveta de secció constant a un assaig de tracció quasiestàtic la tenacitat pot mesurar-se com:
   $T=\int _{0}^{\varepsilon _{R}}\sigma (\varepsilon )\ d\varepsilon$
on:
    $\sigma \,$ és la tensió màxima del material
    $\epsilon \,$ és la deformació màxima del material
    $\epsilon _{R}\,$ és la deformació de trencament del material
Per definició la tenacitat és sempre més gran que la resiliència:
   $T>U_{r}=\int _{0}^{\varepsilon _{y}}\sigma (\varepsilon )\ d\varepsilon$
Atès que $\varepsilon _{R}>\varepsilon _{y}\,$

## Temes relacionats

Altres propietats dels materials que no han de ser confoses amb la tenacitat, es refereixen al fet que un mineral pot ser:
* Fràgil: Qualitat d'un material de trencar-se, en ser sotmès a un esforç, gairebé sense patir deformacions.
* Mal·leable: Qualitat d'un mineral relativa a la facilitat de conformar-se en fulles primes per percussió.
* Resilient: Qualitat d'un material per absorbir energia de deformació per unitat de volum.
* Sèctil: Qualitat d'un mineral relativa a la facilitat per tallar en encenalls prims amb un ganivet.
* Dúctil: Qualitat d'un mineral relativa a la facilitat d'estirar en forma de fils.
* Flexible: Qualitats d'uns minerals relatius a la facilitat per ser doblats, però sense recuperar la seva forma original una vegada que acaba la càrrega que el deformava.
* Elàstic: Qualitat d'un mineral relativa a la facilitat per recobrar la seva forma primitiva en ser retirada la força que l'ha deformat.
# Itero de la Vega

Itero de la Vega és un municipi de la província de Palència, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. El 2023 tenia 145 habitants.

## Referències

* ↑ «Castilla y León (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# L'Hostal del Fum

L'Hostal del Fum és una masia de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta baixa i un pis. La façana principal té una forma simètrica; al centre es troba la porta d'entrada amb arc escarser i una finestra rectangular per banda amb una reixa; a sobre de la porta hi ha un balcó i una finestres allindada per banda. Les parets estan arrebossades i pintades de blanc excepte un petit sòcol de pedra que recorre tot l'edifici. Es pot observar l'agulla d'un antic rellotge de sol. Té un pati intern.

## Història

Era un antic hostal per allotjar els traginers i viatgers que anaven cap a Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 «L'Hostal del Fum». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# London Chess Classic 2012

El London Chess Classic 2012 va ser un torneig d'escacs que va tenir lloc a Londres entre el 1 i el 10 de desembre de 2012.
El format de la quarta edició pràcticament va ser semblant a l'edició anterior del 2013. El guanyador va ser Magnus Carlsen, número u del món en el ranking, la performance de la qual va ser segur la més alta de tots els temps.

## Participants

Els participants de la quarta edició foren:
* Viswanathan Anand, campió del món
* Magnus Carlsen, número u del món de la llista d'elo
* Levon Aronian, número dos del món
* Vladímir Kràmnik, excampió del món (2000–2007) i número tres del món
* Hikaru Nakamura número dos dels Estats Units
* Judit Polgar, femenina amb elo més alt
* Michael Adams, número dos d'Anglaterra
* Luke McShane, número u d'Anglaterra
* Gawain Jones, campió britànic i número quatre d'Anglaterra

## Classificació

London Chess Classic 2012 :
| | Jugador | Elo | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Punts | TPR |
| 1 | Magnus Carlsen | 2848 | X | 1 | 3 | 1 | 1 | 3 | 3 | 3 | 3 | 18 | 2994 |
| 2 | Vladímir Kràmnik | 2795 | 1 | X | 1 | 3 | 1 | 1 | 3 | 3 | 3 | 16 | 2939 |
| 3 | Michael Adams | 2710 | 0 | 1 | X | 1 | 3 | 1 | 3 | 1 | 3 | 13 | 2852 |
| 4 | Hikaru Nakamura | 2760 | 1 | 0 | 1 | X | 1 | 3 | 3 | 3 | 1 | 13 | 2846 |
| 5 | Viswanathan Anand | 2775 | 1 | 1 | 0 | 1 | X | 1 | 1 | 1 | 3 | 9 | 2749 |
| 6 | Levon Aronian | 2815 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | X | 1 | 3 | 1 | 8 | 2701 |
| 7 | Judit Polgár | 2705 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | X | 3 | 1 | 6 | 2617 |
| 8 | Luke McShane | 2713 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | X | 3 | 5 | 2564 |
| 9 | Gawain Jones | 2644 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | X | 3 | 2514 |

## Altres activitats

Altres torneigs organitzats dins del festival s'hi va incloure un torneig tancat femení a nou rondes i un torneig obert internacional. La WGM Deimante Daulyte de Lituània va ser la guanyadora amb fer 7 punts de 9 possibles, mentre l'armeni GM Hrant Melkumian i l'holandès GM Robin Van Kampen varen compartir la victòria amb 7½ punts de 9.

## Referències

* ↑ «Edició 2012». Arxivat de l'original el 11 de desembre 2013. [Consulta: 6 desembre 2015].
* ↑ Crowther, Mark «Carlsen guanya el London Chess Classic i pren el record de Kaspàrov». The Week in Chess, 10-12-2012 [Consulta: 11 desembre 2012].
* ↑ «Magnus Carlsen Wins the 2012 London Chess Classic». chess.com. [Consulta: 6 desembre 2015].
* ↑ «London Chess Classic 2012». chessdom.com. [Consulta: 6 desembre 2015].

## Enllaços externs

* London Chess Classic 2012 - Lloc web oficial
# Com gats i gossos

Com gats i gossos (títol original: Cats & Dogs) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Lawrence Guterman, estrenada el 2001 als Estats Units. Ha estat doblada al català
Parodiant els clàssics de films d'espionatge, aquest film posa en escena una lluita entre gats i gossos que, tot amagant als humans que estan dotats de paraula i del mateix nivell d'intel·ligència que ells, s'enfronten a través de serveis secrets i d'alta tecnologia. Es va rodar una continuació, Cats and Dogs: The Revenge of Kitty Galore.

## Argument

Mr. Tinkles, un gat megalòman, projecta conquistar el món amb l'ajuda d'una horda de gats siamesos ninjas. Per aconseguir-ho, segresta el gos assignat a la vigilància de la família del Professor Brody, un científic que treballa en una fórmula anti-al·lèrgia pels gossos. Els serveis secrets canins s'apressen en trobar un substitut a l'animal segrestat, però, després d'un error, aquest resulta ser Lou, un cadell sense experiència, que es troba assignat a un comando d'elit de gossos (Butch, Peek, Sam i Ivy).

## Repartiment

* Jeff Goldblum: Professor Brody
* Elizabeth Perkins: Carolyn Brody
* Tobey Maguire: Lou (veu)
* Alec Baldwin: Butch (veu)
* Glenn Ficarra: El gat rus (veu)
* Jon Lovitz: Calico (veu)
* Susan Sarandon: Ivy (veu)
* Michael Clarke Duncan: Sam (veu)
* Joe Pantoliano: Peek (veu)
* Charlton Heston: Cap del QG dels gossos (veus)
* Carol Ann Susi: La germana de Sophie
* Alexander Pollock: Scott Brody
* Miriam Margolyes: Sophie
* Sean Hayes: Mr. Tinkles (veu)

## Premis

2001: Nominada als Premis Razzie: Pitjor actor secundari (Charlton Heston)

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Com gats i gossos». [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ Holden, Stephen «Review/Film; Cat and Dog Are Friends In a Tale of Real Animals» (en anglès). The New York Times.
# Montego Bay

Montego Bay és una ciutat situada a la costa nord-oest de Jamaica. És la quarta ciutat més poblada del país, amb aproximadament 120.000 habitants. Als seus voltants hi ha l'aeroport Sir Donald Sangster International, el més gran de l'illa.
És coneguda per la celebració de l'anomenada Convenció de Montego Bay, que regula el dret del mar.
18° 28′ 0″ N, 77° 55′ 0″ O﻿ / ﻿18.46667°N,77.91667°O﻿ / 18.46667; -77.91667
# Bjugn

Bjugn és un antic municipi situat al comtat de Sør-Trøndelag, Noruega. Té 4.779 habitants (2016) i té una superfície de 383.80 km².
L'any 1853 se separà del municipi d'Ørland. Té tres esglésies i està situat en una zona de taigà a la riba del fiord de Trondheim.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].
# Antoni Bellpuig

Antoni Bellpuig (Taradell, 1749 - ?) fou un religiós català. Després dels estudis inicials, cursà gramàtica, filosofia i teologia escolàstica al Seminari de Vic. Anà a la Universitat de Gandia per doctorar-se en teologia. Tornà a Vic per estudiar teologia moral (consta com a estudiant d'aquesta matèria en el curs 1773-74). El curs següent, i després d'haver-la substituïda durant un curs, entrà de catedràtic de teologia escolàstica. Davant la càtedra hi estigué set anys (1775-82). Els tres primers ensenyava tant en la càtedra de prima com de vespres. Més tard Manuel Comes ensenyà en la càtedra les tardes. S'ordenà sacerdot en 1777. Un any més tard, en 1778, obtingué per col·lació la rectoria de Sant Martí Sescorts. En 1779 dirigí conclusions generals de teologia (publicades aquell maig per la impremta vigatana de Josep Tolosa). El 1782 obtingué una càtedra de moral. En 1786 optà, sense èxit, a una canongia lectoral de la catedral de Vic.

## Bibliografia

* Roviró Alemany, Ignasi. «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del Seminari de Vic». Patronat d'Estudis Osonecs. Núm. 22-23 (febrer del 2000).
* Fonts: ACV, 57/73, 22/4/1786; Conclusions, 1779; Concursos, 1783- 1784; EASV; Lib. Col, 94v; MM; Ordes, 14
# Jacques Cambry

Jacques Cambry (1749, An Oriant - 1807), fou un escriptor i erudit bretó, fill d'un enginyer naval. Va ingressar un temps en un orde religiós, però ho abandonà i fou mariner en la Companyia d'Índies. Membre dels Estats de Bretanya, el 1794 fou nomenat Comissari de Ciències i Arts, cosa que aprofitarà el 1794-1795 per a fer un viatge pel departament de Finisterre amb l'excusa de visitar les propietats confiscades a la noblesa i als convents. L'informe es publicà el 1799, i hi havia informacions culturals, musicals i folklòriques bretones, considerades precursores de les que van fer Théodore Hersart de la Villemarqué i François-Marie Luzel. El mateix 1799 fou nomenat administrador del departament del Sena, i Napoleó I el nomenà prefecte del departament d'Oise.
El 1804 fundà amb Jacques Le Brigant l'Académie Celtique, que presidí fins a la mort, el 1807.

## Obres

* Traces du Magnétisme. A La Haia, 1784.
* Contes et proverbes, suivis d'une notice sur les troubadours. 1784, Amsterdam, 1787.
* Promenades d'Automne en Angleterre. 1787.
* Rapport sur les sépultures, présenté à l'administration centrale du département de la Seine. A París, de l'Imprimerie de Pierre Didot l'Aîné, an VII. 1799.
* Essai sur la vie et sur les tableaux du Poussin. Pierre Didot l'Aîné, an VII. 1799.
* Voyage dans le Finistère ou État de ce département en 1794 et 1795. Imprimerie-Librairie du Cercle Social An VII - 1799.
* Voyage Pittoresque en Suisse et en Italie, París, Jansen, an IX (C 1801).
* Monumens celtiques, ou recherches sur le culte des pierres, Précédées d'une Notice sur les Celtes et sur les Druites, et suivies d'Etymologies celtiques. París, chez mad. Johanneau, Libraire, Palais du Tribunat, An XIII- 1805
* Voyage dans le Finistère. Brest 1836.
* Description du département de l'Oise en 2 volumes. Imprimerie de P. Didot L'ainé. 1863.
* Catalogue des objets échappés au vandalisme dans le Finistère, dressé l'An III. Caillière, Rennes. 1889.
# Kassina maculosa

Kassina maculosa és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu al Camerun, la República Centreafricana, la República Democràtica del Congo i, possiblement també, a la República del Congo, Nigèria i Sudan.

## Referències

* Amiet, J.-L., Schiøtz, A. & Fretey, T. 2004. Kassina maculosa. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Luci Postumi Tempsà

Luci Postumi Tempsà (en llatí Lucius Postumius Tempsanus) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Postúmia, una de les gens romanes patrícies més antigues.
Va ser pretor l'any 185 aC i va rebre Tàrent com a província. Va actuar amb energia amb els saltejadors que havien saquejat la comarca. Va fer condemnar a uns set mil homes. L'any següent va seguir en el càrrec, per tenir temps d'acabar completament amb la revolta i també per detenir a les persones que havien pres part a les bacanals a Roma i que havien fugit a aquesta part d'Itàlia.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1002?rgn=full+text;view=image;q1=TenesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 994. ]
# Mosaic de Montbau

El mosaic de Montbau és un plafó decoratiu realitzat amb rajoles de ceràmica esmaltada, situat en un parterre dels Jardins de Pedro Muñoz Seca, al passeig de la Vall d'Hebron, al barri de Montbau de Barcelona. Representa el plànol del barri de Montbau, amb una gamma cromàtica de marrons i blaus. És obra del dissenyador J. Roura G., el ceramista N. Vallve i el decorador J. Furmenti. Va ser instal·lat el 1966, inicialment a la paret de la marquesina de la parada d'autobús de les línies 26, 27, 127 i Empresa Casas, a la cantonada del passeig de la Vall d'Hebron i el carrer Arquitectura, i anys més tard es va traslladar al terra dels jardins, al costat de la parada d'autobús de les línies 27, 60, 76, 135, H4, M19, N4 i V21 i de la boca del metro línia 3. El mosaic mesura 2,53 m d'amplada i 1,90 m d'alçada.

## Referències

* ↑ «El mosaic del meu barri». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Art al carrer i del carrer». Passejant amb 4 rodes.
# Bhois

Els bhois són un subgrup del khasis que viuen principalment al districte de Ri Bhoi a Meghalaya; parlen el dialecte bhoi una de les llengües khasis, però generalment estudien en khasi. Els bhois, com els altres grups khasis, segueixen el sistema matrilineal; els nois porten el títol de la mare i és aquesta la que administra totes les propietats de la família. Tenen algunes danses pròpies: la Ka Shad Sajer, dansa cerimonial que es balla anualment a Nongbah (Raid Nongpoh); tenen altres danses entre les quals la Ka Shad Shohkba, la Ka Shad Krud Ksing, la Ka shad Lakympong, la Lukhmi de Namsha, etc.

## Referències

* Lloc oficial del districte
# Anodonthyla boulengerii

Anodonthyla boulengerii és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Madagascar.

## Referències

* Vences, M. & Glaw, F. 2004. Anodonthyla boulengerii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Jacques Cambessédès

Jacques Cambessédès (Montpeller, Erau, Llenguadoc, 26 d'agost de 1799 - Maruèis, Losera, Llenguadoc, 19 de desembre de 1863) va ser un botànic i agrònom occità.
Després d'una fugaç expedició el 1821 per la serralada de les Cevenes, el 1824 fa la seva primera expedició que pot considerar-se com a botànica, pels Pirineus, a través de Landes, Bearn i Bigorra. L'any següent, aconsellat per Jacques Gay i Alexander von Humboldt explorà les Illes Balears, i publica, com a fruit d'aquest viatge, Excursions dans les îles Baléares (1826) i Enumeratio Plantarum quas in insulis Balearibus... (1827), que pot ser considerat el primer assaig de flora de les Illes, que tingué molta acceptació a l'època, convertint-se en una aportació important a la geografia botànica mediterrània. Inclou una llista de 691 espècies, entre les naturals i les cultivades, i es fa una descripció acurada de les noves. Entre 1827 i 1833 treballa en l'estudi de la flora del Brasil, col·laborant en la Flora Brasiliae Meridionalis de Augustin Saint-Hilaire. Després de la mort del seu pare el 1835, torna a França per fer-se càrrec de la hisenda familiar, portant amb ell els seus llibres i el seu herbari. Malgrat la seva dedicació al treball científic, com a botànic, no deixa d'implicar-se en la vida local, sent escollit batlle de Lanuèjols (Gard) el 1855, i posteriorment de Maruèis el 1860.
Cambessédès és l'autor d'una espècie de flora vàlidaː "Merendera fitifolia Cambessèdes", descoberta per ell el 1825, present a les Balears, així com a Portugal, a Espanya, el nord d'Àfrica i al llarg litoral mediterrani francès. Una planta endèmica d'Eivissa, la "Silene cambessedesi", també li deu el nom.

## Referències

* 1 2 «Jacques Cambessédès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 Dayrat, Benoît. «Jacques Cambessèdes (1799-1863)». A: Les botanistes et la flore de France: Trois siècles de découvertes. Publications scientifiques du Muséum, 2019, p. 245–247. ISBN 978-2-85653-849-4 [Consulta: 19 abril 2020].
* ↑ «Cambessédès, Jacques (1799-1863)». Biblioteca Nacional de França (BNF). [Consulta: 19 abril 2020].
* 1 2 «Cambessedes, Jacques». Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera [Consulta: 19 abril 2020].

## Bibliografia

* Planchon, M. J.-E. «Notice Sur La Vie Et Les Travaux Ue Jacques Cambessèdes». Bulletin de la Société Botanique de France, Vol. 10, Núm. 8, 1863, pàg. 543-565. DOI: 10.1080/00378941.1863.10827289.