OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lotus egipci

El lotus egipci o lotus blanc (Nymphaea lotus) és una planta del gènere de les nimfees. També rep els noms de lotus sagrat egipci blanc, lotus sagrat o lotus tigre.

## Distribució i hàbitat

El lotus sagrat egipci és originari de la vall del Nil i l'Àfrica oriental, d'on es va estendre ja en temps antics al subcontinent indi i al sud-est asiàtic. Aquesta planta es troba actualment en totes les zones tropicals del planeta. És molt apreciada com a planta de jardineria i com a planta d'aquari. Creix en estanys poc profunds, séquies, rius de corrent suau i aiguamolls, preferint aigües lleugerament àcides i no gaire fredes.

## Descripció

Les fulles floten damunt de l'aigua i també es desenvolupen sota la superfície. Sota l'aigua, les fulles tenen forma de punta de llança amb tons molt variats i taques i estries marronoses i rogenques que l'hi han valgut el nom de lotus tigre en l'aquariofília. Les fulles flotants són rodones i amb coloració més llisa.
La flor és gran i de color blanc. Pot tindre matisos de color rosa molt delicats. Creix en tiges que s'eleven damunt de la superfície. Es tanca durant el dia i s'obre durant la nit, desprenent una fragància dolça i suau. Els antics egipcis obtenien perfum de les flors.
Es reprodueix principalment mitjançant fillols que ixen dels bulbs de l'arrel submergida.

## Simbolisme

El lotus blanc era una flor sagrada a l'antic Egipte. Formava part de les plantes que es trobaven als jardins dels nobles. També s'utilitzava en ofrenes als temples, garlandes funeràries i decoracions femenines, sobretot a l'època de l'antic Regne. La xifra 1.000 (ḫȝ) en la numeració egípcia estava representada per un lotus, car hom els trobava a milers. Aquesta flor va inspirar motius decoratius que estan molt presents en l'arquitectura i la pintura mural de l'art de l'antic Egipte. Els antics egipcis tenien com a creença que la flor del lotus sagrat donava poder. S'han trobat restes de la flor del lotus egipci a la tomba de Ramsés II.
La planta d'aquest lotus també era una font d'aliment per als egipcis. Heròdot comentà que els egipcis en menjaven la rel, pelant la pell fosca i servint l'interior com a àpat cru, bullit o rostit al forn. Aquesta planta és potser el lotus que menjaven els lotòfags de l'Odissea.
Els antics egipcis coneixien la rel del lotus com a seixen, que va esdevenir el nom de dona actual Susanna o Susana mitjançant els idiomes copte i àrab.

## Usos

Les llavors del lotus egipci es mengen a l'Índia cuinades en sorra calenta. A part de ser un àpat lleuger, tenen propietats digestives. També les fulles, les tiges i les flors són comestibles, ans que de gust insípid.

## Vegeu també

* Lotus blau.
* Lotòfags.

## Referències

* ↑ Nymphaea lotus, lotus tigré Arxivat 2009-04-21 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Hilary Wilson. Egyptian food and drink. (anglès)
* ↑ Nymphaea lotus, propietats (anglès)

## Enllaços externs

* Nymphaea lotus (anglès).
# Torreta (Cotlliure)

La Torreta, és una torre de vigilància de la vila de Cotlliure, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord. Està situada al nord-oest del nucli urbà. Formava part d'una xarxa de dispositius de vigilància (com també la Torre de la Maçana i la de Madaloc) de la mar que es poden retrobar a tota la costa dels Països Catalans i fins i tot a tota la conca mediterrània i, segles més tard, de la de defensa de la vila i port de Cotlliure.

## Referències

* ↑ «La Torreta en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-06-01. [Consulta: 7 maig 2016].
Viccionari
# Alden (Nova York)

Alden és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.666 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alden tenia 2.666 habitants, 1.083 habitatges, i 723 famílies. La densitat de població era de 378,4 habitants/km².
Dels 1.083 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.630 $ i la renda mediana per família de 51.161 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.821 $ mentre que les dones 24.245 $. La renda per capita de la població era de 20.864 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# John Havlicek

John Havlicek (Martins Ferry, 8 d'abril de 1940 - Jupiter, 25 d'abril de 2019) va ser un basquetbolista estatunidenc. Va jugar tota la seva carrera professional als Boston Celtics de l'NBA, entre els anys 1962 i 1978, on va aconseguir 8 anells de campió; només Bill Russell (11) i Sam Jones (10), amb els quals compartí vestidor, guanyaren més campionats que ell. Fou escollit MVP de les Finals de l'NBA del 1974. Havlicek exercí i revolucionà el rol de sisè home, sent un gran comodí des de la banqueta donada la seva habilitat de jugar tant en la posició d'escorta com d'aler.
Havlicek és considerat com un dels millors jugadors de la història del bàsquet. En els seus 16 anys de carrera, fou escollit 13 vegades per l'All-Star i 4 vegades formà part del primer equip de l'All-NBA. El 1984 esdevengué membre del Basketball Hall of Fame i el 1996 fou escollit com un dels 50 millors jugadors de la història de l'NBA.

## Referències

* ↑ «John Havlicek Stats» (en anglès). [Consulta: 2 maig 2019].
# Picaflors de Halmahera

El picaflors de Halmahera (Dicaeum schistaceiceps) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes de les illes Moluques, a Morotai, Halmahera, Batjan i Obi.

## Referències

* ↑ «Picaflors de Halmahera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Luis María Fernández de Córdoba y Pérez de Barradas

Luis María de Constantinopla Fernández de Córdoba y Pérez de Barradas (Madrid, 20 de març de 1851 - Las Navas del Marqués, 13 de maig de 1879) va ser un noble espanyol, XVI duc de Medinaceli, Gran d'Espanya i cap de la casa de Medinaceli.
Va néixer a Madrid el dia 20 de març de 1851 essent fill de Luis Tomás Fernández de Córdoba i Ponce de León, XV duc de Medinaceli, i Ángela Apolonia Pérez de Barradas y Bernuy, I duquessa de Dénia i Tarifa. Va ser batejat a la parròquia de Sant Sebastià de la capital el dia següent.
Es va casar en primeres núpcies el 2 d'octubre de 1875 amb María Luisa Fitz-James Stuart, duquessa de Montoro i filla dels ducs d'Alba, a l'església de San Marcos de Madrid. Va quedar vidu uns mesos després sense arribar a tenir fills.
El duc es va tornar a casar el 23 de novembre de 1878 amb Casilda Remigia de Salabert y Arteaga, marquesa de Torrecilla. Un any després, i sense descendència, el XVI duc de Medinaceli moria a Madrid. No obstant això, la seva dona havia quedat embarassada i va donar lum al seu fill pòstum i l'hereu al ducat, Luis Jesús Fernández de Córdoba y Salabert.

## Títols

Els títols de noblesa del XVI duc de Medinaceli eren:
* XVI Duc de Medinaceli (1873-1879).
* XIV Duc d'Alcalá de los Gazules (1873-1879).
* XIII Duc de Camiña (1873-1879).
* XVIII Duc de Cardona (1873-1879).
* XVI Duc de Feria (1873-1879).
* VI Duque de Santisteban del Puerto (1873-1879).
* XVII Duc de Sogorb (1873-1879).
* XIV Marquès de Cogolludo (1851-1873).
* XIII Marquès de Montalbán (1851-1879).
* XIII Marquès de Villalba (1853-1879).
* XII Marquès de Alcalá de la Alameda (1873-1879).
* XII Marquès d'Aitona (1873-1879).
* XV Marquès de Comares (1873-1879).
* XVII Marquès de Dénia (1873-1879).
* XV Marquès de las Navas (1873-1879).
* XII Marquès de Malagón (1873-1879).
* XVIII Marquès de Pallars (1873-1879).
* XV Marquès de Priego (1873-1879).
* XI Marquès de Solera (1873-1879).
* XVII Marquès de Tarifa (1873-1879).
* XVII Marquès de Villareal (1873-1879).
* XX Comte d'Osona (1851-1879).
* XVII Comte de Alcoutim (1873-1879).
* L Comte d'Empúries (1873-1879).
* XXII Comte de Buendía (1873-1879).
* XVIII Comte de Cocetània (1873-1879).
* XIV Comte de El Castellar (1873-1879).
* XVII Comte del Risco (1873-1879).
* XVII Comte de los Morales (1873-1879).
* XVII Comte de Medellín (1873-1879).
* XXIV Comte de Prades (1873-1879).
* XV Comte de Santa Gadea (1873-1879).
* XV Comte de Valenza i Valladares (1873-1879).
* XII Comte de Villalonso
* XLIV Vescomte de Bas (1873-1879).
* XLII Vescomte de Cabrera (1873-1879).
* XL Vescomte de Vilamur (1873-1879).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Luis María Fernández de Córdoba y Pérez de Barradas» (en castellà). Fundació Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 18 desembre 2021].
* 1 2 Gómez de Olea y de Bustinza, Javier «Los señores y marqueses de Cilleruelo». Anales de la Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, vol. 1, 1991, pàg. 127.
* ↑ «Fernández de Córdoba Pérez de Barradas, Luis (1851-1879)» (en castellà). Portal de Archivos Españoles. Ministeri de Cultura. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Abas II de Kars

«Abas II de Kars» té aquests significats:
* Abas I de Kars és a vegades esmentat com Abas II de Kars quan es comptabilitza l'ancestre Abas I d'Armènia com a primer sobirà
* Gaguik-Abàs II de Kars és anomenat també Gaguik-Abàs II de Kars o Abas II de Kars
# Himantura leoparda

Himantura leoparda és una espècie de peix pertanyent a la família dels dasiàtids.

## Descripció

* La femella pot arribar a fer 110,5 cm de llargària màxima.
* Fa 20 cm de llargària en el moment de néixer.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical que viu fins als 70 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca Indo-Pacífica: des d'Àfrica fins a Nova Guinea, Tailàndia i Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Müller J. & Henle F. G. J., 1837. Ueber die Gattungen der Plagiostomen. Arch. Naturgeschichte v. 3. 394-401, 434 (Nachträliche Bemerkung).
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1986. Dasyatidae. P. 135-142. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
# Kadiluk

Un kadiluk o cadiat (turc: kadılık), en alguns casos equivalent a una kaza, fou una divisió administrativa del l'Imperi Otomà, que indicava el territori sotmès a un kadı, cadi o jutge.
Podien haver diversos kadiluks en un sanjak. El deure del cadi s'estenia més enllà del d'un jutge modern; a més de l'aplicació de la llei, els kadıs es dedicaven a qüestions com la fiscalitat i la prescripció.

## Referències

* ↑ Malcolm, Noel. Bosnia: A Short History. Macmillan, 1994, p. 50. ISBN 0-330-41244-2.
* ↑ Malcolm, Noel. Kosovo: A Short History. Macmillan, 1998, p. 98–99. ISBN 0-330-41224-8.
* ↑ Ginio, Eyal. «Neither Muslims nor Zimmis: The Gypsies (Roma) in the Ottoman State». Arxivat de l'original el 23 novembre 2009. [Consulta: 21 agost 2010]. "These records mirror the diversity of the kadi's responsibilities in the Ottoman city"
# Picaflors de Mindanao

El picaflors de Mindanao (Dicaeum nigrilore) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de Mindanao, a les Illes Filipines.

## Referències

* ↑ «Picaflors de Mindanao». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Cantó de Champigny-sur-Marne-2

El cantó de Champigny-sur-Marne-2 és un cantó francès del departament de la Val-de-Marne, al districte de Nogent-sur-Marne. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Champigny-sur-Marne (en part)
* Chennevières-sur-Marne

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-171 du 17 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Val-de-Marne
# Luis María Beamonte

Luis María Beamonte Mesa és un polític espanyol, actual president del PP-Aragó, alcalde de Tarassona i diputat de les Corts d'Aragó en la seva IX legislatura. Entre 2011 i 2015 va ser president de la Diputació Provincial de Saragossa.

## Biografia

Va néixer el 10 setembre de 1963 en Tudela (Navarra). Va cursar estudis de Dret a la Universitat de Saragossa i va realitzar un curs (IESE) en Lideratge i Gestió Pública. També es va formar a l'Escola Pràctica Jurídica de la Universitat de Saragossa. Durant 9 anys, entre els anys 1986 i 1995, va exercir com a secretari interventor en l'administració local.
Va obtenir un títol de dret a la Universitat Rei Joan Carles en 2017.

### Carrera política

Va començar la seva carrera política com a regidor de l'Partit Popular en Malón (Saragossa) i el 1995 es va incorporar a la Diputació Provincial de Saragossa com a diputat provincial.
* En les eleccions municipals de 2003 es va presentar com a cap de llista del PP a Tarazona, sent la llista més votada no obstant això, no va poder governar a conseqüència d'un pacte tripartit entre PSOE, IU -CC i CHA, que va triar com a alcaldessa la socialista Ana Cristina Vera.
* En les eleccions municipals de 2007 va tornar a guanyar el PP, i després d'un pacte polític amb el PAR, Beamonte va ser investit alcalde. Des 2008 també és president del PP-Saragossa.
* En les eleccions de 2011 el PP va obtenir la primera majoria absoluta de la història de la ciutat, amb 10 regidors sobre un ple de 17, i Beamonte va tornar a repetir legislatura com a alcalde. del Partit Aragonès i elegit diputat de les Corts d'Aragó en la seva VIII legislatura. Per exercir amb normalitat les seves altres responsabilitats públiques va renunciar a la seva acta de diputat autonòmic.
* En les eleccions autonòmiques i municipals de 24 maig de 2015.

## Referències

* ↑ «Ayuntamiento de Tarazona; Consultat el 1/10/2018». Arxivat de l'original el 2018-10-02. [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ Resultats electorals el maig de 2007 a Tarazona (Ministeri de l'Interior)
* ↑ El PP-Saragossa canvia de president (El Periódico d'Aragó)
# Abarsal

Abarsal va ser una ciutat-estat de Mesopotàmia a la zona de l'Eufrates mig, no identificada de moment. A les Tauletes d'Ebla es va trobar un text que documentava un tractat entre Ebla i un estat oriental de nom Abarsal. Aquest document és el conegut com Tractat entre Ebla i Abarsal.
Quan es va descobrir aquest document van començar les discussions entre els estudiosos per establir el lloc on era Abarsal. Alguns autors pretenen identificar-la amb Assur, que més endavant seria la capital d'Assíria, però més probablement seria la ciutat d'Aburru esmentada en diversos texts de les tauletes de Mari, que estava situada al sud d'Emar, a Qalat Gabir. Una altra teoria diu que podria ser Apišal o algun altre lloc que es podria localitzar a Síria, potser a les ribes de l'Eufrates o a les del riu Khabur. El rei Iblul-El cap a l'any 2420 aC es titulava "Rei de Mari i Abarsal".

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Síria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 41. ISBN 9788446019497.
# Talictre aquilegifoli

El talictre aquilegifoli, Thalictrum aquilegiifolium és una espècie de planta amb flors dins la família ranunculàcia. És una planta nativa d'Europa i Àsia temperada, incloent Catalunya. S'ha naturalitzat a parts d'Amèrica del Nord.
Fa fins a un metre d'alt i 45 cm d'amplada i és una planta herbàcia i perenne amb les fulles compostes amb folíols que s'assemblen a les de l'aquilègia. Floreix a principis d'estiu amb les flors rosades dins panícules.
El cultivar 'Thundercloud' va guanyar el premi de la Royal Horticultural Society Award of Garden Merit.

## Referències

* ↑ Integrated Taxonomic Information System 19 Dec 2011
* 1 2 USDA Plants Database 19 Dec 2011
* ↑ Missouri Botanical Garden
* ↑ Germplasm Resources Information Network (GRIN) Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine. 19 Dec 2011
* ↑ RHS A-Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley, 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ «RHS Plant Selector - Thalictrum aquilegifolium 'Thundercloud'». Arxivat de l'original el 27 de setembre 2013. [Consulta: 5 juliol 2013].
# Jerry Grossman

Jerry Grossman (Cambridge, 15 de desembre de 1950) és un violoncel·lista estatunidenc.
Grossman va estudiar violoncel amb David Soyer i música de cambra amb els altres membres del Guarneri String Quartet, Arnold Steinhardt, John Dalley i Michael Tree al Curtis Institute of Music. Altres professors seus van ser Harvey Sapiro, Judith Davidoff, Joan Esch i Benjamin Zander. Del 1974 al 1976 va ser membre de l'Orquestra Filharmònica de Nova York, del 1984 al 1986 de l'Orquestra Simfònica de Chicago.
Ha actuat amb el conjunt Speculum Musicae i convidat amb el Guarneri, Vermeer i Emerson String Quartet i és membre fundador del Chicago String Quartet i els Chicago Chamber Musicians.
Jerry Grossman és el violoncel·lista principal de la Metropolitan Opera Orchestra des de 1986. Ha actuat en recitals i amb orquestres simfòniques i conjunts de cambra arreu dels Estats Units. El seu aclamat debut a Nova York al Metropolitan Museum of Art va ser seguit per l'estrena nord-americana de la Sonata per a violoncel de Kurt Weill de 1920, que va portar a gravar aquest treball, així com obres de Dohnanyi, Prokofiev, Bartok i Kodaly per a "Nonesuch Records". La seva gravació d'obres per a violoncel de Victor Herbert està disponible a "New World Records". Ha aparegut com a solista al Carnegie Hall i en gires nacionals i europees amb la Met Orchestra amb James Levine interpretant Don Quixote de Richard Strauss. L'actuació també ha estat gravada per a "Deutsche Grammophon".

## Referències

* https://www.chambermusicsociety.org/about/artists/strings/jerry-grossman/
* https://www.kneisel.org/kniesel-faculty/jerry-grossman/ Arxivat 2020-03-25 a Wayback Machine.
* https://www.discogs.com/artist/956663-Jerry-Grossman
* ↑ https://www.met%5BEnllaç+no+actiu%5D orchestramusicians.org/portfolio/jerry-grossman-principal-cello/
# Alluvioni Cambiò

Alluvioni Cambiò és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió de Piemont, (Itàlia).
Alluvioni Cambiò limita amb els municipis de Bassignana, Isola Sant'Antonio, Piovera, Rivarone i Sale.
# Kadirotar

Kadirotar (en rus: Кадыротар) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 807 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* 1 2 Село Ортатюбе на карте
# Pont Fora de la Vila

El Pont Fora de la Vila és una obra d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont als afores de la vila d'un sol arc, pla i fet amb pedra i maons, és molt alt i està a sobre de la riera d'Arbúcies, té baranes de ferro. Passa per sobre de la riera d'Arbúcies, afluent per l'esquerra del Tordera.

## Referències

* ↑ «Pont Fora de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Cap des Bancal

El cap des Bancal és un cap de la costa meridional de l'illa de Mallorca on la línia de la costa canvia l'orientació oest a est per la sud-oest a nord-est. Es troba al municipi de Llucmajor. Està situada dins els terrenys de la possessió de Capocorb Nou i és veïna de Cala Pi. El nom fa referència a la gran plataforma escalonada que hi ha a dalt. En alguns mapes i d'altres documents antics figura com a punta de Capocorb, nom que es manté en algunes fonts actuals, però els pescadors i d'altres habitants de la zona el coneixen des de temps enrere com a cap des Bancal.

## Referències

* 1 2 Aguiló, C. La toponímia de la costa de Llucmajor. Institut d'Estudis Catalans, 1996, p. 72. ISBN 847283316X.
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 127. ISBN 84-8661702-2.
# Talp musaranya gros japonès

El talp musaranya gros japonès (Urotrichus talpoides), conegut localment com a himizu (ヒミズ), és una espècie de mamífer de la família dels tàlpids. És endèmic del Japó i és l'única espècie vivent de les tres que formen el gènere Urotrichus.

## Referències

Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# José Salas Maldonado

José Salas Maldonado (Elx, 15 d'abril de 1958) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la IX i XI legislatures.
És diplomat en Protocol i Relacions Institucionals i treballa en una farmàcia. Militant del Partit Popular de la Comunitat Valenciana (PPCV), ha estat cap de Gabinet de l'Alcalde d'Elx (2011-2015), vicesecretari d'organització de la secció local d'Elx del PPCV i vicesecretari provincial de Comunicació d'Alacant del PPCV. A les eleccions a les Corts Valencianes de 2015 fou elegit diputat. Va recuperar l'acta de diputat el setembre de 2023 en córrer la llista quan moltes de les persones que el precedien renunciaren a l'escó perquè van ocupar càrrecs de responsabilitat en el nou govern de la Generalitat conformat pel PPCV i Vox.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Les Corts retoman los plenos tras el verano, con comparecencias de los nuevos consellers» (en castellà). [Consulta: 26 novembre 2023].
# Pont Dona Ana

El pont de Dona Ana s'estén pel baix riu Zambezi entre les viles de Vila de Sena i Mutarara a Moçambic, que uneix de manera efectiva la dues meitats del país. Va ser construït originalment com un pont de ferrocarril per enllaçar Malawi i els jaciments de carbó de Moatize amb el port de Beira.

## Història

Ela 367 quilometres (228 mi) del pont de Dona Ana van ser en el seu moment el pont ferroviari més llarg d'Àfrica. El pont consta de 33 vans de 80 metres i 7 vans de 50 m. Fou construït pels portuguesos durant el domini portuguès de Moçambic, amb finançament de la Cleveland Bridge & Engineering Company sota encomana de la Central African Railway i de la Trans-Zambezia Railway, per l'enginyer Edgar Cardoso, entre 1931 i 1935 i va ser inutilitzat en la dècada de 1980, durant la Guerra Civil de Moçambic, pels soldats de la RENAMO.
L'USAID va ajudar amb les reparacions i es convertí en un pont d'un sol carril per al trànsit de vehicles.
Tot i que no es troba en una carretera principal proporciona una ruta alternativa per sobre del Zambezi. Les altres dues opcions eren el pont de Tete i l'antic camí del transbordador a Caia, que no sempre era fiable. El pont de Dona Ana és el pont més llarg sobre el riu Zambezi i solia ser l'últim pont aigües avall abans de la construcció del Pont Armando Emilio Guebuza en 2009.
El pont fou tancat completament al trànsit de vehicles a l'octubre de 2006 per a la rehabilitació i reconversió d'un pont ferroviari i es va reobrir com un pont ferroviari en 2009.

## Referències

* ↑ RailwaysAfrica May 2009, p10
* ↑ A HISTÓRIA DA PONTE DONA ANA, SOBRE O RIO ZAMBEZE ENTRE SENA E MUTARARA
* ↑ Little Miss Moffat Arxivat 2009-10-02 a Wayback Machine., http://www.travelafricamag.com - Travel Africa Magazine (7 April, 2009)
* ↑ «1995: Rebuilding Bridges». USAID, 1999. Arxivat de l'original el 2013-04-09. [Consulta: 8 març 2013].

## Galeria

* Destruït per les inundacions de 2000
* Arxius