OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shabana Basij-Rasikh

Shabana Basij-Rasikh (persa: شبانه بسیج راسخ, Shabana Basij-Rasikh; 1990, Kabul) és una educadora, humanitària, i defensora dels drets de les dones afganesa. Destacada pionera a l'àmbit de l'evolució dels drets de les dones a l'Afganistan va crear a l'edat de 18 anys, el 2009, HELA INC una entitat sense ànim de lucre que va presidir fins al 2017, i el 2008 SOLA (paraula que significa ‘pau’, en paixtu), l'Escola de Lideratge, Afganistan (en anglès: School of Leadership, Afghanistan). La seva obra i trajectòria han rebut un reconeixement internacional.

## Biografia

Shabana Basij-Rasikh nasqué el 1990 a la capital afganesa al si d'una família benestant. Quan tenia 6 anys, amb l'arribada dels talibans al poder només va poder anar a escola disfressada de noi tot acompanyant-hi la seva germana que havia de portar la burca.
El 2008, durant els seus estudis universitaris, va fundar SOLA, una escola de lideratge que té com a objectiu donar educació a totes les dones afganeses i és, fins a l'actualitat, l'única escola amb internat per a dones del país.
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1928 - Tàndem

La competició de tàndem fou una de les quatre proves del programa olímpic de ciclisme en pista dels Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928. La competició es va disputar entre el 4 i el 6 d'agost de 1928, amb la presència de 14 ciclistes procedents de 7 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Països BaixosBernhard Leene Daan van Dijk | Regne UnitErnest Chambers John Sibbit | AlemanyaHans Bernhardt Karl Köther |

## Resultats

El temps es pren sobre els darrers 200 metres de recorregut.

### Sèries

| Pos. | Nació | Ciclistes | Temps (darrers 200m) |
| 1 | Països Baixos | Bernhard Leene Daan van Dijk | 12.0 segons |
| 2 | Àustria | August Schaffer Franz Dusika | |
| Pos. | Nació | Ciclistes | Temps (darrers 200m) |
| 1 | Regne Unit | Ernest Chambers John Sibbit | 13.2 segons |
| 2 | França | Henri Lemoine Hubert Guyard | |
| Pos. | Nació | Ciclistes | Temps (darrers 200m) |
| 1 | Alemanya | Hans Bernhardt Karl Köther | 12.4 segons |
| 2 | Polònia | Ludwik Turowski Stanisław Podgórski | |
| Pos. | Nació | Ciclistes | Temps (darrers 200m) |
| 1 | Itàlia | Adolfo Corsi Francesco Malatesta | N/A |
| – | Lliura | | |

### Semifinals

| Pos. | Nació | Ciclistes | Temps (darrers 200m) |
| 1 | Regne Unit | Ernest Chambers John Sibbit | 12.2 segons |
| 2 | Itàlia | Adolfo Corsi Francesco Malatesta | |
| Pos. | Nació | Ciclistes | Temps (darrers 200m) |
| 1 | Països Baixos | Bernhard Leene Daan van Dijk | 12.2 segons |
| 2 | Alemanya | Hans Bernhardt Karl Köther | |

### Curses per les medalles

| Pos. | Nació | Ciclistes | Temps (darrers 200m) |
| 1 | Països Baixos | Bernhard Leene Daan van Dijk | 11.8 segons |
| 2 | Regne Unit | Ernest Chambers John Sibbit | |
| Pos. | Nació | Ciclistes | Temps (darrers 200m) |
| 1 | Alemanya | Hans Bernhardt Karl Köther | 12.2 segons |
| 2 | Itàlia | Adolfo Corsi Francesco Malatesta | |

## Referències

* ↑ «1928 Summer Olympics official report». Arxivat de l'original el 2008-04-08. [Consulta: 17 octubre 2018].
* ↑ «Cycling - Track 1928». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 17 octubre 2018].
* ↑ Canadà abandona.
# Aphyosemion ferranti

Aphyosemion ferranti és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: sud de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* 1 2 «Aphyosemion ferranti» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Boulenger, G. A. 1910. Poisson cyprinodonte nouveau du Bas-Congo. Monatsber. Gesell. Luxemburg. Naturf. N. S. 4 Jahrg.: 285.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# L'Amour d'une femme

L'amour d'une femme (en italià L'amore di una donna) és una pel·lícula dramàtica franco-italiana del 1953 dirigida per Jean Grémillon i protagonitzada per Micheline Presle, Massimo Girotti i Gaby Morlay. Va ser el darrer llargmetratge de Grémillon com a director, tot i que va fer un bon grapat de documentals i curtmetratges.
Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director d'art Robert Clavel. Es va rodar als Estudis Billancourt a París i els exteriors a l'illa d'Ouessant al costat de Finistère.

## Sinopsi

Una jove metge s'instal·la en un poble d'una illa de la costa de Bretanya, on té una relació amb un enginyer que treballa en un projecte a l'illa.

## Repartiment

* Micheline Presle com a Dr. Marie Prieur
* Massimo Girotti com André Lorenzi
* Gaby Morlay com a Germaine Leblanc
* Paolo Stoppa com El sacerdot
* Marc Cassot com a Marcel
* Marius David com a Lulu, l'assistent d'André
* Yvette Etiévant com a Fernande de Malgorny
* Roland Lesaffre com a Yves
* Robert Naly com el Dr. Morel
* Madeleine Geoffroy com a Isabelle Morel

## Referències

* ↑ The A to Z of French Cinema p.194
* ↑ L'amour d'une femme a unifrance.org

## Bibliografia

* Dayna Oscherwitz & MaryEllen Higgins. The A to Z of French Cinema. Scarecrow Press, 2009.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Font de la Balma de la Coma

La Font de la Balma de la Coma és una surgència del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada a 475 metres d'altitud, a l'interior de la Balma de la Coma. Es tracta d'una font de bassa, que recull l'aigua que regalima per l'interior de la bassa.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Cantó de Saint-Esprit

El cantó de Saint-Esprit és una divisió administrativa francesa situat al departament de Martinica a la regió de Martinica.

## Composició

El cantó comprèn la comuna de Saint-Esprit.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004-2014 | Eric Hayot | UMP | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Partit Democràtic Croat

Partit Democràtic Croat (croat Hrvatska demokratska stranka, HDS) fou un partit polític de Croàcia d'ideologia dretana. Fou un dels primers a ser legalitzat el 1990 i era liderat pel veterà dissident de l'era comunista Marko Veselica. Se suposava que el partit era el punt focal per als nacionalistes més radicals, però aquest lloc li va ser arrabassat pel carismàtic Franjo Tuđman i la seva Unió Democràtica Croata. Va intentar presentar-se amb la Coalició d'Acord Popular, i a les eleccions legislatives croates de 1990 no va obtenir representació parlamentària.
Després del fracàs, el HDS tractà de reviure la seva reputació radical amb dures crítiques al govern de Tudjman per la seva falta de contundència contra Sèrbia i l'Exèrcit Popular Iugoslau en els primers moments de la guerra. Quan començà l'escalada de la guerra a l'estiu de 1991, HDS fou admès en el "govern d'unitat nacional" de Franjo Gregurić.
En menys d'un any, el HDS va perdre la seva reputació de partit croat més radical davant el Partit Croat dels Drets. Això es reflecteix en les eleccions parlamentàries i presidencials de 1992, en les que es va fusionar-se amb el Partit Democristià Croat per a formar la Unió Democristiana Croata.
# Sidi Ahmed Cherif

Sidi Ahmed Cherif (àrab سيدي أحمد الشريف) és una comuna rural de la província d'Ouezzane de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.576 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1956

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 celebrats a la ciutat de Melbourne (Austràlia) es disputaren 6 proves de ciclisme, totes elles en categoria masculina. Aquestes proves es dividiren en dues de ciclisme en ruta, formades per una contrarellotge individual, el temps de la qual fou utilitzada per a decidir el resultat de la contrarellotge per equips, i en quatre proves de ciclisme en pista.
Les proves es realitzaren entre els dies 3 i 6 de desembre de 1956. Hi participaren un total de 161 corredors de 30 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Ciclisma en ruta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Ruta Detalls | Ercole Baldini | Arnaud Geyre | Alan Jackson |
| Ruta per equips Detalls | FrançaArnaud Geyre Maurice Moucheraud Michel Vermeulin | Regne UnitArthur Brittain William Holmes Alan Jackson | AlemanyaReinhold Pommer Gustav-Adolf Schur Horst Tüller |

### Ciclisma en pista

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Quilòmetre contrarellotge Detalls | Leandro Faggin | Ladislav Fouček | Alfred Swift |
| Velocitat individual Detalls | Michel Rousseau | Guglielmo Pesenti | Dick Ploog |
| Tàndem Detalls | AustràliaJoey Browne Anthony Marchant | TxecoslovàquiaLadislav Fouček Václav Machek | ItàliaGiuseppe Ogna Cesare Pinarello |
| Persecució per equips Detalls | ItàliaValentino Gasparella Antonio Domenicali Leandro Faggin Franco Gandini | FrançaMichel Vermeulin René Bianchi Jean Graczyk Jean-Claude Lecante | Regne UnitTom Simpson Donald Burgess Michael Gambrill John Geddes |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Itàlia | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2 | França | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3 | Austràlia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Txecoslovàquia | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Sud-àfrica | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Cycling Road at the 1956 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Cycling Track at the 1956 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Wagg,, Stephen. «Tilting at windmills? Olympic politics and the spectre of amateurism.». A: The Palgrave handbook of olympic studies.. Palgrave Macmillan, 2012, p. 321-336.
# Oliver Neuville

Oliver Neuville (nascut l'1 de maig de 1973 a Locarno, Suïssa) és un futbolista alemany, que juga com a davanter. És fill de pare alemany i mare italiana.

## Carrera

Format a les files del club de la seua ciutat natal, Neuville va començar a destacar a les files del Servette FC, amb qui va guanyar la lliga 93/94. Deixa el club suís el 1996 per fitxar pel CD Tenerife, de la lliga espanyola, i a l'any següent s'incorpora al FC Hansa Rostock, de la Bundesliga.
En 1999 passa al Bayer Leverkusen, on roman cinc anys fins que el 2004 fitxa pel Borussia Mönchengladbach

## Selecció

Després de triar la selecció alemanya de futbol, ha estat present en 69 partits i ha marcat 10 gols. Neuville va estar present en el combinat del seu país que va quedar finalista al Mundial 2002, a Corea i Japó. El davanter va marcar un gol en vuitens davant Paraguai. Quatre anys després, a la cita del Mundial d'Alemanya, va tornar a marcar, en aquest cas a primera ronda davant Polònia, un gol assolit amb el temps complert.
També ha estat present a la Copa Confederacions 1999 i a l'Eurocopa 2008.
Oliver Neuville amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 2006
1 Lehmann •
2 Jansen •
3 Friedrich •
4 Huth •
5 Kehl •
6 Nowotny •
7 Schweinsteiger •
8 Frings •
9 Hanke •
10 Neuville •
11 Klose •
12 Kahn •
13 Ballack •
14 Asamoah •
15 Hitzlsperger •
16 Lahm •
17 Mertesacker •
18 Borowski •
19 Schneider •
20 Podolski •
21 Metzelder •
22 Odonkor •
23 Hildebrand •
Seleccionador: Klinsmann
Selecció de futbol d'Alemanya – Eurocopa 2008
1 Lehmann •
2 Jansen •
3 Friedrich •
4 Fritz •
5 Westermann •
6 Rolfes •
7 Schweinsteiger •
8 Frings •
9 Gómez •
10 Neuville •
11 Klose •
12 Enke •
13 Ballack •
14 Trochowski •
15 Hitzlsperger •
16 Lahm •
17 Mertesacker •
18 Borowski •
19 Odonkor •
20 Podolski •
21 Metzelder •
22 Kurányi •
23 Adler •
Entrenador: Löw :
# Laboratori Nacional Lawrence de Livermore

El Laboratori Nacional Lawrence de Livermore (LLNL, sigles del Lawrence Livermore National Laboratory) és un centre de recerca federal a Livermore (Califòrnia, Estats Units). El laboratori va crear-se l'any 1952 com a “Laboratori de Radiació de la Universitat de Califòrnia”, a mode de resposta a la detonació de la primera bomba atòmica per part de la Unió Soviètica durant la Guerra Freda. L'any 1971, va esdevenir autònom i, més tard, l'any 1981, va ser designat com a laboratori nacional.
És un laboratori finançat pel govern federal i, principalment, pel Departament d'Energia dels Estats Units. La seva operació és de tipus privada, a càrrec de Lawrence Livermore National Security (una associació formada per la Universitat de Califòrnia, Bechtel, BWX Technologies, AECOM i el Battelle Memorial Institute amb l'afiliació del Texas A&M Univeristy System). L'any 2012, al laboratori s'hi va descobrir l'element químic sintètic livermori (element 116).

## Referències

* ↑ «The 1950s» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «Lawrence Livermore Laboratory» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «LAWRENCE LIVERMORE NATIONAL SECURITY, LLC» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «Livermorium and Flerovium join the periodic table of elements» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2022].
# Font de la Bellesa

La font de la Bellesa és una escultura situada al districte de Sants-Montjuïc de Barcelona, a la plaça de Dante. Obra de Josep Llimona de 1925, va ser col·locada en el context de la urbanització de la muntanya de Montjuïc efectuada per a la celebració de l'Exposició Internacional de 1929. Aquesta obra està inscrita com a Bé Cultural d'Interès Local (BCIL) en l'Inventari del Patrimoni Cultural català amb el codi 08019/1756.

## Descripció

Escultura en marbre que s'alça sobre un pedestal a la plaça Dante de l'avinguda Miramar a Montjuïc. Es tracta d'un dels exemples de La Bellesa que creà Josep Llimona i Bruguera. La plaça sobre la qual fou construïda és de forma circular, inclou en un primer nivell altres quatre fonts, també circulars i sobre aquestes, en un segon nivell, un altre receptacle amb els costats còncaus.
Sobre aquest últim, i damunt d'un pedestal, es troba l'escultura de la Bellesa, un nu femení realitzat en marbre blanc, que es troba envoltat de brolladors d'aigua. Es tracta d'un disseny de Llimona realitzat uns anys abans, del que va fer diverses versions. L'elegant figura de la jove es troba en contrapposto, amb el braç dret doblegat recolzant la mà en l'espatlla, sobre la qual reclina el cap. L'esveltesa de la figura suggereix una constitució més nòrdica que mediterrània, en una època en què aquesta última era el prototip estètic del corrent de moda, el noucentisme, com es denota en l'obra d'Aristide Maillol o Josep Clarà. Per això, malgrat la data de realització i l'habitual adscripció d'aquesta obra al noucentisme, l'execució de Llimona sembla inspirar-se més en el modernisme dels seus anys de joventut.

## Vegeu també

* Fonts de Barcelona
* Art públic de Barcelona

## Referències

* ↑ «Font la Bellesa». [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ «Font de la Bellesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2017].
* ↑ Jaume Fabre, Josep M. Huertas i Santiago Alcolea Gil. «La bellesa». [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 139.

## Bibliografia

* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume Art públic de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona i Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.

## Enllaços externs

* «Font de la Bellesa». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Cantó de Sent Micolau de la Grava

El cantó de Sent Micolau de la Grava és un cantó francès del departament de Tarn i Garona, situat al districte de Los Sarrasins. Té 14 municipis i el cap és Sent Micolau de la Grava.

## Municipis

* Sent Micolau de la Grava
* Angevila
* Castèlferrús
* Castèlmairan
* Caumont
* Còrdas
* Coturas
* Fajòlas
* Garganvilar
* La Borgada
* La Fita
* Montaïn
* Sent Anhan
* Sent Arromèc

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-2008 | Robert Descazeaux | PS |
| 2008- | Joël Capayrou | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Palni

Les muntanyes Palni (Palni Hills) és una serralada de muntanyes al districte de Madurai a Tamil Nadu, connectades amb els Ghats Occidentals, que van de la línia principal dels Ghats (Anaimalai i Travancore) en direcció nord-est, ambs uns 80 km de llarg i 25 d'ample i cobrint almenys 2.000 km². Agafa el nom de la població de Palni o Palani, just al nord de les muntanyes; el nom natiu és Varahagiri; la part oriental oscil·la entre els 1.100 i 1.300 msnm i l'occidental arriba fins als 2.200 i al Yembadi Shola Hill a 2.548 metres. El sanatori de Kodaikanal és al sud a uns 2.200 metres. Els habitants són emigrants de les terres baixes.

## Vegeu també

* Vaigai

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Sidi Ahmed Laaroussi

Sidi Ahmed Laaroussi (àrab سيدي أحمد العروسي) és un localitat del Sàhara Occidental ocupada pel Marroc, qui l'ha integrada a la Província d'Es-Semara dins la regió de Laâyoune-Sakia El Hamra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 269 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Centre de Recerca en Economia Internacional

El Centre de Recerca en Economia Internacional (CREI) és un institut de recerca especialitzat en economia internacional i macroeconomia amb seu a Barcelona i creat el 1995. Està patrocinat per la Generalitat de Catalunya i la Universitat Pompeu Fabra. El seu objectiu es estudiar el funcionament de la política monetària en diferents països, així com el comerç, els cicles econòmics, la macroeconometria, la geografia econòmica i les finances internacionals. Entre el 1999 i el 2017 va ser dirigit per l'economista Jordi Galí. El 2012 va presentar, juntament amb la Reserva Federal dels Estats Units, un nou model de previsió pel càlcul de l’atur a partir dels fluxos de la força de treball i de la seva situació en el mercat laboral i no sobre grans magnituds econòmiques, com el creixement, de models anteriors. El 2013 va rebre financiació d'1 milió d'euros del Consell Europeu d'Investigació per un projecte d'investigació sobre quina era la política monetària òptima en casos de bombolles especulatives.

## Referències

* 1 2 Barrera, Marcel. «La Universitat Pompeu Fabra creix. La UPF i la Generalitat financen conjuntament el nou Centre de Recerca en Economia Internacional». El Punt, 25-06-2003. [Consulta: 14 octubre 2021].
* ↑ «Centre de Recerca en Economia Internacional». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Centre de Recerca en Economia Internacional». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El CREI barceloní exporta investigació per predir l’atur» p. 71. La Vanguardia, 15-10-2012. [Consulta: 15 octubre 2021].
* ↑ Corbella, Josep. «Galí investigarà com cal actuar en cas de bombolles financeres. La CE finança el projecte científic, de quatre anys, amb un milió d’euros» p.64. La Vanguardia, 27-09-2013. [Consulta: 15 octubre 2021].
# Oliver Marchart

Oliver Marchart (Viena, 1968) és un filòsof polític i sociòleg austríac. Els seus principals interessos de recerca inclouen la teoria social, el postmarxisme, el postestructuralisme, la investigació sobre els moviments socials, el precariat i l'anàlisi del discurs polític.

## Trajectòria

Marchart va estudiar filosofia a la Universitat de Viena i també va estudiar teoria política i anàlisi del discurs a la Universitat d'Essex amb Ernesto Laclau. El 1999, Machart es va doctorar en filosofia per la Universitat de Viena. L'any 2003 va realitzar el seu segon doctorat dirigit per Ernesto Laclau, i Étienne Balibar i Simon Critchley van ser els altres dos revisors de la seva tesi.
Del 2001 al 2006, Marchart va treballar com a investigador a l'Institut d'Estudis dels Mitjans de Comunicació de la Universitat de Basilea. Entre 2012 i 2016, va ser professor de sociologia a la Kunstakademie de Düsseldorf. Des del 2016 treballa a l'Institut de Ciència Política de la Universitat de Viena i ocupa la càtedra de teoria política, succeint a Eva Kreisky.

## Obra publicada

* Neoismus. Edition Selene, Klagenfurt/ Wien 1997, ISBN 3-85266-038-6.
* Die Verkabelung von Mitteleuropa. Medienguerilla – Netzkritik – Technopolitik. Edition Selene, Wien 1998
* Techno-Kolonialismus. Theorie und imaginäre Kartographie von Kultur und Medien. Löcker, Wien 2004, ISBN 978-3-85409-400-5.
* Neu beginnen. Hannah Arendt, die Revolution und die Globalisierung. Turia + Kant, Wien 2005, ISBN 978-3-85132-421-1.
* Post-foundational Political Thought. Political Difference in Nancy, Lefort, Badiou and Laclau. Edinburgh University Press, Edinburgh 2007, ISBN 978-0-7486-2498-0.
* Cultural Studies. UVK, Konstanz 2008, ISBN 978-3-8252-2883-5.
* Hegemonie Kunstfeld. Die documenta-Ausstellungen dX, D11, d12 und die Politik der Biennalisierung. Walther König, Köln 2008, ISBN 978-3-8656-0437-8.
* Die politische Differenz. Zum Denken des Politischen bei Nancy, Lefort, Badiou, Laclau und Agamben. Suhrkamp, Berlin 2010, ISBN 978-3-518-29556-4.
* Das unmögliche Objekt. Eine postfundamentalistische Theorie der Gesellschaft. Suhrkamp, Berlin 2013, ISBN 978-3-518-29655-4.
* Die Prekarisierungsgesellschaft. Prekäre Proteste. Politik und Ökonomie im Zeichen der Prekarisierung. Transcript, Bielefeld 2013, ISBN 978-3-8376-2193-8.
* Thinking Antagonism. Political Ontology after Laclau. Edinburgh University Press, Edinburgh 2018, ISBN 9781474413312.
* Conflictual Aesthetics. Artistic Activism and the Public Sphere. Sternberg Press, Berlin 2019, ISBN 978-3-95679-204-5.

### Traduccions

* Chantal Mouffe: Das demokratische Paradox. Turia + Kant, Wien 2010, ISBN 978-3-85132-521-8.
* Ernesto Laclau: Emanzipation und Differenz. Turia + Kant, 3. Auflage Wien 2013, ISBN 978-3-85132-704-5.

## Referències

* ↑ «Hacer política es básicamente dedicarse a la metafísica» (en castellà). La Trivial, 12-04-2023. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ «Oliver Marchart: Das unmögliche Objekt. Eine postfundamentalistische Theorie der Gesellschaft - Perlentaucher». [Consulta: 30 setembre 2023].