OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xavier Richart Peris

Xavier Richart Peris (Algemesí, 1963) és un intèrpret, compositor i mestre de dolçaina valencià.

## Trajectòria

Va estudiar als conservatoris Cabanilles d'Algemesí, Joaquín Rodrigo de València, Municipal de Barcelona i Liceu de Barcelona, on va graduar-se amb l'especialitat de Flauta de Bec.
Entre 1980 i 1989 va ser professor i director a l’Escola Municipal de Dolçaina i Tabalet D’Algemesí. Durant el seu mestratge va introduir canvis i millores en la pedagogia de la dolçaina, com separar l’aprenentatge de dolçaina i tabal, fins llavors a càrrec d'un mateix mestre. Des de 1989 n'és professor titular de dolçaina en el Conservatori Municipal de Música José Iturbi de València.
Ha publicat diversos llibres, incloent mètodes d'ensenyament de dolçaina, així com arranjaments i obres sobre la música de les Festes de la Mare de Déu de la Salut d'Algemesí, on participa com dolçainer des de 1979. Va publicar el seu primer mètode de dolçaina en 1992, Estudiant la dolçaina, on, a diferència les mètodes precedents de Joan Blasco i Xavier Ahuir, acompanyava l'ensenyament de l'instrument amb l'aprenentatge de solfeig i teoria musical, basat en didàctica musical contemporània. Richart va ser el primer professor de dolçaina en presentar una programació d'estudi completa per a conservatori. A més a més, ha compost diverses obres per a dolçaina i tabal. En maig de 2022 va rebre el Guardó d’Honor d’Algemesí.
Va formar part del grup Trullars, amb qui va editar el disc Viatge en 1991, que compta amb la col·laboració de Maria del Mar Bonet. Entre 1994 i 2012, junt amb els dolçainers Alejandro Blay Manzanera i Hipòlit Agulló Ferrándiz, i el tabaleter Vicent Borrás Castell, va formar part de la Inestable, un grup musical que barrejava música tradicional de dolçaina amb jazz i música de cambra.

## Referències

* 1 2 3 «Xavier Richart Peris» (en castellà). [Consulta: 28 novembre 2023].
* 1 2 3 Bueno, Carlos. «“Continue sense ser profeta en la meua terra”» (en castellà). [Consulta: 28 novembre 2023].
* 1 2 «Qui som – EMTiD» (en castellà). [Consulta: 28 novembre 2023].
* 1 2 Mora, Vicent Adsuara «Una aproximació històrica a la dolçaina (2008)». Academia.edu.
* 1 2 «Música, tradició i patrimoni (2 volums). La Festa de la Mare de Déu de la Salut d'Algemesí - Institució Alfons el Magnànim». [Consulta: 28 novembre 2023].
* 1 2 3 4 Frechina Andreu, Josep Vicent «Xavier Richart: Ensenyant la dolçaina». Caramella: revista de música i cultura popular, 11, 2004, pàg. 46–55. ISSN: 1888-0827.
* ↑ «Documental 'Dolçaina: del carrer a l'aula' [subtitulado/subtitled (2010, Rubén Soler Ferrer)]». [Consulta: 7 abril 2024].
* ↑ «Xavier Richart Peris» (en castellà). [Consulta: 28 novembre 2023].
* ↑ «Trullars – Viatge (Discogs)». [Consulta: 8 abril 2024].
* ↑ «La dolçaina, camí a la dignitat» (en catalan), 08-05-2014. [Consulta: 7 abril 2024].
# Sent Africa

Sant Africa (o també Sent Africa en occità, Saint-Affrique en francès i oficialment) és un municipi del departament francès de l'Avairon, a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 4527 | 5590 | 5348 | 6008 | 6336 | 6421 | 6208 | 6760 | 6618 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 6760 | 6807 | 7046 | 7214 | 7622 | 7598 | 7177 | 7223 | 7026 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 6699 | 6571 | 6495 | 6211 | 6181 | 6592 | 6881 | 7455 | 7236 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 7142 | 7674 | 8223 | 8475 | 7798 | 7507 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Personatges il·lustres

* Maurice Mathieu (1768 - 1833), militar.
* Pierre Frédéric Sarrus (1798 - 1861), matemàtic.
* Émile Borel (1871 - 1956), matemàtic.
* Jules Miquel (1885 - 1966), ciclista.
* Richard Sainct (1970 - 2004), pilot de ral·lis.
# E71

La ruta europea E71 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Connecta les ciutats de Košice a Eslovàquia amb Split a Croàcia. Té una longitud de 1016 km i una orientació de nord a sud. Passa per Eslovàquia, Hongria, Croàcia, Bòsnia-Hercegovina i Croàcia.

## Referències

* ↑ «European Agreement on Main International Traffic Arteries» (pdf) (en anglès) p. 21. Nacions unides, 14-03-2008. [Consulta: 14 juny 2020].
# Yola Araújo

Yola Catiana Moreira de Araújo (Lunda-Sud, 13 de juny de 1978), també coneguda com a Yola Araújo, és una cantant angolesa, considerada un dels noms més destacats de la música angolesa. Va començar la seva carrera musical en 1999, però va editar el seu primer èxit en 2001 amb Quadradinha, Não é justo não, Eu sou feat Fabious, Página Virada i altra. Fins 2013 va ser parella de Fredy Costa, amb qui té dos fills, Ayani Costa i Jason Costa. És considerada una de les grans cantants angoleses juntament amb Yola Semedo i Ary.

## Discografia

* 2001: Sensual
* 2005: Um Pouco Diferente
* 2007: Diferente e mais um Pouco
* 2010: Em Nome do Amor
* 2014: A Fada do Amor
* 2015: Team de Sonho

## Referències

* ↑ Yola Araújo diz que Fredy Costa é “bipolar” e um “péssimo pai”, redeangola, març de 2017
* ↑ Rede Angola. «Yola Araújo tem vídeo novo», 05-02-2015.

## Enllaços externs

* Yola Araújo a Discogs
* Yola Araújo a last.fm
* Yola Araújo a apple.com
# Kalkbrenner

«Kalkbrenner» té aquests significats:
* Friedrich Kalkbrenner (Cassel, 1785 - París, 1849), compositor i pianista alemany
* Christian Kalkbrenner (Minden, 1755 - París, 1806), compositor alemany
# Piprita verd

El piprita verd (Piprites chloris) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial a les terres baixes fins als 2400 m al nord, centre i sud-est de Colòmbia, Veneçuela i Guaiana, cap al sud, per l'oest dels Andes, fins al nord-oest de l'Equador i, a través de l'est de l'Equador, est i centre de Perú i Brasil fins al nord i l'est de Bolívia, Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Piprita verd». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Thiele

* No s'ha de confondre amb Theile.
Thiele és el nom dels següents personatges:
* Alfonso Thiele, pilot de Fórmula 1 estatunidenc
* Carl Ludwig Thiele (1816 - 1848), compositor i organista alemany
* Edward Thiele (Dessau, Saxònia-Anhalt, 1812 - 1895), compositor, violinista i mestre de capella alemany
* Friedrich Karl Johannes Thiele (1865-1918), químic alemany
* Thorvald Nicolai Thiele (1838-1910), matemàtic danès
# Geraldo dos Santos

Geraldo Francisco dos Santos (11 de juny de 1962 - 29 de juliol de 2021), sobrenomenat Zizinho, va ser un futbolista professional brasiler que va jugar com a migcampista.

## Carrera

Nascut a São Paulo, va començar la seva carrera amb el São Paulo FC, sent el jugador i golejador més jove del club l'any 1978, amb només 15 anys i 311 dies.
Va començar la seva carrera professional a Mèxic l'any 1980 amb América. També va jugar amb el León i el Necaxa, amb un total de 135 partits i 27 gols, a la Primera Divisió de Mèxic.
Dos Santos va jugar a MISL amb Los Angeles Lazers durant les temporades 1986 i 1987.
Més tard va jugar al Monterrey La Raza, un equip de sala que va jugar a la Continental Indoor Soccer League, entre 1993 i 1997.

## Vida personal

Dos Santos va tenir tres fills, que també van ser tots futbolistes: Éder (nascut el 1984), Giovani (nascut el 1989) i Jonathan (nascut el 1990). Els dos darrers van incorporar-se a la cantera del FC Barcelona l'any 2002, i van arribar a debutar professionalment en el conjunt català.
Va morir de COVID-19 el 29 de juliol de 2021, a l'edat de 59 anys

## Referències

* ↑ «Player profile» (en portuguès). Brazilian Football Confederation. Arxivat de l'original el 31 desembre 2012. [Consulta: 17 juny 2010].
* ↑ «Os principais recordes dos jogadores são-paulinos desde 1930» (en portuguès). São Paulo FC. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ «Todos os Jogadores» (en portuguès). SPFCpédia. [Consulta: 29 agost 2023].
* ↑ «Player profile» (en castellà). Medio Tiempo. Arxivat de l'original el 16 juny 2012. [Consulta: 17 juny 2010].
* ↑ «MISL career stats». Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 10 desembre 2010].
* ↑ «Zizinho - Player Profile & Stats» (en anglès britànic). playmakerstats.com. [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Arielle Castillo. «Giovani Dos Santos 101: Everything you need to know about the LA Galaxy's new Designated Player». MLS Soccer, 15-07-2015. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ «La historia desconocida de la posible niñez celeste de Giovani y Jonathan Dos Santos que se truncó en una oficina» (en castellà), 30-04-2022. [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ «'It's what his dad would've wanted' - Martino explains why Mexico star Dos Santos played hours after death of his father | Goal.com». www.goal.com.
# Juan Manuel Barbero Sánchez

Juan Manuel Barbero Sánchez (Barakaldo, 9 de maig de 1968) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de defensa.
Va començar a destacar a la Segona Divisió en les files del Getafe CF i del CD Leganés. La temporada 96/97 fitxa pel RCD Mallorca, amb qui aconsegueix l'ascens a primera divisió, però tan sols juga un partit a la màxima categoria abans de marxar a l'Hèrcules CF, amb qui baixarà a Segona B el 1999.

## Enllaços externs

* Fitxa de Barbero
# Josep Puig i Pujades

Josep Puig i Pujades (Figueres, Alt Empordà, 1883 – Perpinyà, 1949) fou un escriptor i polític català.
Treballà com a sastre a Barcelona, París i als magatzems familiars de Figueres. El 1907 es traslladà a Girona i fou membre de nombroses associacions culturals, com el Casal Català de París, de l'Associació Protectora de l'Ensenyança Catalana, el Foment de la Sardana de Figueres (1927) i mestre en Gai Saber del Felibritge Català per l'Acadèmia dels Jocs Florals de la Ginesta d'Or de Perpinyà (1934). Alhora, es dedicà a la literatura, escrivint contes d'estil postmodernista. També va dedicar-se a la pintura.
Políticament, el 1908 milità a l'Aplec Nacionalista Republicà i publicà a L'Autonomista, Empordà Federal, Joventut i Il·lustració Llevantina. En proclamar-se la Segona República Espanyola era president de la Federació Republicano-Socialista de l'Empordà, que s'adherí a Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), partit amb el qual fou diputat provisional de la Generalitat el 1931, regidor de l'Ajuntament de Figueres el 1931-1938, i comissari de la Generalitat a Girona el 1933. Fou processat per la seva participació en els fets del sis d'octubre de 1934 i condemnat a 30 anys de presidi. A començaments de 1936 fou alliberat i a les eleccions generals espanyoles de 1936 fou elegit diputat pel Front d'Esquerres per la província de Girona. Durant la guerra civil espanyola fou nomenat cònsol de la República Espanyola a Lió i Perpinyà, i en acabar el conflicte es va exiliar.

## Obres

* Vida d'heroi: Narcís Monturiol, inventor de la navegació submarina (1918)
* Besllums (1923)
* Tràgedies de veïnat (1923)
* La fi de don Joan (1930), assaig
* Quan s'ha perdut la fe (1936)
* Contes (1937)
* Ell, a la presó (1938)
Obres presentades als Jocs Florals de Barcelona
* L'oncle Vicenç (1924)
* Què cosa és amor? (1927)
* Vidues blanques (1928)
* Decepció (1929)
* És blanca la lluna? (1929)
* El foch que tot ho abranda (1931) (2n accèssit a la Copa Artística)

## Referències

* ↑ «Josep Puig i Pujades». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Reflexiones desde la prisión» (en castellà), 05-01-2020. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1924, document 197
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1927, document 214
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1928, document 166
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1929, document 31
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1929, document 32

## Enllaços externs

* Biografies de parlamentaris catalans
* Josep Puig i Pujades a CIVTAT Ideari d'Art i Cultura
* Josep Puig Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a memòriaesquerra.cat Arxivat 2015-03-11 a Wayback Machine.
# Kendall (Washington)

Kendall és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 158 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kendall tenia 158 habitants, 50 habitatges, i 36 famílies. La densitat de població era de 74,4 habitants per km².
Dels 50 habitatges en un 42% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 22% dels habitatges hi vivien persones soles el 2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,6% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.821 $ i la renda mediana per família de 24.821 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.000 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 13.450 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kendall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kendall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Juan Vicente Córdoba

Juan Vicente Córdoba (Madrid, 1957) és un guionista, productor i director de cinema espanyol.
Va néixer al Barri madrileny de Vallecas el 1957, i al llarg de la seva carrera cinematogràfica s'ha especialitzat en el cinema de crítica social.
L'any 2016 va guanyar el Premi Goya al Millor Curtmetratge Documental amb Cabezas habladoras, el qual tracta sobre els projectes de vida de persones anònimes.

## Filmografia
### Com a director
#### Llargmetratges

* 2000: Aunque tú no lo sepas
* 2005: A golpes
* 2008: Flores de luna
* 2018: Quinqui Stars

#### Curtmetratges

* 1995: Entrevías
* 1990: El rey tuerto
* 2016: Cabezas habladoras

### Com a productor

* 1995: Alma gitana dirigida per Chus Gutiérrez
* 1995: Entrevías
* 2000: Aunque tú no lo sepas

### Com a guionista

* 1995: Alma gitana dirigida per Chus Gutiérrez
* 1995: Entrevías
* 2000: Aunque tú no lo sepas amb altres guionistes.
* 2005: A golpes
* 2008: Flores de luna

## Referències

* ↑ «El cine español actual no representa al público» (en castellà). El Cultural, 30-11-2018. [Consulta: 2 desembre 2018].
* ↑ «Cabezas habladoras: Goya al mejor cortometraje documental». La Vanguardia, 05-02-2017.
* ↑ «Quinqui Stars: vuelven los perros callejeros» (en castellà). Público, 30-11-2018.
* ↑ Fortuny, Ignasi «La era quinqui revive en los ritmos urbanos» (en castellà). El Periódico, 30-11-2018.
* ↑ «Cabezas Habladoras » Premios Goya 2019» (en castellà). [Consulta: 2 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Sobre la pel·lícula A golpes
# Juan Bautista Milián Querol

Juan Milián Querol (Morella, 27 d'agost de 1981) és un politòleg i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en les IX, X i XI legislatures.

## Biografia

És vicesecretari d'Estudis i Programes del Partit Popular Català des de 2015, quan va substituir a Andrea Levy. I va ser revalidat en la direcció del partit en el Congrés del PPC de març de 2017.
Ha estat membre del Consell Rector del Centre d'Estudis d'Opinió (CEO) entre 2010 i 2016. I és membre de la junta de l'Associació Catalana de Comunicació i Estratègia Política (ACCIEP) des de 2012.
En setembre de 2011 va substituir en el seu escó Josep Llobet Navarro, elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2010. Fou reescollit a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2012 i a les eleccions de 2015. Actualment, és portaveu del seu grup parlamentari en la Comissió d'Acció Exterior i Cooperació, Relacions Institucionals i Transparència, en la Comissió de Cultura i en la Comissió de Peticions i en la Comissió de Seguretat Viària. També és secretari de la mesa de la Comissió del Síndic de Greuges.
És llicenciat en Ciències Polítiques i de l'Administració per la Universitat Pompeu Fabra, màster en direcció financera i Comptable i especialista en consultoria comunicativa i estratègia política. Va dirigir l'editorial de llibres sobre política i cultura Episteme SL entre 2007 i 2014.
És també assagista, publicant dos llibres sobre lideratge i comunicació política i un sobre el nacionalisme i la llibertat.
Actualment, participa en tertúlies de diputats de ràdio i televisió (Onda Cero Catalunya, Cadena Ser Catalunya, Catalunya Ràdio, TV3, etc.) i escriu a diferents mitjans digitals. En els darrers mesos ha publicat una sèrie d'articles sobre el futur de Catalunya a Nueva Revista (revista de la Universitat Internacional de La Rioja).

## Obres

* ¡Liberaos! El fracaso de la política de la indignación y el retorno de la responsabilidad. Editorial Deusto, Barcelona, 2023.
* El proceso español. Editorial Deusto, Barcelona, 2021.
* Los nuevos liderazgos. Claves para una carrera política, Editorial UOC, Barcelona, 2010.
* Es la hora de David Cameron, LID editorial, Madrid, 2010.
* El acuerdo del seny. Superar el nacionalismo desde la libertad. Unión Editorial, Madrid, 2014.

## Referències

* ↑ Juan Milián y Salvador Bordes entran en el Parlament Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine., finanzas.com, 13 de setembre de 2011
* ↑ El ogro filantrópico catalán Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., perfil en un article a Crónica Global
* ↑ «Juan Milián Querol | Nueva Revista». Arxivat de l'original el 2017-06-15. [Consulta: 1r juny 2017].
* ↑ «¡LIBERAOS! | JUAN MILIAN | Casa del Libro» (en espanyol europeu), 12-04-2023. [Consulta: 17 abril 2023].
* ↑ «Ebook EL PROCESO ESPAÑOL EBOOK de JUAN MILIAN | Casa del Libro» (en espanyol europeu), 03-06-2021. [Consulta: 17 abril 2023].

## Enllaços externs

* Juan Milián Querol: "Los políticos acaban siendo el reflejo de la sociedad sin valores", El Periódico, 22 de setembre de 2010
# Juan Bautista Monegro

Juan Bautista Monegro fou un arquitecte i escultor español, nascut probablement a Monegro, localitat que pertany al municipi de Campoo de Yuso (Cantàbria) circa 1545, i mort a Toledo el 16 de Febrer de 1621.

## Biografia

Es creu que va estudiar a Itàlia, però en qualsevol cas, l'any 1566 era a Toledo, on va dur a terme la seva tasca d'arquitecte i escultor d'acord amb la seva formació manierista. L'any 1606 va ser nomenat mestre major de la Catedral de Toledo en la qual va fer la capella de la mare de Déu del Sagrari. També va dissenyar i va executar el retaule del Convento de Santa Clara la Real (Toledo) el 1579, i el del convent de Santo Domingo el Antiguo. També va dissenyar l'Ermita del Santo Ángel Custodio, a Toledo, tot i que aquesta obra va ser executada després de la seva mort.
Encarregat per Felip II, va esculpir diverses estàtues, totes de grans dimensions, per l'obra del Monestir d'El Escorial. N'hi ha onze en total: el de Sant Llorenç (4,20 metres d'alçada situat en un nínxol per sobre de la porta d'accés principal al recinte), els dels sis reis de Judà (Josafat, Ezequies, David, Salomó, Josies i Manassès) en marbre, amb corones, ceptres i altres accessoris en bronze daurat. Aquestes estàtues reposen sobre columnes dòriques a la façana de la Basílica de El Escorial, davant del "Patio de los Reyes" (al qual li donen el seu nom) i els dels Quatre Evangelistes, allotjats en fornícules d'una estructura ubicada al "Patio de los Evangelistas" (al qual li donen el seu nom).

## Referències

* ↑ «Juan Bautista Monegro». Artehistoria. Arxivat de l'original el 2020-04-27. [Consulta: 14 novembre 2019].
* ↑ Pérez Sánchez, Alfonso. Obra esmentada.

## Bibliografia

* Pérez Sánchez, Alfonso E.; Pintura Barroca en España, 1600-1750 ; Manuales Arte Cátedra; Madrid-2010; ISBN 978-84-376-2684-0
# KK Šiauliai

El KK Šiauliai (lituà: Krepšinio Klubas Šiauliai) és un club de bàsquet de la ciutat de Šiauliai a Lituània.
Va ser fundat el 22 de juny de 1994. Les seves millors posicions han estat un tercer lloc a la lliga els anys 2000, 2001, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 cosa que el situa en el tercer club del país per palmarès.
Al club hi han començat la seva carrera destacats jugadors lituans com ara Donatas Slanina, Mindaugas Žukauskas, o Robertas Javtokas.

## Enllaços externs

* KK Šiauliai - Lloc web oficial
# Julio César Manzur

Julio César Manzur (22 de juny de 1981) és un futbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 2006. Destacà al Tigre argentí.

## Referències

* ↑ Julio César Manzur a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ "Julio Manzur es la primera incorporación del equipo" Arxivat 28-7-2009 a Wayback Machine. TyC Sports. Retrieved 22 August 2009. (castellà)
# Kokàrevka

Kokàrevka (en rus: Кокаревка) és un poble (un khútor) de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 415 habitants.

## Referències

* ↑ Расстояние от Херсонского до Россоши
* 1 2 Херсонский хутор на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
# Knut Nystedt

Knut Nystedt (Kristiania, 3 de setembre de 1915 - 8 de desembre de 2014) fou un compositor, organista, director de cor i pedagog noruec.

## Biografia

Nystedt va néixer a Kristiania (actual Oslo) el 3 de setembre de 1915. Va treballar la major part de la seva vida com a organista a l'església Torshov d'Oslo i com a professor de direcció de cor a la Universitat d'Oslo. Va fundar i va dirigir els cors Det Norske Solistkor ('Cor de solistes noruecs') i Schola Cantorum de Noruega, amb els quals va viatjar per tot el món.
La major part de les seves composicions per a cor o veus solistes estan basades en textos bíblics o sagrats. En les seves creacions té una importància crucial la música sacra antiga, com Palestrina i el cant gregorià. Com a compositor de peces tant corals com orquestrals, Nystedt va mostrar una notable capacitat d'adaptar els nous descobriments al seu estil personal, ric al mateix temps en colors i en delicats matisos. El CD Immortal Nystedt gravat el 2005 pel cor noruec Ensemble 96, va ser nominat als Premis Grammy de 2007 en dues categories.
En reconeixement de la seva obra, Knut Nystedt va rebre nombrosos guardons al seu país i a l'estranger, i el 1966 va ser nomenat cavaller de l'Ordre de Sant Olaf, de la qual arribaria a ser comendador el 2002. Va ser professor honorari de la Universitat de Mendoza a l'Argentina.
Va morir el 8 de desembre de 2014.

## Referències

* 1 2 «Knut Nystedt er død» (en noruec). [Consulta: 9 desembre 2014].
* ↑ Biografía de Knut Nystedt en Music Information Centre Norway Consultat l'11 de setembre de 2011 (en anglès).

## Enllaços externs

* Llista de les obres completes de Knut Nystedt (anglès)
# Khudanki

Khudanki (en rus: Худанки) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, que el 2017 tenia vuit habitants. Fou fundat com un assentament suec amb el nom de Gudneskby.