OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Falsison

Joan Falsison, natural de la població francesa d'Arràs, capital de l'Artois, va ser un important mestre tapisser actiu al terç central del segle xv.
Es desconeix en quin moment va abandonar el nord d'Europa. El 1441 va instal·lar el seu taller a Barcelona, on va treballar per al Consell de Cent i per a la confraria dels mercers. El 1444 va passar a residir, juntament amb la seva família i els seus obrers, a Tortosa, on va romandre fins als volts del 1464. A la ciutat de l'Ebre va estar a sou del Consell municipal i va treballar per al Capítol catedralici.
A causa d'això, se li atribueix el tapís del Sant Sopar conservat a la catedral de la darrera ciutat esmentada. Es tracta de l'únic "drap de ras" o "d'obra de Flandes" clarament confeccionat a Catalunya entre els conservats i datables a l'edat mitjana.

## Referències

* ↑ Vidal Franquet, Jacobo «De París, Brussel·les i Arràs: mestres tapissers a la Corona d'Aragó medieval». Catalunya i l'Europa septentrional a l'entorn de 1400: circulació de mestres, obres i models artístics, 2016, pàg. 163-196.
* 1 2 Vidal Franquet, Jacobo «Dues notes sobre la producció de tapissos a la Catalunya medieval». Matèria. Revista internacional d'art, 12, 2017, pàg. 29-48.
* ↑ J. Vidal, "...pus hic ha bon maestre. Notícia i doble hipòtesi sobre la producció de draps de ras a Tortosa en el terç central del segle XV", Recerca, 7 (2003), p. 69-86 http://www.raco.cat/index.php/Recerca/article/view/27140/26973; J. Vidal, "El centro de producción de tapices de Tortosa (ca. 1425-1493/513)", Ars longa, 16 (2007), p. 23-38 http://centros.uv.es/web/departamentos/D230/data/informacion/E125/PDF85.pdf Arxivat 2012-08-08 a Wayback Machine.
* ↑ Vidal, Jacobo «El tapís del Sant Sopar». Arts de l'objecte. L'art gòtic a Catalunya, 2008, pàg. 402-404.
# Material d'aportació

Els materials d'aportació, o metalls d'aportació són materials que s'utilitzen en la soldadura forta a part dels components a soldar. Durant la soldadura es fonen i, adherint-se al material base, formen el cos de la soldadura (en estat de fusió) que després de la solidificació, es converteix en el cordó de la soldadura. Quan es solda, el material d'aportació realitza tasques similars a la vareta de soldar quan s'empra la técnica de soldadura tova en la que de vegades també es coneix com material d'aportació. Durant la soldadura forta, el material d'aportació forma la capa del cordó de soldadura. Els materials d'aportació es subministren normalment en forma de varetes o filferros, de vegades també en forma pólvores o pasta.
* La soldadura per fusió de gas utilitza varetes de soldadura que es mantenen a la flama de la torxa per fondre-les.
* La soldadura manual per arc utilitza elèctrodes de vareta, que també s'utilitzen com a elèctrodes. Tenen un recobriment que forma gasos protectors i escòries per protegir el metall de soldadura.
* Els elèctrodes de filferro s'utilitzen en la soldadura d'arc de metall gas (MSG) amb les dues variants de soldadura de metall inert amb gas (MIG) i soldadura de metall actiu amb gas (MAG) i soldadura d'arc submergit.
Els materials d'aportació no inclouen el fundent que faciliten la soldadura o de vegades la fan possible, però no formen part de la peces base de la soldadura. Això inclou el recobriment dels elèctrodes de vareta, els gasos protectors en la soldadura amb gas inert, les pólvores en la soldadura per arc submergit o el buit en la soldadura per feix d'electrons i, en general, el flux (utilitzat sovint en la soldadura).

## Normes

Els materials d'aportació de soldadura es defineixen a les normes següents, entre d'altres:
* ISO 2560, ISO 14341, ISO 636, ISO 14171, ISO 17632 per a acers no aliats i acers estructurals de gra fi
* ISO 18275, ISO16834, ISO 26304, ISO 18276 per a acers d'alta resistència
* ISO 3580, ISO 21952, ISO 24598, ISO17634 per a acers resistents a la calor
* ISO 3581, ISO 14343, ISO 17633 per a acers inoxidables i resistents a la calor
* ISO 14172, ISO 18274 per a níquel i aliatges de níquel

## Referències

* ↑ Alfred Herbert Fritz, Günter Schulze (Hrsg.): Fertigungstechnik. 11. Auflage. Springer, 2015, S. 125.
* ↑ Auszug aus der EN ISO 9606-1,"Prüfung von Schweißern – Schmelzschweißen", Beuth Verlag 12-2017

## Bibliografia

* Alfred Herbert Fritz, Günter Schulze (ed.) : Tecnologia de fabricació. 11. edició. Springer, 2015, pàgines 125, 145, 154, 166, 190.
# Material estratègic

El material estratègic és qualsevol tipus de primeres matèries que és important per a tenir una planificació estratègica individual o de les organitzacions, i per la gestió de la cadena de subministrament. La manca de subministrament de materials estratègics pot deixar a una organització o a un govern vulnerables a la interrupció de la fabricació de productes que requereixen aquests materials. També es pot referir a un grup o departament que gestiona aquests materials.
L'US Defense Logistic Agency proporciona material estratègic a l'exèrcit dels Estats Units d'Amèrica.

## A la producció

Els materials estratègics abasten un subconjunt de matèries primeres necessàries per a fabricar un producte. Els materials estratègics poden estar limitats en nombre o subjectes a l'escassetat. En aquest cas, el pla estratègic exigiria una cadena de subministrament alternativa, o materials alternatius en cas d'una ruptura en la cadena de subministrament habitual.

## Referències

* ↑ United States, Office of Technology Assessment, Congress. Strategic materials : technologies to reduce U.S. import vulnerability.. DIANE Publishing, p. 5. ISBN 9781428923515.
* ↑ «Defense Logistics Agency - Home Page». strategicmaterials.dla.mil. Arxivat de l'original el 2015-10-13. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ «Strategic and Critical Materials 2013 Report on Stockpile Requirements». U.S. Department of Defense. [Consulta: 3 març 2016].
# Massa d'Or

Massa d'Or (també coneguda com a Sa Rata) és una illa situada a 705 metres a llevant del Cap de Creus i inclosa al terme municipal de Cadaqués (l'Alt Empordà). Té una superfície de tan sols 0,7 hectàrees. És el punt més oriental de Catalunya. Està protegida dins del parc natural marítim-terrestre del cap de Creus.

## Referències

* ↑ «Inmersión en la isla Massa d'Or» (en castellà). [Consulta: 17 febrer 2017].
* ↑ «Islands of Spain» (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2017].
# Massa crítica (desambiguació)

«Massa crítica» té aquests significats:
* Massa crítica (física), quantitat de massa d'aquest a partir del qual els neutrons alliberats en una reacció de fissió produeixen noves reaccions nuclears en els àtoms veïns, de forma que es produeix una reacció nuclear en cadena.
* Massa crítica (bicicletada), celebració ciclista que té lloc tots els mesos en moltes ciutats del món.
* Massa crítica (dinàmica social) Percentatge del nombre de persones necessàries perquè un fenomen tingui lloc.
# Jonas Jerebko

Jonas Jerebko (nascut el 2 de març de 1987 en Borås) és un jugador de bàsquet suec que pertany a la plantilla dels Boston Celtics de l'NBA. Amb 2,08 metres d'alçada, juga en la posició d'aler.
Va començar jugant en l'equip de la seua ciutat, el Borås Basket, d'on va passar al Plannja Basket, amb el qual va guanyar la lliga sueca, fent de mitjana 10 punts i 5 rebots per partit. El 2007 va estar a punt d'anar a jugar a la Universitat de Buffalo, als Estats Units, però finalment va decidir iniciar una carrera professional en la lliga italiana, fitxant per l'Angelico Biella.
En el Biella va jugar dues temporades, en les quals va fer de mitjana 6,7 punts i 4,1 rebots per partit. Ha estat internacional sub-18, sub-20 i absolut amb la selecció sueca, fent de mitjana 11,8 punts i 9,3 rebots en la fase de classificació per a l'Eurobasket 2009. Va ser triat en la trenta-novena posició del Draft de l'NBA del 2009 per Detroit Pistons.

## Referències

* 1 2 NBA.com 2009 Prospects - Jonas Jerebko, consultat en juliol de 2009
* ↑ ESPN.com NBA draft: Top 5 European prospects, consultat en juliol de 2009
* ↑ legabasket.it Estadístiques de Jerebko a l'estat itàlic Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine., consultat en juliol de 2009
* ↑ nbadraft.net 2009 NBA Draft, consultat en juliol de 2009
# John Fisher

John Fisher (Beverley, York, 19 d'octubre de 1469 - Londres, 22 de juny de 1535) fou un teòleg i humanista anglès. És venerat com a sant per l'Església catòlica i l'anglicana.

## Biografia

Fou confessor de Margarida Beaufort, mare d'Enric VII d'Anglaterra, i amic d'Erasme de Rotterdam i de Thomas More. Fisher fou l'any 1503 el primer professor de la càtedra de teologia Lady Margaret a Cambridge. Un any després fou nomenat bisbe de Rochester (1504).
Es va oposar de forma enèrgica a la Reforma protestant, principalment amb el tractat De Veritate Corporis et Sanguinis Christi in Eucharistia (1527). La seva defensa de Caterina d'Aragó i l'oposició als plans d'Enric VIII de divorciar-se'n i canviar la llei de successió foren determinants pel seu empresonament (1534), durant el qual fou nomenat cardenal pel papa Pau III (1535). Aquest nomenament i el seu refús de l'acta de supremacia el va fer ser acusat de traïció, i fou decapitat.
Fou canonitzat pel papa Pius XI el 19 de maig de 1935 igual que Thomas More.

## Enllaços externs

* Catholic Hierarchy
# Matthew McGrory

Matthew McGrory (West Chester, Pennsilvània, 17 de maig de 1973 - Los Angeles, Califòrnia, 9 d'agost de 2005) va ser un actor estatunidenc conegut per la seva gran alçada.

## Biografia
### Primers anys

Va estudiar dret a la Universitat de Widener, on vivia en un allotjament universitari al primer pis del Howell Hall. Va créixer fins a 2,29 m. Les anomalies que provocaven la seva gran alçada mai van ser estudiades.

### Carrera

A causa de la seva extrema alçada, va rebre ofertes per fer de gegant al cinema, en pel·lícules com ara Bubble Boy, Big Fish, House of 1000 Corpses i The Devil's Rejects, i en sèries de televisió com Malcolm in the Middle, Charmed i Carnivàle. El llibre Guinness de rècords mundials li va donar els títols d'actor més alt, el dit del peu més llarg i els peus més grans no causats per elefantiasi.
Va aparèixer en el videoclip "Coma White" de Marilyn Manson, i a God Is In the T.V. També va participar en un video musical de Blondie, el hit de 2003 "Good Boys".
Al moment de la seva mort estava interpretant André the Giant en la pel·lícula sobre la lluita lliure Andre: Heart of the Giant.

### Mort

Va viure a Sherman Oaks (Califòrnia) amb la seva xicota, Melissa. El 9 d'agost de 2005, Matthew McGrory va morir per insuficiència cardíaca a l'edat de 32 anys.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2000 | The Dead Hate the Living! | Gaunt | |
| 2001 | Bubble Boy | Sasquatch humà | |
| 2002 | Homes de negre II | Alienígena alt | (sense acreditar) |
| 2003 | House of 1000 Corpses | Tiny | |
| 2003 | Big Fish | Karl el Gegant | |
| 2003 | Charmed | Ogre | |
| 2004 | Big Time | Richard Blunderbore | |
| 2004 | Planet of the Pitts | Toto | |
| 2004 | Carnivàle | | |
| 2005 | Constantine | Dimoni | (sense acreditar) |
| 2005 | ShadowBox | Hort Willows | |
| 2005 | The Devil's Rejects | Tiny | |
| 2007 | André: Heart of the Giant | André "The Giant" Roussimoff | Paper incomplet; les seves escenes van ser incloses en els crèdits com a homenatge pòstum |
| 2007 | DarkPlace | Hort Willows | |

## Referències

* 1 2 3 Fox News "'Big Fish' Actor Matthew McGrory Dies"

## Enllaços externs

* Matthew McGrory en Allmovie
* Thetallestman.com: Matthew McGrory
* Matthewmcgrory.com
# Massiges

Massiges és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 50 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Massiges era de 50 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 31 eren cases i 1 era un apartament. Dels 27 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 9 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Massiges el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 12 | 70 a 74 | 12 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 24 persones, 19 eren actives i 5 eren inactives. De les 19 persones actives 15 estaven ocupades (9 homes i 6 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 5 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Massiges hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 570 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Massiges a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Massiges a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Joaquín García Ribes

* Per a altres significats, vegeu «Joaquín García Ribes (desambiguació)».
Joaquín García Ribes fou un comerciant i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Era militant del Partit d'Unió Republicana Autonomista que fou elegit diputat per València ciutat dins l'Aliança Republicana a les eleccions generals espanyoles de 1931 en substitució d'Alejandro Lerroux, que ja havia estat escollit per una altra circumscripció.

## Referències

* ↑ Biografies de polítics valencians
* ↑ Fitxa al Congrés dels Diputats
# Jordina Sales i Carbonell

Jordina Sales i Carbonell (Igualada, 2 d'octubre de 1971) és una historiadora i arqueòloga catalana especialista en cristianisme antic i Antiguitat Tardana. És coneguda pels seus treballs d'investigació que han permès sustentar que Bàrcino, la Barcelona romana, tenia una arena o amfiteatre a l'indret on actualment s'emplaça l'església de Santa Maria del Mar.

## Biografia

Es va llicenciar l'any 1995 en Geografia i Història, especialitat Prehistòria, Història Antiga i Arqueologia, per la Universitat de Barcelona. La seva tesi de llicenciatura, Edilícia cristiana a la Tarraconensis oriental durant l'Antiguitat Tardana va ser llegida el setembre de 1998. La seva tesi doctoral fou Arquitectura cristiana en Hispania durante la Antigüedad Tardía. Fuentes literarias y arqueológicas, després de la qual va realitzar una estada de recerca postdoctoral a Roma i a la CIutat del Vaticà (2011-13) que li permeté aprofundir en les metodologies d'estudi del primer cristianisme. Fou membre del Grup de Recerques en Antiguitat Tardana de la Universitat de Barcelona fins 2017. Actualment ho és de l'Institut de Recerca en Cultures Medievals, -IRCVM-UB-, des d'on realitza la seva recerca principal centrada en la identificació i l'estudi de l'edilícia cristiana dels segles IV-VIII, especialment aquella de caràcter monàstic, que abasta el conjunt d'Hispania.
L'any 2011 la Societat Catalana d'Arqueologia li atorgà el Premi Josep Barberà i Farràs pel seu assaig Arqueologia de les seus episcopals tardoantigues al territori català (259-713), obra on per primer cop es recullen i sistematitzen tots els indicis documentals i materials de les primitives seus episcopals catalanes.

## Referències

* ↑ La Vanguardia, 20 de març de 2011, La Arena de Barcino: La investigación de una historiadora sitúa un anfiteatro en el lugar donde ahora se alza Santa Maria del Mar (pàgines 1-3 del suplement Vivir)
* ↑ Revista de divulgació científica ICTINEUS, n. 20, novembre 2011 (Generalitat de Catalunya)
* ↑ «Jordina Sales i Carbonell: Spanish historian (1971-)». peoplepill.com. [Consulta: 19 agost 2021].
* ↑ Anoia Diari, 2 de març de 2011, L'arqueologia catalana compta amb una doctora igualadina
* ↑ «Grup de Recerques en Antiguitat Tardana (Universitat de Barcelona)». Arxivat de l'original el 2012-02-29. [Consulta: 5 novembre 2011].
* ↑ «Directori». [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ Notícia al blog Tribuna d'Arqueologia (Generalitat de Catalunya)
# Jordi Matamala Muntadas

Jordi Matamala i Muntadas (Vilobí d'Onyar, 18 de maig de 1976) és un futbolista professional català ja retirat, que jugava com a migcampista.

## Biografia

Jordi Matamala es va formar a les categories inferiors del Vilobí CF, i hi romandria fins a la temporada (1999-2000). El seu primer gran salt, als 24 anys, va ser al CE L'Hospitalet durant les temporades (2000-2002). Seguidament, el de Vilobí, va marxar al Girona FC, en el qual va estar 4 temporades (2002-2006). A la temporada següent (2006-2007), va fitxar pel Palamós CF, equip degà del futbol català que, a hores d'ara, forma part del grup tercer de Tercera Divisió. Però la següent temporada (2007-2008), es tornava a incorporar a la disciplina del Girona FC (aleshores a Segona Divisió B). Matamala va esdevenir un autèntic intocable en l'esquema tàctic del tècnic Raül Agné i va ser una peça clau per aconseguir l'històric ascens a Segona Divisió A, 49 anys després. La gran recompensa li va arribar la temporada 2008-2009, i és que amb 32 anys, el seleccionador nacional de futbol, en aquells moments Pere Gratacós, el va convocar per jugar un Catalunya - Colòmbia al Camp Nou. En aquest partit fou l'únic representant del Girona FC a la selecció catalana, jugant com a suplent en substitució de Sergio Busquets. Jugaria 2 temporades (2008-2010) amb el Girona FC a Segona divisió. Després de tancar aquest segon cicle de 3 temporades al Girona FC, a l'estiu del 2010 fitxaria pel Recreativo de Huelva (2010-2013), degà del futbol espanyol. El 29 de juny de 2013 es fa oficial el seu retorn al Girona FC, essent el primer fitxatge del mercat d'estiu.

## Referències

* 1 2 «Perfil i estadístiques de Jordi Matamala» (en alemany). transfermarkt.de.
* ↑ «La selecció de Colòmbia va perdre 2-1 amb la de Catalunya en partit amistós disputat a Barcelona» (en castellà). ElTiempo.com, 27-12-2008.
* ↑ El Girona fa oficial el primer fitxatge: el retorn del Matamala; Diari de Girona, 30 de juny de 2013

## Enllaços externs

* «Estadístiques de Jordi Matamala» (en alemany). transfermarkt.de.
* «Perfil de Jordi Matamala» (en castellà). Web oficial del Recreativo de Huelva. Arxivat de l'original el 2012-06-27. [Consulta: 9 novembre 2010].
# Jorge de Frutos Sebastián

Jorge de Frutos Sebastián (Navares d'Enmedio, Segòvia, 20 de febrer de 1997) és un futbolista espanyol que juga d'extrem dret al Rayo Vallecano.

## Trajectòria

És un jugador format en la seva etapa juvenil en els clubs CDP Sepulveda (2013-2014) i CP Cantalejo (2014-2015). Més tard signaria el 2016 pel Club de Futbol Rayo Majadahonda, on disputaria dues temporades.
Durant la temporada 2017-18 De Frutos va ser clau en el conjunt madrileny amb tan sols 21 anys, després de quedar primer classificat del grup I de Segona Divisió B i aconseguir l'ascens a Segona Divisió amb el Rayo Majadahonda, eliminant el FC Cartagena en l'eliminatòria per l'ascens. Disputaria 2700 minuts, repartits en 38 partits i nou gols. Aquest mateix estiu, després de cridar l'atenció dels grans clubs, signaria pel Reial Madrid a canvi de 100.000 euros, malgrat que el seu aterratge en l'entitat blanca va suposar la seva renúncia a debutar en LaLiga 1|2|3.
La temporada 2018-19 va jugar en les files del Reial Madrid Castella, en les quals obtindria 33 titularitats i aconseguiria set gols, convertint-se en un dels jugadors més destacats del filial madridista, arribant a disputar eliminatòries pel play-off d'ascens.
El juny de 2019 va ser cedit al Reial Valladolid CF per disputar la temporada 2019-20 a primera divisió. Al gener de 2020 es va cancel·lar la cessió i va marxar, també cedit, al Rayo Vallecano fins a final de temporada.
El 29 de juliol de 2020 va abandonar el conjunt madridista després de fitxar pel Llevant UE per a les següents cinc temporades. Va marcar el seu primer gol a la categoria el 5 de desembre, el tercer gol del seu equip en una victòria a casa per 3-0 contra el Getafe CF.
El 17 d'agost de 2023, de Frutos va tornar al Rayo amb un contracte de cinc anys, amb el club ara a la primera divisió.

## Referències

* ↑ Fitxa a transfermarkt
* ↑ ¿Quién es, realmente, Jorge de Frutos?
* ↑ El Real Madrid cede a Jorge de Frutos al Real Valladolid
* ↑ «El madridista De Frutos, nuevo jugador del Rayo tras cancelar su cesión en el Valladolid». Marca, 17-01-2020. [Consulta: 17 gener 2020].
* ↑ «Levante UD y Real Madrid acuerdan el traspaso de Jorge de Frutos». Levante U. D., 29-07-2020. [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ «De Frutos, nuevo jugador del Rayo Vallecano» (en castellà). Rayo Vallecano, 17-08-2023. [Consulta: 17 agost 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jorge de Frutos Sebastián al web del Reial Madrid
* Compte a Twitter
# Josep Gudiol

Josep Gudiol és el nom dels següents personatges:
* Josep Gudiol i Cunill (Vic, Osona, 1872 - Vic, Osona, 1931), arqueòleg i historiador de l'art català.
* Josep Gudiol i Ricart (Vic, 1904 - Barcelona, 1985), historiador de l'art i arquitecte català.