OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Virieu

El cantó de Virieu és un cantó francès del departament de la Isèra, situat al districte de La Tour-du-Pin. Té 14 municipis i el cap és Virieu.

## Municipis

| Bilieu Blandin Charavines Chassignieu Chélieu Doissin Montrevel | Oyeu Panissage Le Passage Le Pin Saint-Ondras Valencogne Virieu |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | M. Fabre | SFIO, després centrista |
| 1964-1976 | Camille Barbier | CD |
| 1976-1982 | René Impériali | PS |
| 1982-1988 | Camille Barbier | Divers droite |
| 1988- | Daniel Vitte | Divers gauche, després Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 5.483 | 5.686 | 5.516 | 6.225 | 7.342 | 8.244 | 29.953 |
# Robert D. Ray

Robert Dolph Ray (Des Moines, 26 de setembre de 1928 - Des Moines, 8 de juliol de 2018) fou un polític estatunidenc, militant del Partit Republicà. Va ser el 38è governador d'Iowa de 1969 a 1983.

## Referències

* ↑ Larson, Lin. «Honoring public service: Ray, Redeker, and Osterhaus to receive honorary doctorates at May commencements» (en anglès). IowaNow.
# Castillejos (barri de Madrid)

Castillejos és un barri del districte de Tetuán, a Madrid. Limita al nord amb els barris d'Almenara i Valdeacederas, a l'oest amb Nueva España i Hispanoamérica (Chamartín), a l'est amb Berruguete i al sud amb Cuatro Caminos. El barri té una forma quasi triangular format pel carrer del General Yagüe (al sud), el passeig de la Castellana (oest) i el carrer Bravo Murillo (est). En el seu territori hi ha la seu de l'Institut Nacional d'Estadística (INE).

## Enllaços externs

* Ortofoto del districte amb els límits de cada barri
* Districtes de Madrid
* Barrio de Castillejos Arxivat 2012-10-10 a Wayback Machine. a Madripedia, amb llicència GNU.
# Long Track

El Long Track (Pista llarga en anglès) o Longtrack, és una disciplina esportiva motociclista de velocitat sobre una pista ovalada. L'esport és molt popular a Alemanya, per la qual cosa la majoria de les pistes són en aquell país, tot i que també n'hi ha a la República Txeca, Finlàndia i Noruega. De vegades se'n fan curses a Austràlia i els EUA, però aquestes són generalment en pistes d'hípica adaptades.

## Descripció

El Long Track és molt similar a l'Speedway però se'n diferencia per córrer-se en pistes de 1.000 metres, cosa que fa que les velocitats que s'agafen siguin molt més altes. Les curses són normalment de sis corredors, tot i que de vegades se'n fan de vuit, que corren en sentit contrari al de les busques del rellotge.

### Relació amb l'Speedway

Hi ha diferències subtils entre les motocicletes d'ambdues modalitats: una moto de Long Track és lleugerament més gran i té dues velocitats, mentre que les de Speedway en tenen només una.
Ateses les similituds entre ambdues disciplines, molts pilots de Speedway participen també en Long Track. Malgrat no haver-hi cap lliga regular de Long Track, n'hi ha mots torneigs amb premis lucratius que ofereixen un mitjà d'ingressos addicionals als pilots de Speedway.
El Long Track també està estretament relacionat amb el Grass Track i la majoria dels pilots competeixen en les dues disciplines.

## Competició internacional

La FIM (Fédération Internationale de Motocyclisme) organitza unes Sèries Mundials i un Campionat del Món de Long Track individual i per equips, però tot i que ambdues competicions es denominen Long Track en realitat ho són de Grass Track, ja que sovint es corren sobre herba.

### Campionat del Món individual

Els pilots que competeixen al Campionat del Món de Long Track individual han de superar unes proves classificatòries prèvies. Primer han de ser seleccionats per la federació de motociclisme del seu país i després han de competir en les rondes classificatòries fins a arribar a les disputades semifinals, que un cop superades donen pas al Campionat pròpiament dit.

### Campionat del Món per equips

Al Campionat del Món de Long Track per equips hi competeixen equips de 3 pilots per país, corrent cadascun d'ells amb tots els altres i acumulant punts en funció del resultat de cada cursa. L'equip que hagi sumat més punts al final és el guanyador. En tots els campionats celebrats fins al moment l'equip guanyador ha estat Alemanya.
* Vegeu també: Historial del Campionat del Món de Long Track

## Enllaços externs

* El Long Track al Web de la FIM (anglès)
* Preguntes freqüents sobre l'Speedway i derivats (anglès)
* Vídeo de la final del Campionat del Món del 2004 a Nova Zelanda (anglès)
# Anacroneuria ratcliffei

Anacroneuria ratcliffei és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Kondratieff, 2004. Monographs of the Western North American Naturalist 2:50.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Nelson, C.H., 2008. Hierarchical relationships of North American states and provinces: An area cladistic analysis based on the distribution of stoneflies (Insecta: Plecoptera). Illiesia, 4(18):176‐204. «PDF».

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):169.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 21 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# La Fabrique

La Fabrique és una editorial francesa fundada el 1998 per l'escriptor Éric Hazan.

## Història

La Fabrique és una editorial independent que es va donar a conèixer a través de la publicació d'assajos políticament compromesos «ancorats políticament a l'esquerra de l'esquerra, però sense cedir a cap ànim de capelleta i sense estar subordinats a cap grup o partit».
A més de la presència de nombrosos textos de filòsofs i pensadors d'arreu del món com Norman Finkelstein i Houria Bouteldja, el catàleg inclou nombrosos assaigs sobre el conflicte palestino-israelià. També ha editat les tres obres del Comitè invisible: L'insurrection qui vient (2007), un assaig destinat a explicar la necessitat d'una insurrecció i la seva possible inevitabilitat, À nos amis (2014) i Maintenant (2017).
L'any 2023, mentre viatjava a la Fira del Llibre de Londres, el responsable de drets estrangers de l'editorial va ser detingut i interrogat per la policia britànica, i se li va confiscar el telèfon i l'ordinador.

## Referències

* ↑ «Identité, chiffre d'affaires, résultat, bilans.». www.societe.com. [Consulta: 9 juny 2019].
* ↑ Lee, Jaehui. «Fiche de lecture : Pour aboutir à un livre, la fabrique d’une maison d’édition d’Éric Hazan» (en francès), 16-02-2017. [Consulta: 24 juny 2023].
* ↑ «Il y a six ans, Éric Hazan a fondé avec un groupe d'amis les Éditions La Fabrique, où sont publiés des essais historiques ou philosophiques, qui se veulent « ancrés politiquement à gauche de la gauche, mais sans céder à aucun esprit de chapelle, sans être inféodés à aucun groupe ni parti », des essais dont le point commun est de vouloir bousculer « le brouhaha consensuel et cotonneux » auquel, estime l'éditeur, est réduite la vie intellectuelle française» (en francès). La Croix, 25-03-2004. ISSN: 0242-6056.
* ↑ "Eric Hazan, 20 ans de Fabrique et de pavés", Libération, publié le 25 avril 2018.Sonya Faure and Quentin Girard
* ↑ Arpège. «Egrégore entre amis (invisibles)» (en francès). [Consulta: 24 juny 2023].
* ↑ «Royaume-Uni : un responsable de la maison d'édition française La Fabrique dans le viseur de l'antiterrorisme». France Info, 19-04-2023. [Consulta: 19 abril 2023].
* ↑ Shaffi, Sarah «‘Chilling’ arrest of French publisher by UK counter-terrorism police condemned» (en anglès). The Guardian, 20-04-2023. ISSN: 0261-3077.
# Fins al setembre

Fins al setembre (títol original: Until September) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Marquand, estrenada l'any 1984. Ha estat doblada al català.

## Argument

Per Mo Alexander (Karen Allen), París només era una parada imprevista en la seva excursió estival a Europa, fins que coneix un francès seductor (Thierry Lhermite). Astut, refinat i guapo per menjar-se'l, ell sedueix el cor de Mo amb una simple mirada tòrrida dels seus ulls blaus. Però busca el gran amor... o no és que un altre French Lover?

## Repartiment

* Karen Allen: Mo Alexander
* Thierry Lhermitte: Xavier de la Perouse
* Christopher Cazenove: Philip
* Hutton Cobb: Andrew
* Michael Mellinger: Coronel Viola
* Jean-Claude Montalban: Funcionari de Companyia aèria
* Gérard Caillaud: Funcionari de Companyia aèria
* Patrick Braoudé: Transeünt
* Jean-Gabriel Nordmann: Agent de viatge
* Marika Green: Banquier
* Fernand Guiot: Xofer de taxi
* Mike Marshall: Amic de Xavier
* Benoît Ferreux: Willager
* Maryam de Abo: Nathalie
* Françoise Fleury: Secretari de Xavier
* Jacques François: el Sr. Mauriac
* Marie-Catherine Conti: Isabelle de la Perouse

## Rebuda

La pel·lícula va guanyar 4.239.154 en la seva breu exhibició a Amèrica del Nord. Va debutar en sisè lloc el seu cap de setmana d'obertura.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Fins al setembre. esadir.cat.
* ↑ «Until September». The New York Times.
* ↑ Box Office Mojo (Until September)
# Cantó de Visoas

El cantó de Visoas és un cantó francès del departament de la Corresa, situat al districte de Briva la Galharda. Té sis municipis i el cap és Visoas.

## Municipis

* Estivau
* Ornhac de Vesera
* Perpesac lo Negre
* Sent Bonet l'Enfantier
* Trocha
* Visoas

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1988 | Francis Rougerie | PCF |
| 1988-2008 | Marcel Mouly | UMP |
| 2008- | François Hollande | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.038 | 4.456 | 3.924 | 3.742 | 3.541 | 3.437 | 3.602 |
# Escolos (Calcídia)

Escolos (en llatí Scolus, en grec antic Σῶκλος) era una ciutat de la península Calcídica prop d'Olint. Se la menciona juntament amb Espartolos en el tractat entre Atenes i Esparta el 421 aC. Quan els espartans es preparaven per envair Beòcia el 377 aC van quedar aturats en aquest lloc.
Va ser una de les ciutats, juntament amb Argilos, Estagira, Acantos, Olint i Espartolos que el tractat de pau de Nícies de l'any 421 C. entre lacedemonis i atenesos va determinar que serien independents dels dos bàndols. Atenes podia continuar recaptant el tribut que aquestes ciutats havien pagat des de l'època d'Aristides, però no podia forçar-los al fet que es fessin aliats.
Estrabó, que esmenta que estava a la zona d'Olint, la distingeix d'una altra ciutat anomenada Escolos situada a Beòcia.
Es desconeix la seva ubicació exacta. S'ha suggerit que podria identificar-se amb un lloc situat a l'oest d'Acant i una altra possibilitat que s'ha proposat és identificar-la amb la moderna Kellion.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1534. ISBN 9788441224223.
* ↑ Tucídides. Història de la guerra del Peloponès, V, 18.
* ↑ Estrabó. Geografia, IX,2,23.
* ↑ Mogens Herman Hansen & Thomas Heine Nielsen. «Thrace from Axios to Strymon». A: An inventory of archaic and classical poleis (en anglès). Nova York: Oxford University Press, 2004, p. 845. ISBN 0-19-814099-1.
# Oberkorn

Oberkorn (en luxemburgués: Uewerkuer) és una vila de la comuna de Differdange del districte de Luxemburg al cantó d'Esch-sur-Alzette. Està a uns 20 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.
El poble és també la seu de l'equip de futbol Cercle Sportif Oberkorn, que disputa els seus partits a l'Estadi Municipal d'Oberkorn.

## Referències

* ↑ «Oberkorn». [Consulta: 20 setembre 2015].
# Anells olímpics

Els anells olímpics (també anomenats cèrcols olímpics) són el principal símbol dels Jocs Olímpics. Es tracta de cinc cèrcols de colors, entrellaçats i disposats en dues files, tres a dalt i dos a baix.
La bandera olímpica està composta pel símbol dels anells olímpics sobre fons blanc A més hi ha dos símbols olímpics més que són: la Flama olímpica i el credo olímpic. La bandera està composta per cinc cèrcols o anells de colors entrellaçats sobre un fons blanc. En l'actualitat, els cinc cèrcols representen els cinc continents principals: Europa, Àsia, Àfrica, Oceania i Amèrica, respectivament. Els cinc colors representen la totalitat del món.

## Història

L'origen dels Anells Olímpics ve de l'any 1913 quan Pierre de Coubertin, a la Revue Olympique d'agost va informar que aquest seria el símbol utilitzat pel Congrés Olímpic de París.
Es van buscar aquests colors perquè eren els més presents a les banderes de tots els països, simbolitzant la internacionalitat de l'olimpisme. La teoria popular, però, va voler identificar cada anell amb un continent, essent:
* Negre: Àfrica (pel color de pell de moltes ètnies)
* Groc: Àsia (ídem)
* Vermell: Amèrica (ídem)
* Blau: Europa (símbol tradicional, relacionat amb el Mediterrani, també és el fons de la seva bandera)
* Verd: Oceania (el continent més verge i natural)

## Bandera olímpica

La bandera olímpica està en proporció 2:3 i el seu ús està estrictament regulat pel Comitè Olímpic Internacional, igual que el dels anells.
La bandera olímpica s'hissa a totes les cerimònies d'obertura dels Jocs Olímpics, des dels Jocs Olímpics d'Anvers 1920 fins a l'actualitat.
Aquesta és la bandera amb què es du a terme la Cerimònia d'Anvers: l'alcalde de la ciutat organitzadora lliura al President del Comitè Olímpic Internacional, el qual se la lliura a l'alcalde de la ciutat organitzadora dels propers jocs.

## Usos

Els anells apareixen a:
* Les medalles olímpiques
* La bandera olímpica
* El marxandatge oficial de cada convocatòria
* Els emblemes de cada convocatòria
* Als segells commemoratius
# La Faiada de Malpàs (espai)

La Faiada de Malpàs és un espai de muntanya que se situa a la riba esquerra de la Noguera Ribagorçana, en un dels extrems nord-occidentals del Prepirineu central català. Presenta una mostra molt bona de comunitats vegetals mediterrànies en contacte amb d'altres de caràcter centreeuropeu. Conté també elements interessants de vertebrats, com el trencalòs. La superfície total de l'espai és de 1.280,75 ha i es troba íntegrament al municipi del Pont de Suert. Forma part de la Xarxa Natura 2000.
El massís de la Faiada de Malpàs (1.701 m) està molt ben delimitat geològicament per forts pendents a la part septentrional (les obagues de Cambatiri), mentre que a la part meridional se separa de la serra de Sant Gervàs per diversos barrancs. L'orientació de les carenes est-oest i la diferència de pendent entre els vessants condicionen molt la vegetació i els ambients que hi són presents. L'espai presenta una mostra molt bona de comunitats vegetals mediterrànies en contacte amb d'altres de caràcter centreeuropeu.

## Vegetació i flora

Els vessants nord d'aquesta serra són coberts per boscos caducifolis (fageda, roureda, avellanosa, etc.). Pel que fa als vessants orientals, menys inclinats i més assolellats, apareix el carrascar (Quercetum rotundifoliae boxetosum). De totes les comunitats forestals de l'espai, cal assenyalar, per la seva singularitat, la fageda ((Buxo-Fagetum), que és un bosc rar al Prepirineu central, on cal considerar-ne la seva localització actual com un relicte d'èpoques de clima més fred i humit.

## Fauna

En aquest espai es troba una bona mostra de la fauna que habita els diferents biòtops, així com una bona presència d'espècies mediterrànies. Cal remarcar també la presència de grans carronyaires com el trencalòs. Les espècies de fauna destacades a l'Annex II de la Directiva 92/43 d'hàbitats són Lutra lutra, Rhinolophus R. hipposideros i Ursus arctos. Les espècies d'ocells destacades a l'Annex I de la Directiva 2009/147 d'aus són: Pernis apivorus, Milvus migrans, Milvus milvus, Gypaetus barbatus, Neophron percnopterus, Gyps fulvus, Circaetus gallicus, Aquila chrysaetos, Hieraaetus pennatus, Falco peregrinus, Bubo bubo, Alcedo atthis, Dryocopus martius, Lullula arborea, Anthus campestris, Sylvia undata, Lanius collurio, Pyrrhocorax graculus, Pyrrhocorax pyrrhocorax i Emberiza hortulana.

## Aspectes socioeconòmics

Els usos que es practiquen en aquest espai són bàsicament agrícoles i ramaders (pastura de vaca bruna dels Pirineus). Aquest espai natural protegit té un repetidor de televisió i ràdio al seu interior. Un 81,94% de la seva superfície és zona de caça controlada. El 81,39% de la superfície figura en el Catàleg de forests d'utilitat pública (Catàleg d'utilitat pública) o té algun tipus de conveni amb ajuntaments o particulars.
Usos del sòl:
* Boscos - 57,92%
* Vegetació arbustiva i herbàcia - 38,76%
* Roques, tarteres, glaceres, coves - 3,33%

## Referències

* La Faiada de Malpàs. Gencat.cat.
# Carabias

Carabias (fins al 2016 anomenat Pradales) és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
El municipi és el resultat de la unió de tres municipis, i té com a poblacions a Carabias, Ciruelos i Pradales. Cada un dels pobles estava integrat en una Comunitat de Vila i Terra diferent:
* Comunidad de Villa y Tierra de Maderuelo (Carabias)
* Comunidad de Villa y Tierra de Sepúlveda (Ciruelos).
* Comunidad de Villa y Tierra de Montejo (Pradales)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 72 | 82 | 73 | 64 |

## Referències

* ↑ «Cambio de denominación de los municipios». Modificaciones en los municipios producidas desde el 01-01-2017 al 01-01-2018. INE. [Consulta: 7 febrer 2020].
# Paishons

Paishons (francès Payssous) és una comuna occitana, del departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 6 juliol 2010].
# Pléboulle

Pléboulle (en bretó Pleboull, gal·ló Plébóll) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 662 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 742 | 780 | 711 | 686 | 711 | 662 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Robert Guelfucci | |
| 2008- | Adeline Guelfucci | |
# Chromis acares

Chromis acares és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Illes Mariannes fins a les Hawaii, les Illes de la Societat i Vanuatu.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Limonoide

Els limonoides són fitoquímics, abundants en els fruits dels cítrics i en altres plantes de les famílies Rutaceae i Meliaceae. Actualment els limonoides s'investiguen pels seus possibles efectes en els humans. Certs limonoides són insecticides com l'azadirachtina de l'arbre neem. Els limonoides consten de variacions de l'estructura de la furanolactona. Estan classificats com tetranortriterpenoides. Els fruits dels cítrics contenen els limonides limonina, nomilina i àcid nomilínic, mentre que les llavors i fulles de l'arbre neem contenen el limonoide azadirachtina.

## Referències

* Amit Roy and Shailendra Saraf «Limonoids: Overview of Significant Bioactive Triterpenes Distributed in Plants Kingdom». Biol. Pharm. Bull., 29, 2, 2006, pàg. 191–201. DOI: 10.1248/bpb.29.191. PMID: 16462017.
# Greenwich (Nova York)

Greenwich és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.902 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greenwich tenia 1.902 habitants, 788 habitatges, i 493 famílies. La densitat de població era de 492,9 habitants/km².
Dels 788 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,1% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 37,4% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.659 $ i la renda mediana per família de 42.198 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.951 $ mentre que les dones 20.795 $. La renda per capita de la població era de 16.592 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greenwich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greenwich». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.