OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Liudmila Kupriànova

Liudmila Alekséievna Kupriànova (1914 - 13 de gener de 1987), rus: Людмила Андреевна Куприянова, fou una distingida palinòloga soviètica. Va ser la fundadora del Laboratori de Palinologia en l'Institut Botànic Komarov de l'Acadèmia Russa de les Ciències a Sant Petersburg (Leningrad).

## Vida

La seva carrera professional abasta prop de cinquanta anys, la major part de la qual associada a l'Institut Komarov a Sant Petersburg. Durant molts anys va ser la directora del grup de palinologia. Fou de les primeres que van reconèixer la necessitat de crear una col·lecció de referència de pol·len i espores. El resultat d'anys de treball va portar al seu equip a ser àmpliament conegut. La Palinoteca de l'Institut (que emmagatzema mostres de pol·len) en l'actualitat conté 21.000 exemplars de palinomorfs.
Liudmila Kupriànova va publicar més de dos-cents articles sobre botànica sistemàtica, història de la flora i l'estructura del pol·len. Els seus primers treballs van ser dedicats al processament taxonòmic de diversos gèneres de plantes Leonurus, Linaria, Lotus, Panzerina i així successivament per a "flora de l'URSS". El seu primer article científic sobre el pol·len de les rosàcies va arribar el 1940. El 1948 va publicar un exhaustiu estudi titulat "morfologia del pol·len i filogènia monocotiledònies", que es considera un èxit important en la seva àrea d'estudi. El tema que va triar per a la seva tesi fou la palinologia de les Amenthaceae (ara dividida en diverses famílies: salicàcies, betulàcies, fagàcies, juglandàcies, miricàcies). Fou un dels dels pioners en la utilització del microscopi electrònic en l'estudi de l'estructura del pol·len de les plantes dels gèneres Allium, Chloranthus, Cousinia, Liquidàmbar, Nelumbo i Nymphaea. L. Kupriànova descriu el gènere Nothofagus com una família separada de plantes amb flors de l'ordre dels fagals.
L. Kupriànova fou una participant activa en nombrosos congressos botànics i geològics internacionals Era una reconeguda experta mundial en el camp de la palinologia i fou convidada als consells editorials de diverses publicacions internacionals, per exemple Pollen et Spores (França), Review of Palaeobotany & Palynology (Països Baixos) i World Pollen and spores (Suècia).
Va morir el 13 de gener del 1987 a Leningrad a causa d'un atac de cor. Està enterrada al cementiri Bogoslóvskoie.

## Honors

* Grosxeim, li va dedicar el nom d'una espècie del gènere Secale: Secale kuprijanovii Grossh.
* Tatiana Krestóvskaia li va dedicar el nom de l'espècie del gènere Leonurus que Liudmila estava estudiant: Leonurus kuprijanoviae Krestovsk, 1988

## Fonts

* Palynos 11(1): p. 5, 1988

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Bar Rafel

El Bar Rafel és una obra de Blanes (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'edifici té tres façanes: la del carrer del Raval, la de la plaça de la Verge Maria i la del carrer dels Mercaders. A la planta baixa trobem una porxada de pilars de pedra i arcs de mig punt que afecten les tres façanes. La façana de la plaça Verge Maria es compon per tres eixos que coincideixen amb els arcs inferiors i ordenen la resta d'obertures. El balcó del primer pis és tot seguit, mentre que al segon pis són individuals i reculats. La part baixa de l'immoble conforma un sòcol amb un tractament diferent respecte de les plantes superiors.
El sistema constructiu és el tradicional de murs de càrrega. Els balcons són de llosana i de permòdols de ferro. Les baranes són de forja.
Aquesta casa amb porxos conserva els taulells per vendre el peix que van ser construïts l'any 1901. A principis del segle XXI hi ha la terrassa d'un bar.

## Referències

* 1 2 3 «Bar Rafel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Harkány

Harkány (pronunciació: [ˈhɒɾkaːɲ]) és una ciutat d'Hongria. Situada a la província de Baranya, molt a prop de la frontera amb Croàcia, és famosa per mor del termalisme, font principal d'ingressos de la població.

## Ciutats agermanades

* Crikvenica, Croàcia
* Trogir, Croàcia
* Szczawnica, Polònia
* Hajdúböszörmény, Hongria
* Bruchköbel, Alemanya
* Kurtxàtov, Rússia
* Băile Tușnad, Romania
* Bačko Petrovo Selo, Sèrbia
# Cal·lípides

Cal·lípides (en llatí Callippides, Καλλιππίδης) fou un actor tràgic atenenc que va viure en temps d'Alcibíades, segons Plutarc i Ateneu de Nàucratis.
Va ser especialment famós per imitar situacions de la vida real, però ho va portar a un punt que arribava a ser ridícul i va rebre el sobrenom de πίθηκος ("Pithecos", simi). Una comèdia d'Estratis titulada Καλλιπίδης (Callippides) segurament va ser escrita per ridiculitzar-lo com a actor, i sembla que Ciceró també va fer al·lusió a aquest personatge.

## Referències

* ↑ Callippides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 574
# Hail Caesar

«Hail Caesar» té aquests significats:
* Hail Caesar, una pel·lícula de comèdia dirigida per Anthony Michael Hall.
* "Hail Caesar", una cançó de 1995 d'AC/DC.
* Hail, Caesar!, una pel·lícula de comèdia i thriller de 2016 dirigida pels germans Coen.
# Llit d'aigua

Un llit d'aigua o matalàs d'aigua, és un llit (o un matalàs) ple d'aigua. Els llits d'aigua destinats a teràpies mèdiques apareixen en diversos informes al llarg del segle xix. La versió moderna, inventada a San Francisco i patentada el 1971, es va convertir en un article de consum molt popular als Estats Units a la dècada de 1980 amb fins al 20% del mercat el 1986 i el 22% el 1987. El 2013, representaven menys del 5% de les vendes de llits nous.

## Tipus

Els llits d'aigua són principalment de dos tipus, els llits de costats durs i els llits de costats tous.
Un llit d'aigua de costats durs consta d'un matalàs ple d'aigua dins d'un marc rectangular de fusta que descansa sobre una planxa de contraxapat que s'assenta sobre la plataforma de suport.
Un llit d'aigua de costats tous consta d'un interior que conté matalàs aigua amb un marc rectangular robust d'escuma amb una cremallera a l'interior d'una carcassa de tela, que s'assenta sobre la plataforma base. Sembla un llit convencional i està dissenyat per adaptar-se als mobles del dormitori existent. La plataforma en general es veu com una base convencional o somier, i s'assenta sobre una estructura de metall reforçat.
Els llits d'aigua s'escalfen normalment amb un tipus d'estoreta elèctrica. La temperatura es controla a través d'un termòstat i s'ajusta a les preferències personal, normalment a la temperatura mitjana de la pell, 30 °C. Una estoreta elèctrica típica consumeix 150-400 watts. Depenent de l'aïllament, la roba de llit, la temperatura ambient i altres factors, el consum d'electricitat pot variar-ne significativament.
Els llits d'aigua són usualment de clorur de polivinil tou (PVC) o material similar. Es poden reparar amb gairebé qualsevol equip de reparació de vinil.

## Referències

* 1 2 Greenfield, Rebecca. «The Rise and Fall of the (Sexy, Icky, Practical) Waterbed» (en anglès), 13-08-2010. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2016. [Consulta: 12 març 2017].
* ↑ «What Ever Happened To Waterbeds?». Arxivat de l'original el 2019-12-29. [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ Williams, Lauren. «The Waterbed Doctor: Westminster Retailer Lays Claim to Retro Bed with Nearly 40 Years of Service, Sales». Orange County Register, 05-09-2015. Arxivat de l'original el 24 setembre 2019. [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ «Waterbeds no longer a mainstay purchase». Sioux City Journal, 31-03-2013 [Consulta: 18 novembre 2015].

## Vegeu també

* Termoteràpia

## Enllaços externs

* Llit d'aigua a l'USPTO (anglès) -- "Liquid support for human bodies"
* British Water Bed Association Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
# Barranc del Teix

El Barranc del Teix, és un barranc del terme de Sant Esteve de la Sarga, a la zona d'Alsamora.
Es forma a 1.474 m. alt., a la Tualdeta, al Serrat de la Corona, des d'on baixa cap al nord fins que, passada la meitat del seu recorregut inflexiona cap al nord-est. Al cap de poc s'aboca en el barranc del Grau, al sud-oest del Cingle de Lledó.

## Enllaços externs

* ↑ «Barranc del Teix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Theodor Hummel

Theodor Hummel (Schliersee, Alemanya, 1864-Múnic, 1939) fou un pintor alemany.
Pintor de gènere i paisatgista, va exposar a Berlín i a Múnic. Va participar en la II Exposició de Belles Arts de Barcelona de 1894 amb l'obra Al costat del llit mortuori de la mare i va rebre la menció d'honor a l'Exposició Universal de París el 1900. Les seves obres més representatives són Pèrgola al jardí, Interior rústic, Alta Baviera i Ram de gira-sols en un gerro.

## Referències

* ↑ Ddaa. Ciència i caritat al descobert. Barcelona: Museu Picasso, 2010 (Col·lecció Focus). DL B-43956-2010. ISBN 978-84-9850-277-0.
# Harlan Lane

Harlan Lane (Brooklyn, 19 d'agost de 1936 - Ròcafòrt lei Pins, 13 de juliol de 2019) va ser un psicòleg i historiador americà, especialitzat en la comunitat sorda.
Va ser professor en diverses universitats americanes, també a la Universitat de Gallaudet, l'única al món per a persones sordes, regentada per persones sordes. Va estudiar la llengua i la cultura dels sords al llarg de més de 40 anys. El 2011 va publicar el seu darrer llibre, The People of the Eye: Deaf Ethnicity and Ancestry.
Al costat de personalitats com William C. Stokoe i Oliver Sacks, amb la seva obra va contribuir al renaixement i prestigi de les llengües de signes arreu del món, a més de l'americana (ASL),que va ajudar a establir junt amb professors signants nadius. L'ASL és actualment la llengua de signes de més difusió al món.
Entre les seves obres destaquen The Wild Boy of Aveyron (1976), The Deaf Experience: Classics in Language and Education (1984), o la seva famosa història de les persones sordes When the Mind Hears (1984). Cap dels seus llibres encara no s'ha publicat en català.
Lane considerava les persones signants com una comunitat cultural més i no com una discapacitat.

## Vegeu també

* Cultura sorda

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mor Harlan Lane, historiador de les llengües de signes i les persones signants». [Consulta: 17 juliol 2019].
# Carlos Lasalde

Carlos Lasalde (o Laxalde) Nombela (4 de novembre de 1841, Portillo de Toledo, Espanya - † 1906) fou un germà escolapi arqueòleg, llatinista, historiador, bibliògraf i educador espanyol.

## Biografia

Va estudiar al seu poble natal i després a Madrid, al Reial Col·legio de Sant Antoni Abat. Va entrar als Clergues Regulars de les Escoles Pies amb quinze anys a Getafe; va continuar estudiant a Alcalá de Henares i va destacar com un gran alumne en lletres grecollatines i en ciències. A més del grec i del llatí, va arribar a parlar també el francès i l'alemany. Es va ordenar de sacerdot a Granada, on a més va exercir com a professor. El 1868 es va traslladar al col·legi de Yecla, on s'hi va estar fins al 1883, i va tenir com alumnes Azorín, qui el va descriure afectuosament en diverses obres. Allà va desenvolupar també una important tasca cultural. Va publicar aleshores una Gramàtica llatina i Llengua llatina i el seu ensenyament, i va fer investigacions arqueològiques a Albacete, al Cerro de los Santos.
Expert hel·lenista, el van requerir per examinar els aspirants a càtedres de grec. Va col·laborar amb les revistes El Fomento (1871), La Niñez (1879-1883), Áncora de Castilla (1881), La Ciencia Cristiana, La Ilustración de Madrid i Revista Contemporánea (1897-1899), entre moltes altres. Va fundar i dirigir la Revista Calasancia del 1888 al 1895, consagrada sobretot a la pedagogia, matèria en què se li deu també un Manual de pedagogia, nomenat el 1887 cronista general del seu orde, va compondre una important bibliografia dels escolapis espanyols en tres volums que van aparèixer pòstumament: la Història literària i Bibliografia de les Escoles Pies d'Espanya (Madrid 1927). Va ser el primer a Espanya a aplicar les lleis de la filologia comparada en l'estudi del llatí al seu Desenvolupament de l'idioma castellà des del segle xv fins als nostres dies (1912), i Amadeu I li va concedir el títol de "Benemèrit de la Pàtria". El 1902 el van nomenar consultor general i poc després visitador general del seu orde i el 1904 provincial honorari. Va passar els últims anys a Getafe i a Madrid, on va morir el 1906.

## Referències

* ↑ Vegeu Fernando López Azorín, Yecla y el Padre Lasalde, Múrcia: Novograf, 1994. https://books.google.cat/books?id=UwUrP2IPf38C&dq=Carlos+lasalde+1841&hl=ca&source=gbs_navlinks_s
* ↑ Antonio Lezaun, Historia de la orden de las Escuelas Pías (manual). Madrid: MPOY, 2010, p. 117: http://studylib.es/doc/4813825/historia-de-la-orden-de-las-escuelas-p%C3%ADas
* ↑ Anselmo del Álamo, en Wikipía, 1983, http://wiki.scolopi.net/w/index.php?title=Carlos_Lasalde_Nombela
* ↑ Ficha en la BNE http://datos.bne.es/persona/XX994776.html
# Cal Ferrer (Gratallops)

Cal Ferrer és una obra de Gratallops (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta aproximadament rectangular, bastit de maçoneria arrebossada i pintada, de planta baixa, pis i golfes, i cobert per una teulada a un vessant. L'únic element a destacar el constitueix la portalada, de pedra, en arc rebaixat i amb bonic element decoratiu, amb la data 1811.

## Història

La construcció procedeix de l'engrandiment i millora d'un anterior, aixecat als límits del poble del segle xvii. A l'aixecament del temple parroquial al darrer terç del segle xviii, el sector quedà dignificat, i entre d'altres construccions es feu la de referència. Els anys 70 fou reformat, i darrerament s'hi afegí la porta de ferro i vidre que desmereix el conjunt.

## Referències

* 1 2 «Cal Ferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Ferrer». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Halebidu

Halebidu (kannada: ಹಳೆಬೀಡು) és un llogaret i unes ruïnes al districte d'Hassan a Karnataka, Índia. La població tenia 1.521 habitants el 1901 i modernament en serien el doble. El seu nom antic fou Dorasamudra o Dwarasamudra o Dvaravatipura, i fou capital dels hoysales al segle xii. Els seus temples (Hoysaleswara i Kedareswara) són el millor exemple d'arquitectura hoysala, i daten del segle xii. La ciutat fou saquejada per Malik Kafur (Malik Naib) al començament del segle xiv (1310) i, en endavant, va caure en l'abandonament; la zona va quedar en ruïnes i la capital hoysala ballala traslladada a Tondanur. Modernament, les ruïnes, magnífiques, manquen dels serveis essencials, com aigua o sanitaris. El 1326, un segon exèrcit musulmà la va acabar de destruir.
Els temples principals són l'Hoysaleshawara i el Kedareshwara, hindús; hi ha també dues capelles jainistes; enfront dels temples, hi ha dos grans llacs. La ciutat portava el seu nom antic pel llac (Darasamudra vol dir 'Entrada de l'oceà'). Hi ha diverses escultures, però d'altres foren destruïdes. Halebidu vol dir 'Antiga seu'. En el complex dels temples hi ha un petit museu.
El temple d'Hoysaleswara està datat del 1121, i té una gran riquesa escultòrica; no hi ha cap figura repetida. També les capelles jainistes tenen nombroses estàtues molt treballades. Està proposat com a Patrimoni de la Humanitat.
El rei hoysala ballala, Vira Sameswara, hauria arranjat els temples al segle xii i se li atribueix la seva creació. Els dos temples hindús foren erigits en honor de Xiva. Al temple d'Hoysaleswara, s'hi va treballar durant 84 anys i mai es va acabar; els materials són els que es troben a la rodalia, pedra volcànica polida que sembla marbre; entre les estàtues, hi ha no menys de 2.000 elefants i totes en general són d'exquisida elaboració. El temple de Kedareshwara va ser destruït en peces per les arrels dels arbres durant el segle xix i les millors estàtues foren portades al Museu de Bangalore.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.

## Notes

* ↑ «Temples at Belur and Halebidu». Arxivat de l'original el 2005-09-02. [Consulta: 17 agost 2006].
* 1 2 «Halebidu - Temples of Karnataka». TempleNet.com. [Consulta: 17 agost 2006].
* ↑ «Visitors at God's mercy at Halebidu temple». Deccan Herald, maig 15 2005. [Consulta: 17 agost 2006].
* ↑ «Hoysaleswara Temple at Halebidu near Hassan(Karnataka)». TempleNet.com. [Consulta: 17 agost 2006].

## Enllaços externs

* Halebeedu, Temple Art of the Hoysala Dynasty.
* Fotos de Belur i Halebid.
* Fotos de Belur i Halebid.
* Arquitectura Hoysala i Halebidu.
# Trabadelo

Trabadelo és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'El Bierzo i és un dels municipis en els quals es parla gallec.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 779 | 633 | 532 | 523 |

## Referències

* ↑ El plurilingüismo en España. María Teresa Turell, 2007. p 154
# Llit fluïditzat

La fluïdització és un procés pel qual un corrent ascendent de fluid (líquid, gas o ambdós) s'utilitza per suspendre partícules sòlides. Des d'un punt de vista macroscòpic, la fase sòlida (o fase dispersa) es comporta com un fluid, d'aquí l'origen del terme «fluïdització». El conjunt de partícules fluïditzades es denomina també llit fluïditzat.
En un llit de partícules amb flux ascendent, la circulació d'un gas o un líquid a baixa velocitat no produeix moviment de les partícules. El fluid circula pels buits del llit perdent pressió. Aquesta caiguda de pressió en un llit estacionari de sòlids ve donada per l'equació d'Ergun. Si s'augmenta progressivament la velocitat del fluid, augmenta la caiguda de pressió i la fricció sobre les partícules individuals. S'aconsegueix un punt en el qual les partícules no romanen per més temps estacionàries, sinó que comencen a moure's i queden suspeses en el fluid, és a dir, "fluïditzen" per l'acció del líquid o el gas. Els llits fluïditzats tenen varietat d'aplicacions, entre les quals es poden esmentar:
* Classificació mecànica de partícules segons la seva grandària, forma o densitat.
* Rentat o lixiviació de partícules sòlides.
* Cristal·lització.
* Adsorció i intercanvi iònic.
* Intercanviat de calor en llit fluïditzat.
* Reaccions catalítiques heterogènies (incloent la descomposició catalítica del petroli).
* Combustió de carbó en llit fluïditzat.
* Gasificació de carbó en llit fluïditzat.
* Bioreactors de llit fluïditzat.
# Bazac

* No s'ha de confondre amb Bassac.
Bazac és un municipi francès al departament del Charente (regió de la Nova Aquitània). L'any 2007 tenia 177 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bazac era de 177 persones. Hi havia 85 famílies de les quals 30 eren unipersonals (17 homes vivint sols i 13 dones vivint soles), 29 parelles sense fills, 13 parelles amb fills i 13 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

### Habitatges

El 2007 hi havia 117 habitatges, 83 eren l'habitatge principal de la família i 34 eren segones residències. 115 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 83 habitatges principals, 55 estaven ocupats pels seus propietaris, 22 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 6 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 18 en tenien tres, 22 en tenien quatre i 40 en tenien cinc o més. 55 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 54 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bazac el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 12 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 12 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 99 persones, 73 eren actives i 26 eren inactives. De les 73 persones actives 59 estaven ocupades (39 homes i 20 dones) i 15 estaven aturades (3 homes i 12 dones). De les 26 persones inactives 14 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Bazac hi havia 74 unitats fiscals que integraven 156 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 13.317 €.

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de construcció, 2 d'empreses immobiliàries i 1 d'una empresa de serveis.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren agències immobiliàries.
L'any 2000 a Bazac hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Harlan (Iowa)

Harlan és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 5.282 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harlan tenia 5.282 habitants, 2.204 habitatges, i 1.498 famílies. La densitat de població era de 466,7 habitants/km².
Dels 2.204 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 22,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.899 $ i la renda mediana per família de 45.888 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.365 $ mentre que les dones 19.671 $. La renda per capita de la població era de 17.514 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harlan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harlan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.