OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# William Burck

William Burck (1848 a Monnickendam, Països Baixos - 1910 a Leiden, va ser un botànic neerlandès.
Va realitzar expedicions botàniques a Indonèsia i als Països Baixos.

## Honors
### Eponímia
#### gènere

* (Sapotaceae) Burckella Pierre 1890
Va realitzar més de 230 identificacions i classificacions de noves espècies especialment dins la família sapotàcia.

## Referències

* ↑ «Burck, William». National Herbarium of the Netherlands. [Consulta: 27 gener 2014].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Dades a IPNI

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Illes Near

Les illes Near o illes Sasignan (en anglès Near Islands, en aleutià: Sasignan tanangin, en rus Ближние острова) són un grup d'illes volcàniques que formen part de les illes Aleutianes, al sud-oest d'Alaska, entre les illes del Comandant, a l'oest, i les illes Rat, a l'est.

## Geografia

Les més grans de les illes Near són Attu i Agattu. A més d'alguns illots que hi en el canal entre Attu i Agattu, les altres illes importants són les illes Semichi, al nord-est de les primeres, entre les quals destaquen Alaid, Nizki i Shemya. A unes 20 milles al sud-est de Shemya hi ha uns petits esculls rocosos coneguts com Ingenstrem Rocks. La superfície total de les illes Near és de 1.143,785 km², i la seva població total era de 47 persones segons el cens del 2000. L'única illa poblada és Shemya des que el 2010 l'estació de la Guàrdia Costanera dels Estats Units a Attu va tancar i tots els habitants van abandonar l'illa.

## Història

Les illes van ser anomenades Near Islands pels exploradors russos del segle xviii perquè eren les illes Aleutianas més properes a Rússia. Durant la Segona Guerra Mundial, l'exèrcit imperial japonès va ocupar les illes Near el 1942, sent les primeres terres estatunidenques en ser ocupades per un exèrcit enemic des de la guerra de 1812. Les forces estatunidenques van recuperar les illes durant la campanya de les illes Aleutianes de 1943.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ «Leserreisen-Erkundungsflug nach Attu - Aktuelles». [Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ History.com Editors. «Battle of the Aleutian Islands» (en anglès). HISTORY. [Consulta: 31 gener 2019].
# Estació de Prats de Molló

Línia Arles - Prats de Molló :
L'estació de Prats de Molló és una estació de ferrocarril, tancada, de la línia d'Arles a Prats de Molló, situada a Prats de Molló i la Presta, al Vallespir.
Es posà en servei el 1913 per la "Compagnie des chemins de fer des Pyrénées Orientales" (CFPO) i tancada al servei de passatgers el 1937 per la mateixa CFPO.

## Situació ferroviària

Situada a 728 mètres d'altitud, l'estació de Prats de Molló es troba al punt quilomètric (PK) 19.300 al final de la línia de ferrocarril d'Arles a Prats de Molló, després de l'estació de Tec.

## Història

Aquesta estació va entrar en servei el 1r agost de 1913 de Prats-de-Molló quan la "Compagnie des chemins de fer des Pyrénées Orientales" (CFPO) començà l'explotació de la línia des d'Arles a Prats. I va tancar el 1r de juny de 1937, quan la CFPO va decidir tancar-la a causa de la competència del transport amb vehicles.
El setembre de 2008, l'edifici de l'estació encara era dret i en bon estat de conservació. Al davant de l'edifici, al costat oposat a les antigues vies, avui hi ha una parada d'autobusos.

## Notes i referències

* ↑ Observació a Géoportail.
* ↑ «CFPO : Ligne d'Arles sur Tech à Prats-de-Mollo sous Google-Maps». trainsdumidi.com. [Consulta: 29 febrer 2020].
* 1 2 «Réseau des CFPO» (en francès). Arxivat de l'original el 2023-10-01. [Consulta: 18 gener 2020]. a Archive.com
* ↑ Observació a Google Maps.

## Enllaços externs

* Le petit train du Haut-Vallespir
# Hylomantis

Hylomantis és un gènere de granotes de la subfamília Phyllomedusinae.

## Taxonomia

* Hylomantis aspera
* Hylomantis buckleyi
* Hylomantis danieli
* Hylomantis granulosa
* Hylomantis hulli
* Hylomantis lemur
* Hylomantis medinai
* Hylomantis psilopygion

## Referències

* IUCN (anglès)
# Hylodes otavioi

Hylodes otavioi és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Nascimento, L.B. & Bertoluci, J. 2004. Hylodes otavioi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Eutròpia (filla de Constanci Clor)

Eutròpia (en llatí: Eutropia) va ser la filla de Constanci Clor i de Flàvia Maximiana Teodora, i germana de Dalmaci Cèsar, Juli Constantí, Flavi Annibalià, Flàvia Valèria Constància i Anastàsia, i germanastra de Constantí el Gran.
Es pensa que es va casar amb Viri o Popili Nepocià que va ser cònsol l'any 301, però el que si se sap segur és que va ser la mare de l'emperador Flavi Popili Nepocià proclamat el 2 de juny del 350 i que va governar vint dies. Va morir durant la repressió que va seguir a la caiguda del seu fill.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eutropia». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 7 desembre 2023].
# Eutèlidas

Eutèlidas és el nom dels següents personatges:
* Eutèlidas d'Argos, escultor de l'antiga Grècia
* Eutèlidas d'Esparta, campió dels Jocs Olímpics de l'antiguitat
# Eutròpia

Eutròpia és el nom dels següents personatges:
* Eutròpia, esposa de Popili Nepocià.
* Eutròpia, mare de Flàvia Maximiana Teodora esposa de Constanci Clor, Maxenci i Fausta i esposa de Maximià Herculi
* Eutròpia va ser la filla de Constanci Clor i Flàvia Maximiana Teodora
# Eutypa

Eutypa és a gènere de fongs a la família Diatrypaceae de l'orde de les xilarials.
| Diatrypaceae | Eutypa Eutypa flavovirens (Pers.) Tul. i C. Tul. 1863 Eutypa hydnoidea (Fr.) Höhn. 1909 Eutypa astroidea (Fr.) Rappaz 1987 Eutypa leptoplaca(Mont.) Rappaz 1987 Eutypa quercicola Rappaz 1987 Eutypa lata (Pers.) Tul. & C. Tul. 1863 Eutypa laevata (Nitschke) Sacc. 1882 Eutypa maura (Fr.) Sacc. 1882 Eutypa prorumpens (Wallr.) Sacc. 1882 Eutypa polycocca(Fr.) P. Karst. 1873 Eutypa subtecta (Fr.) Fuckel 1870 Eutypa tetragona (Duby) Sacc. 1882 Eutypa scabrosa (Bull.) Auersw. 1868 Eutypa sparsa Romell Eutypa spinosa (Pers.) Tul. & C. Tul. 1863 Eutypa velutina (Wallr.) Sacc. 1875 Eutypa ulicis (Fr.) Sacc. 1882 Eutypa aspera(Nitschke) Fuckel 1870 Eutypa leioplaca (Fr.) Cooke 1871 Eutypa ludibunda Sacc. 1877 Eutypa crustata (Fr.) Sacc. 1882 Eutypa bathurstensis K.D. Hyde & Rappaz 1993 Eutypa acerina Romell Diatrype Cryptosphaeria Anthostoma Diatrypella Libertella Eutypella Peroneutypa Quaternaria Endoxylina Fassia Dothideovalsa Rostronitschkia Leptoperidia Echinomyces Pogonospora |

## Referències

* ↑ Lumbsch TH, Huhndorf SM. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet. The Field Museum, Department of Botany, Chicago, USA, 13, desembre 2007, pàg. 1–58. Arxivat de l'original el 2009-03-18 [Consulta: 25 maig 2010]. Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.). «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.». Species 2000: Reading, UK., 2011. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2014. [Consulta: 15 novembre 2014.].
# Víctor Ibarbo

Segundo Víctor Ibarbo Guerrero (19 de maig de 1990) és un futbolista colombià que juga com a extrem al Cagliari de la Serie A.

## Biografia

La seva carrera juvenil va arrencar l'any 2001 en el Club La Pedrera. En 2008 l'Atlètic Nacional de Medellín li va oferir un contracte professional. Dins dels tres anys següents Ibarbo era un jugador clau de l'equip. En 2011 va ser fitxat pel Càller de la Sèrie A italiana. La temporada 2012/13 va entrar en la història com el segon colombià a aconseguir un hat-trick en la Sèrie A.

## Internacional

Des de 2010 ha estat convocat per integrar la plantilla de l'equip nacional colombià.

## Referències

* ↑ «Profile». Cagliari. Arxivat de l'original el 17 de febrer 2014. [Consulta: 6 gener 2014].

## Enllaços externs

* Gol de Victor Ibarbo Arxivat 2014-12-03 a Wayback Machine.
# Image Comics

Image Comics és una editorial de còmics estatunidenca fundada l'any 1992 pels artistes Erik Larsen, Jim Lee, Rob Liefeld, Todd McFarlane, Whilce Portacio, Marc Silvestri i Jim Valentino, després de manifestar públicament llur desacord amb la política de Marvel Comics, per a la qual havien treballat.
L'any 2012, en una conferència sobre els vint anys de la fundació d'Image, Liefeld confesà que no estava tan despagat amb Marvel, sinó més aïna comboiat de fer coses noves: de fet, quan era el dibuixant de The New Mutants, publicà un anunci en el Comics Buyer's Guide per a fer una sèrie independent titulada Executioners, però Marvel li respongué amb una orde de cessació i desistiment; més tard, Liefeld aprofità una taula redona organitzada per Marvel amb els dibuixants dels X-Men per a parlar en persona amb els altres col·legues.
Malgrat l'èxit de les publicacions d'Image, el fet que tots els fundadors foren dibuixants comprometé la qualitat dels guions i la originalitat dels personatges, que no divergien massa dels superherois clàssics:
| « | L'ús de la violència, que depenent de com podia ser vist com una transgressió, de seguida es va revelar més aviat com una actitud marquetingniana buida de contingut crític. Els còmics d'Image eren atractius i tenien virtuts tècniques evidents, però a sota la catifa lluent, si no haguéssim estat tan joves, potser hauríem pogut veure-hi un munt d'immundícies. | » |
| — Andreu Gabriel |||

## Referències

* ↑ Patrick A. Reed. «On This Day In 1992: The Start Of The Image Comics Revolution» (en anglés). Comics Alliance, 01-02-2016. [Consulta: 5 abril 2017].
* ↑ Rich Johnston. «The Not Quite Secret Origin Of Image Comics» (en anglés). Bleeding Cool Comics, 26-02-2012. [Consulta: 5 abril 2017].
* ↑ Andreu Gabriel. «Banalitzacions». La Directa, 18-01-2017. Arxivat de l'original el 12 d’agost 2017. [Consulta: 12 agost 2017].
# Erin Chan

Erin Chan (Calgary, 9 d'agost de 1979) és una nedadora canadenca de natació sincronitzada medallera de bronze olímpica en 2000 en el concurs per equips.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de 2000 celebrats a Sydney (Austràlia) va guanyar la medalla de bronze en el concurs per equips, amb una puntuació de 97 punts, després de Rússia (or amb 99 punts) i Japó (plata amb 98 punts), sent les seves companyes d'equip: Lyne Beaumont, Claire Carver-Dias, Catherine Garceau, Fanny Létourneau, Kristin Normand, Jacinthe Taillon, Reidun Tatham i Jessica Chase.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2011-08-10 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 16 de març de 2018.
* ↑ Fitxa COI Consultat el 16 de març de 2018.

## Enllaços externs

* Profile of Erin Chan by at Canoe.ca Arxivat 2013-01-15 at Archive.is
# Llum Klieg

Un llum Klieg és una tipus de làmpada d'arc utilitzat especialment per a la producció cinematogràfica. Duu el nom de l'inventor, John Kliegl, i del seu germà Anton Kliegl. Els llums Klieg solen estar formats per una lent de Fresnel amb un reflector esfèric o un reflector el·lipsoidal amb un tren de lents que conté dues lents planoconvexes o una lent d'un sol pas.

## Cinema

La làmpada d'arc era tan brillant que permetia als directors de cinema rodar escenes diürnes durant la nit. Els raigs ultraviolats de l'aparell van provocar que alguns actors desenvolupessin una inflamació ocular anomenada "ull de Klieg".

## Escenari

Al començament el terme "llum de Klieg" era sinònim de qualsevol focus reflector el·lipsoidal (ERS, Ellipsoidal reflector spotlight en anglès), d'altres làmpades d'arc o de qualsevol focus brillant. El llum Klieg es va idear amb la funció de ser utilitzat en la indústria cinematogràfica l'any 1911.
Es creu que l'origen del primer focus reflector el·lipsoïdal sovint va lligat al Klieglight de 1933, que es va utilitzar per primera vegada per il·luminar un espectacle a l'aire lliure convocat a Nova York. Century Lighting va presentar el seu Lekolite, desenvolupat per Levy & Kook, d'aquí el nom "Leko", durant aquell mateix any.
Kliegl Brothers Universal Electric Stage Lighting Company va ser fundada l'any 1896 i es va convertir en la companyia d'il·luminació escènica més gran del món. L'empresa va tancar a la dècada de 1990. Els membres de la família Kliegl continuen treballant professionalment en la indústria luminotècnica.

## Referències

* ↑ Washburn, Bradford American Alpine Journal, 1958 [Consulta: 7 agost 2017]. «Snow blindness is exactly the same malady as 'Klieg-eye' or 'flash-eye' which come from overexposure to UV from arc lights in studios or during welding if protective glasses are not worn.»
* ↑ «Klieg Eyes». Medical Dictionary. Merriam-Webster. [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ Klages, Bill TV Technology, 05-01-2012.

## Vegeu també

* Limelight

## Enllaços externs

* Kliegl Bros
* Entrevista a Joel Rubin
# Kira (cràter)

Kira és un petit cràter volcànic situat a la part sud de la cara oculta de la Lluna. Es troba a la part oriental del cràter satèl·lit Patsaev Q. Els cràters veïns més propers són Tsiolkovski al sud-oest, Patsaev al nord-est, Bondarenko a l'est i Fesenkov al sud-sud-est.
És format per una sèrie de fluxos de lava al voltant d'una cavitat central, fent un dom. Aquests fluxos de lava cobreixen un diàmetre de 10 km, però si s'ha de jutjar per la seua dimensió, la denominació de la UAI se n'aplica només a la caldera central.

## Denominació

El nom procedeix d'una designació originàriament no oficial, continguda a la pàgina 102A1/S1 de la sèrie de plànols de la Lunar Topophotomap de la NASA, que fou adoptada per la UAI al 1979.

## Vegeu també

* Annex: cràters de la Lluna.
* Selenografia.

## Referències

* ↑ Plano LAC-102
* ↑ Topophotomap 102A1/S1
* ↑ Exzerpt Transactions of the IAU Bd. XVIIB, Hrsg. von D. Riedel, 1980
* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Simon & Schuster

Simon & Schuster és una editorial nord-americana filial de Viacom CBS fundada a Nova York el 1924 per Richard L. Simon i M. Lincoln Schuster. L'any 2016 Simon & Schuster va ser el tercer editor més gran dels Estats Units, publicant uns 2.000 títols anualment amb 35 segells diferents.

## Història

Fundada el 1924 a Nova York per Richard L. Simon i Lincoln Schuster per publicar llibres de mots encreuats, s'ha convertit en una de les deu grans editorials en llengua anglesa.
El 1975, va ser adquirida per Gulf+Western.
El 1994, va passar sota el control de Viacom.
El 1998, les seves filials d'educació i formació professional van ser venudes a Pearson.
Des de l'any 2006, Simon & Schuster, reenfocat en la literatura i el multimèdia per a tots els públics, és propietat de CBS Corporation.
El novembre 2020, Bertelsmann, propietari de Penguin Random House, anuncia un acord per adquirir Simon & Schuster per més de 2.000 milions de dòlars, subjecte a l'acord de les autoritats de competència. La presa de control està bloquejada el novembre de 2022.

## Llista d'autors reconeguts

Simon & Schuster ha publicat una gran quantitat de llibres de diversos autors. Aquesta és una llista representativa d'autors rellevants.
* Andrew Solomon
* Annie Proulx
* Audrey Niffenegger
* Bob Woodward
* Carrie Fisher
* Chapo Trap House
* Cornelius Ryan
* Dan Brown
* David McCullough
* Dick Cheney
* Donald Trump
* Doris Kearns Goodwin
* Doris Lessing
* Ernest Hemingway
* F. Scott Fitzgerald
* Frank McCourt
* Glenn Beck
* Ludwig Bemelmans
* Harold Robbins
* Hendrik Willem van Loon
* Hillary Clinton
* Howard Stern
* Hunter S. Thompson
* Jackie Collins
* James Riley
* Janet Evanovich
* Jimmy Carter
* Jodi Picoult
* John Irving
* Joseph Heller
* Judith Rossner
* Larry McMurtry
* Maddox
* Mark R. Levin
* Mary Higgins Clark
* P. G. Wodehouse
* Peter Hook
* Philippa Gregory
* R. L. Stine
* Sandra Brown
* Shel Silverstein
* Siddhartha Mukherjee
* Stephen E. Ambrose
* Stephen King
* Thomas Berger
* Thomas Wolfe
* Ursula K. Le Guin
* Walter Isaacson
* Zoella

## Referències

* ↑ «Ranking America's Largest Publishers». Publishers Weekly, Feb 24, 2017.
* ↑ «Global Publishing Leaders 2016: Simon & Schuster». Publishers Weekly. PWxyz LLC [United States], 26-08-2016 [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ «Carolyn K. Reidy Named President and Chief Executive Officer of Simon & Schuster, Inc.». CBS Corporation. [Consulta: 16 gener 2014].
* ↑ «Bertelsmann to acquire Simon & Schuster for more than $2 billion: source» (en anglès). Reuters, 25-11-2020.
* ↑ «Le rachat de Simon & Schuster par Bertelsmann est bloqué par la justice américaine» (en francès). Le Monde.fr, 02-11-2022 [Consulta: 2 novembre 2022].
# La Torre (l'Escala)

La Torre és una casa del municipi de l'Escala inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli antic de la població de l'Escala, a l'extrem nord del terme i formant cantonada entre els carrers del Nord i la ronda de la Mar d'en Manassa.
Edifici cantoner de planta rectangular, format per tres crugies adossades. Les dues dels extrems presenten planta baixa i dos pisos, la davantera amb la coberta plana i construïda a manera de torre, i la posterior a un sol vessant de teula. El cos central té la coberta plana amb terrat i està distribuït en dues plantes. La façana principal està orientada a mar i presenta un portal d'arc de mig punt adovellat per accedir a l'interior de l'edifici. La dovella clau té gravada una creu entre l'any de construcció 1954 i el nom de LA TORRE a sota. Damunt hi ha una finestra per planta i d'obertura rectangular, amb els brancals bastits amb carreus ben desbastats, les llindes planes i els ampits motllurats. La façana lateral presenta, a la planta baixa, quatre finestres quadrades alineades i amb l'emmarcament de pedra ben escairada i reixes de ferro. En canvi, al pis n'hi ha dues amb els ampits motllurats i bastides amb carreus de pedra.
Els paraments estan arrebossats i pintats de blanc, la façana principal en millors condicions que la lateral.

## Història

Les tres cases situades al carrer Cargol, juntament amb la Torre, corresponen a cases reformades que conserven l'estructura del s. XVIII.
En aquest cas, l'immoble va ser restaurat a mitjans del segle xx, tal com ho testimonia la inscripció a la dovella clau del portal d'accés principal, on s'aprecia el mot LA TORRE, que dona nom a l'edifici, una creu de Malta, i l'any 1954, data de la reforma duta a terme per l'arquitecte Pelai Martínez i Paricio.
Pelai Martínez i Paricio (Figueres, 1898 -1978) fou arquitecte municipal de la Bisbal d'Empordà i catedràtic de l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona. És l'autor del Palau de les Arts Gràfiques per a l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929, en col·laboració amb Raimon Duran i Reynals, actual Museu d'Arqueologia de Catalunya. Emmarcat dins d'un cert eclecticisme (Escola Superior de Belles Arts de Barcelona, 1967), construí diverses obres a Figueres, S'Agaró, el golf de Roses, etc.
A l'Alt Empordà són remarcables les obres a la ciutat de Figueres com l'Escalinata del Parc de Bosc, la Casa Comet, la Casa Dalfó, la Casa Galter, la Casa Cordomí-Canet, la Casa Soler, l'edifici d'habitatges Argemí Abadal i el Monument a Pep Ventura, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «La Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Eleccions legislatives daneses de 1957

Les eleccions legislatives daneses de 1957 se celebraren el 14 de maig de 1957. El partit més votat foren els socialdemòcrates i formaren un govern de minoria dirigit per Hans Christian Hansen.
| Partit | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| Socialdemokratiet | Hans Christian Hansen | 910,170 | 39.4 | 70 | -4 |
| Venstre | Erik Eriksen | 578,932 | 25.1 | 45 | +3 |
| Det Konservative Folkeparti | Aksel Møller | 383,843 | 16.6 | 30 | - |
| Socialistisk Folkeparti | Aksel Larsen | 149,440 | 6.1 | 11 | Nou |
| Det Radikale Venstre | Jørgen P. L. Jørgensen | 179,822 | 7.8 | 14 | - |
| Danmarks Retsforbund (E) | | 122,759 | 5.3 | 9 | +3 |
| Danmarks Kommunistiske Parti (K) | | 72,315 | 3.1 | 6 | -2 |
| De Uafhængige (U) | | 53,061 | 2.3 | 0 | - |
| Schleswigsche Partei (S) | | 9,202 | 0.4 | 1 | - |
| Participació | Participació | 83,5% | 83,5% | 83,5% | 83,5% | 83,5% |
| Font | Font | Folketinget.dk | Folketinget.dk | Folketinget.dk | Folketinget.dk | Folketinget.dk |
# ß-lactama

Una β-lactama és una lactama amb una estructura d'un anell heteroatòmic de tres àtoms de carboni i un àtom de nitrogen.

## Història

La primera β-lactama sintètica fou preparat pel químic alemany Hermann Staudinger (1881–1965) el 1907 en una cicloaddició [2+2]:

## Aplicacions

L'anell de β-lactama és part de l'estructura de diverses famílies d'antibiòtics, les principals de les quals són les penicil·lines, cefalosporines, carbapenems, i monobactams, que per això s'anomenen antibiòtics β-lactàmics. Aquests antibiòtics funcionen inhibint la síntesi de la paret cel·lular dels bacteris, especialment dels que són gram positius. Els bacteris, però, poden desenvolupar resistència contra aquests tipus d'antibiòtics expressant l'enzim beta-lactamasa.
* Àcid clavulànic
* Amoxicil·lina
* Ampicil·lina
* Flucloxacil·lina
* Meticil·lina
* Dicloxacil·lina

## Efectes desfavorables

Els més comuns són reaccions d'al·lèrgia i problemes gastrointestinals.

## Vegeu també

* Beta-lactamasa

## Referències

* ↑ Gilchrist, T. Heterocyclic Chemistry. Harlow: Longman Scientific, 1987. ISBN 0582014212.
* ↑ Tidwell, Thomas T. «Hugo (Ugo) Schiff, Schiff Bases, and a Century of β-Lactam Synthesis». Angewandte Chemie International Edition, 47, 6, 2008, pàg. 1016. DOI: 10.1002/anie.200702965. PMID: 18022986.
* ↑ H. Staudinger, Justus Liebigs Ann. Chem. 1907, 356, 51 – 123.

## Enllaços externs

* Synthesis of beta-lactams (anglès)