OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Creagrutus ephippiatus

Creagrutus ephippiatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Siapa (afluent meridional del riu Casiquiare, conca del riu Negro).

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Quatre forns de calç

Quatre forns de calç és una obra de la Granja d'Escarp (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de quatre forns de calç disposats en bateria al terme municipal de la Granja d'Escarp. La planta de l'estructura és rectangular amb les cantonades escairades i els paraments estan fets de maons ben disposats units amb morter. La boca dels forns és d'arc de mig punt dovellat. Té obertures als quatre costats de l'estructura.
Pel que fa a l'estructura interior, l'olla és de planta cilíndrica i presenta un estat de conservació mitjà. Hi ha vegetació a la part del cendrer. Tots quatre han perdut el capell.

## Referències

* 1 2 «Quatre forns de calç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Demofont d'Eleusis

Segons la mitologia grega, Demofont (grec antic: Δημοφῶν o Δημοφόων, Dēmophōn o Dēmophóōn) va ser fill de Celeu, rei d'Eleusis, i de Metanira, i germà de Triptòlem.
Quan Demèter cercava la seva filla Persèfone per tot el món, va fer cap a Eleusis i va entrar al servei de Metanira, on va rebre l'encàrrec de criar Demofont. La deessa desitjava de convertir-lo en immortal per agrair el bon tracte rebut, i el feia créixer amb la seva llet i amb ambrosia, i el posava al foc durant la nit per alliberar-lo dels seus elements mortals. Demofont creixia d'una manera meravellosa, i la seva mare espià Demèter per veure com podia ser. Una nit la va veure fent màgia amb Demofont i que el posava al foc. Metanira va fer un crit i la deessa deixà caure el nen a terra i revelà la seva identitat. Unes tradicions diuen que Demofont va ser consumit pel foc i d'altres que va sobreviure, però com a simple mortal.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 134. ISBN 9788496061972.
# Ministeri de Medi Ambient del Japó

El Ministeri de Medi Ambient (環境省, Kankyō-shō) és el ministeri del govern japonès responsable de la política nacional en matèria de conservació ambiental global, control de la contaminació i conservació de la natura. El ministeri fou format el 2001 a partir de l'agència ambiental de nivell subministerial instituïda el 1971. El Ministre de Medi Ambient forma part del Gabinet del Japó i és elegit pel primer ministre, generalment entre els membres de la Dieta.
El març del 2006, l'aleshores Ministre de Medi Ambient, Yuriko Koike, creà un teixit furoshiki per promoure'n l'ús al món modern.
L'agost del 2011, el Gabinet aprovà un pla per instituir un nou ens de control de l'energia sota el Ministeri de Medi Ambient i el 19 de setembre del 2012 fou fundada l'Autoritat de Regulació Nuclear.
A abril del 2020, el titular de la cartera era Shinjirō Koizumi.

## Referències

* ↑ «Kankyō-shō» (en japonès). Shogakukan, 2012. Arxivat de l'original el 25 d’agost 2007. [Consulta: 2 març 2012].
* ↑ «Ministry of Environment» (en anglès). Shogakukan, 2012. Arxivat de l'original el 25 d’agost 2007. [Consulta: 31 maig 2012].
* ↑ «Minister Koike created the "Mottainai Furoshiki" as a symbol of Japanese culture to reduce wastes» (en anglès). Ministeri de Medi Ambient del Japó, 03-04-2006. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2017. [Consulta: 10 agost 2018].
* ↑ «Cabinet approves plan to set up new nuclear watchdog» (en anglès). Japan Today, 15-08-2011 [Consulta: 11 agost 2018].
* ↑ «Background of the Reform of an Organization in charge of Nuclear Safety Regulation» (en anglès). Nuclear Regulation Authority. [Consulta: 10 agost 2018].
# Juan Ayora

Juan Ayora (?, Écija - Monestir de San Pedro de Villanueva, 24 de maig de 1569) fou bisbe d'Oviedo. Estudiant de dret a la Universitat de Salamanca, fou batlle de Casa i Cort a l'Audiència Reial de Granada i inquisidor a Logronyo i a Conca abans de ser promogut a bisbe d'Oviedo el 1567, prenent possessió del càrrec aquell mateix any.

## Bibliografia

* Manuel Risco, España sagrada, vol. XXXIX, pp. 128-130
# Massa de Planck

Segons la teoria quàntica de la gravitació, la massa de Planck seria una de les unitats fonamentals de la física:
(c $\hbar$/ G)$^{1/2}$ ≈ 2,1 × 10$^{-8}$ kilograms
A diferència de les altres unitats de Planck, la massa de Planck és d'una escala més o menys humana, ja que ve a ser el pes d'una puça. La relativitat general prediu que poden existir forats negres més menuts en un horitzó d'esdeveniments de radi inferior a la longitud de Planck, mentre que la mecànica quàntica prediu que la massa probablement estiga fora de l'horitzó d'esdeveniments.

## Vegeu també

* Unitats de Planck
# Tractat de Helgoland-Zanzíbar

El Tractat de Heligoland-Zanzíbar (en alemany: Helgoland-Sansibar-Vertrag), signat l'1 de juliol de 1890, va ser un acord entre el Regne Unit i l'Imperi Alemany – raó per la qual també és conegut com a Acord anglo-alemany de 1890 - en relació als interessos territorials d'ambdues potències l'Àfrica austral.

## Principals punts del tractat

Alemanya va guanyar l'illa de Heligoland (Helgoland en alemany, originalment propietat del ducat de Holstein-Gottorp) al Mar del Nord, la franja de Caprivi (cacicatge del poble Fwe de Namíbia), i la propietat i control de la costa de Dar es Salaam, regió que conformava el cor de l'Àfrica Oriental Alemanya (territori que en passar a mans britàniques va ser rebatejat com a Territori de Tanganyika, en l'actualitat part de Tanzània).
Al seu torn, Alemanya va lliurar al Regne Unit el protectorat sobre del Sultanat de Witulandia (Deutsch-Witu), a la costa de Kenya, i altres punts de l'orient d'Àfrica (punts de vital importància per al Regne Unit, necessaris per a la construcció del ferrocarril al llac Victòria), i va prometre no interferir en les accions del Regne Unit en relació amb el Sultanat de Zanzíbar. El Regne Unit va declarar un protectorat sobre el sultanat de Zanzíbar i els seus territoris insulars (les illes de Zanzíbar i Pemba) i, el 1896, després de la guerra anglo-zanzibaresa va obtenir el control total de l'estat.
A més, el tractat també va fixar els límits de l'Àfrica Sud-occidental Alemanya (actual Namíbia) i es van establir les fronteres entre el Togo alemany i la costa d'or britànica (actual Ghana;) a més dels límits del Camerun alemany i la Nigèria britànica.

## Vegeu també

* Protectorat de Betxuanalàndia

## Referències

* ↑ Diener, Alexander C. Borderlines and Borderlands: Political Oddities at the Edge of the Nation-State (en anglès). Rowman & Littlefield, 2010, p. 76. ISBN 0742556352.
# Ubi periculum

Ubi periculum (en llatí: En cas de perill) és un document promulgat pel papa Gregori X en el segon Concili de Lió el 1274 que va establir el conclave papal com el mètode de selecció dels papes. A l'Ubi periculum es va formalitzar la tàctica que havien adoptat els magistrats de Viterbo en contra dels cardenals durant la prolongada elecció papal de 1268-71.
Els historiadors han suggerit que el fet que Gregori X no fos cardenal abans de ser papa el va portar a adoptar una política en la qual no es destaquen els interessos del Col·legi de Cardenals. L'objectiu de l'Ubi periculum era limitar les maniobres dins de les eleccions per obtenir resultats més ràpidament, reduint així el nombre de cismes i eleccions disputades.
Ubi periculum també copia els procediments de l'elecció de la Constitució Dominica del 1228, així com dels municipis de Venècia (1229) i Piacenza (1233).
Les noves normes electorals van limitar dos servents a cada cardenal, i els va impedir sortir o comunicar-se amb el món exterior, i va restringir el menú de manera progressiva en el quart i novè dia. Aquestes normes es van deixar de banda freqüentment, i de vegades es van suprimir completament en els conclaves dels següents segles.
Tot i que la primera elecció després de l'Ubi periculum observa les seves regles i en un sol dia es va escollir el nou papa, la seva aplicació es va suspendre i les eleccions de 1277, 1287-88 i 1292-94 van ser llargues i prolongades a causa d'això. El Papa Celestí V (un altre no-cardenal) va restablir la llei del conclave.

## Referències

* ↑ Latin text of Ubi periculum Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.. Joannes Dominicus Mansi, Sacrorum conciliorum nova et amplissima collectio, editio novissima, Tomus 24 (Venice 1780), 81-86. Traducció en anglès de l'"Ubi periculum" Arxivat 2017-12-21 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 Josep M. Colomer and Iain McLean. (1998). "Electing Popes: Approval Balloting and Qualified-Majority Rule". The Journal of Interdisciplinary History, Vol. 29, No. 1, pp. 1-22.
* ↑ Sede Vacante and Conclave of January, 1276 (Dr. J.P. Adams).
* ↑ Pope Celestine legislated in the constitution Quia in futurorum (issued from Aquila, 28 October 1295), and another on 10 December, 1294, to the same effect: A. Theiner (ed.), Caesaris S.R.E. Cardinalis Baronii Annales Ecclesiastici Tomus 23, under the year 1295, §17, p. 143 and p. 144.
# Rieul

Rieul és el nom dels següents personatges:
* Sant Rieul de Senlis, segles IV-V.
* Sant Rieul de Reims o Sant Regul, segle VII.
# Trogon de Baird

El trogon de Baird (Trogon bairdii) és una espècie d'ocell de la família dels trogònids (Trogonidae) que habita la selva humida i els boscos del sud-oest de Costa Rica i oest de Panamà.
# Trogon de capell blau

El trogon de capell blau (Trogon curucui) és una espècie d'ocell de la família dels trogònids (Trogonidae) que habita la selva humida del sud-est de Colòmbia, oest, est i sud del Brasil, l'Equador, est del Perú, Bolívia, nord-oest de l'Argentina i Paraguai.
# Ualabi rupestre de coll porpra

El ualabi rupestre de coll porpra (Petrogale purpureicollis) és una espècie de ualabi rupestre. Fou descrit inicialment el 1924 per Albert Sherbourne Le Souef, aleshores director del Zoo de Taronga de Sydney (Austràlia), que en destacà l'estranya coloració porpra al voltant del coll, així com diferències cranials, per separar-lo d'altres espècies de ualabi rupestre. L'espècie ha tingut una classificació taxonòmica borrosa durant dècades i ha estat classificada com a part del ualabi rupestre desguarnit, el ualabi rupestre de cua de pinzell i el ualabi rupestre de peus negres. Le Souef i altres han afirmat que era una nova espècie, postura recolzada per un article del 2001 de l'Australian Journal of Zoology.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 68. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Turó de la Punta de Garbí

El Turó de la Punta de Garbí és una muntanya de 421 metres que es troba entre els municipis de Calella i de Pineda de Mar, a la comarca del Maresme.
# Resolució 873 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 873 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 d'octubre de 1993. Després de recordar resolucions 841 (1993), 861 (1993), 862 (1993) i 867 (1993), el Consell va observar la contínua obstrucció de l'arribada de la Missió de les Nacions Unides a Haití (UNMIH) i el fracàs de les Forces Armades d'Haití per assumir les seves responsabilitats i, per tant, reimposar sancions internacionals contra Haití que abans eren suspeses.
La decisió es va prendre segons el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, després que el Consell s'assabentés del fracàs de l'exèrcit i la policia en no complir amb l'acord de Governors Island i va determinar que era una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals. La terminació entraria en vigor a les 23:59 EDT del 18 d'octubre de 1993, tret que el Consell escolti que les parts estaven implementant els acords. Els fons congelats podrien ser alliberats a petició del President d'Haití, Jean-Bertrand Aristide o del primer ministre Robert Malval, i que el Comitè establert en la Resolució 841 tindria l'autoritat de concedir excepcions a les prohibicions examinades cas per cas.
La resolució expressa la disposició del Consell de considerar noves mesures si les autoritats i altres a Haití segueixen obstaculitzant la UNMIH i els seus drets a la llibertat de moviment i la comunicació o altres necessaris per dur a terme el seu mandat.

## Referències

* ↑ Shaw, Malcolm Nathan. International law. 5th. Cambridge University Press, 2003, p. 1123. ISBN 978-0-521-82473-6.
* ↑ United Nations Dept. of Public Information. The United Nations and the situation in Haiti. United Nations Dept. of Public Information, 1995, p. 30.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Història d'Haití

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 875 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 875 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 16 d'octubre de 1993. Després de recordar les resolucions 841 (1993), 861 (1993), 862 (1993), 867 (1993) i 873 (1993) del Consell de Seguretat de les Nacions Unides (1993), el Consell, conscient del fracàs continuat de les parts a Haití en implementar l'acord de Governors Island, va ampliar les sancions internacionals i va imposar un bloqueig naval contra el país.
Les sancions eren una mesura addicional destinada a desplaçar la junta militar a Haití i restablir la democràcia. Actuant en virtut del Capítol VII i el Capítol VIII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va convidar als Estats membres a suspendre el transport naval marítim quan fos necessari per a inspeccionar i verificar les seves càrregues. i destinacions, a més d'implementar restriccions sobre el petroli i el gas natural liquat d'acord amb les resolucions anteriors.
La resolució va concloure afirmant que, si fos necessari, es prendrien noves mesures per garantir-ne el compliment.

## Referències

* ↑ Manusama, Kenneth. The United Nations Security Council in the post-cold war era: applying the principle of legality. Martinus Nijhoff Publishers, 2006, p. 230. ISBN 978-90-04-15194-9.
* ↑ Lewis, Paul «Standoff in Haiti; U.N. Backs Use of Ships to Enforce Haiti Embargo». The New York Times, 17-10-1993.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Història d'Haití

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 871 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 871 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 4 d'octubre de 1993. Després de reafirmar les resolucions 713 (1992) i 743 (1992) i les resolucions posteriors relatives a la situació a l'antiga Iugoslàvia i a la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR), el Consell va expressar la seva preocupació pel fet que el pla de manteniment de la pau de les Nacions Unides per a Croàcia, en particular la Resolució 769 (1992) no s'ha implementat i es va discutir el pla de pau i ampliar el mandat de la UNPROFOR fins al 31 de març de 1994.
El Consell va reiterar la seva determinació d'assegurar la seguretat de la UNPROFOR i la seva llibertat de moviment a Croàcia i a Bòsnia i Hercegovina. Actuant en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va adoptar la recomanació del Secretari General Boutros Boutros-Ghali per establir tres comandaments subordinats dins de la UNPROFOR:
    (a) UNPROFOR (Croàcia);
    (b) UNPROFOR (Bòsnia i Hercegovina);
    (c) UNPROFOR (Macedònia).
Es va destacar la importància del pla de pau per a Croàcia, declarant que l'incompliment de les resolucions del Consell de Seguretat tindria greus conseqüències. Es van condemnar els atacs militars a Bòsnia i Hercegovina i a Croàcia. També va demanar un alto el foc entre Croàcia i les autoritats sèrbies a les Àrees Protegides de les Nacions Unides, mediades per la Conferència Internacional sobre l'antiga Iugoslàvia. El Consell va declarar que era important que la confiança es creés mitjançant la restauració de l'electricitat i subministrament d'aigua i la reobertura i restauració del ferrocarril i les carreteres.
La resolució autoritzava l'ús de la força per la UNPROFOR actuant en defensa pròpia per assegurar la seva seguretat i llibertat de circulació, decidint revisar l'extensió d'un suport aeri proper a la força de manteniment de la pau. Es va demanar al Secretari General que informés al Consell de Seguretat en un termini de dos mesos sobre els progressos realitzats en la implementació del pla de pau de les Nacions Unides per a Croàcia i la implementació del mandat de la UNPROFOR.

## Referències

* ↑ Woodward, Susan L. Balkan tragedy: chaos and dissolution after the Cold War. Brookings Institution Press, 1995, p. 417. ISBN 978-0-8157-9513-1.
* ↑ Takamaa, Kari; Koskenniemi, Martti. The Finnish Yearbook of International Law 1998. Martinus Nijhoff Publishers, 2000, p. 386. ISBN 978-90-411-1434-1.
* ↑ Katayanagi, Mari. Human rights functions of United Nations peacekeeping operations. Martinus Nijhoff Publishers, 2002, p. 220. ISBN 978-90-411-1910-0.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Dissolució de Iugoslàvia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rodolfo Burgundione

Rodolfo Burgundione fou fill d'Ildebrandino III de Prato. El va succeir en la seva part de comtat que era situat a Valdinievole i Valdarno a cavall entre les diòcesis de Lucca i Pistoia. Va lluitar contra Montecatini i Pistoia i fou foragitat de part dels dominis pels Prato, conservant un domini molt reduït. Va morir abans del 1179. El va succeir el seu fill Guiu Burgundione de Capraia
# Rikky von Opel

Rikky von Opel va ser un pilot de curses automobilístiques de Liechtenstein que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 14 d'octubre del 1947 a Nova York, Estats Units.

## A la F1

Rikky von Opel va debutar a la vuitena cursa de la temporada 1973 (la 24a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant l'1 de juliol del 1973 el GP de França al circuit de Paul Ricard.
Va participar en un total de catorze curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades consecutives (1973 - 1974) aconseguint un novè lloc (en dues ocasions) com a millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Posició | Punts |
| 1973 | Team Ensign | Ensign | Cosworth | ARG | BRA | SUD | ESP | BEL | MON | SUE | FRA 15 | GBR 13 | HOL NVS | ALE | AUT Ret | ITA Ret | CAN NC | USA Ret | - | 0 |
| 1974 | Team Ensign | Ensign | Cosworth | ARG NVS | BRA | SUD | | | | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1974 | Motor Racing Developments | Brabham | Cosworth | | | | ESP Ret | BEL Ret | MON NVQ | SUE 9 | HOL 9 | FRA NVQ | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 14 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Trinquet del Sindical

El trinquet Municipal de Castelló de la Plana està situat en el Complex Esportiu del Sindical en el camí de Borriol a la Costa S/N. De titularitat publica i presenta actualment molta activitat gràcies al treball del Club Pilotari Castelló.
És un trinquet cobert, dels anomenats jugadors, amb galeria al dau i de grans dimensions; 58x9,60 que vas ser inaugurat en 2011.
Tots els anys acull partides de professionals: és tradicional el Trofeu Magdalena de Pilota Valenciana que se celebra el dilluns de festes i en setembre se celebra el Trofeu Diputació de Castelló.
Tot just enfront del trinquet a finals del 2017 es va construir un Frontó Valencià inaugurat el 30 de juny de 2018.

## Referències

* ↑ Notícia: https://www.vivacastellon.es/noticiario/inauguracion-del-nuevo-trinquete-del-parque-sindical-de-castellon-5505.html Arxivat 2018-06-13 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.castello.es/web30/pages/noticias_web10.php?cod=13709 Arxivat 2018-06-13 a Wayback Machine.