OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya

La Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya és un festival de cinema que se celebra anualment a Lleida des de 1995. El certamen presenta els films més destacats del cinema independent de l'Amèrica Llatina. També té la vocació de donar a conèixer el cinema català en aquests països.
L'esdeveniment nasqué el 1995 com a Mosta de Cinema Llatinoamericà de Lleida, impulsat pel Centre Llatinoamericà de Lleida i l'ajuntament de la ciutat. Des de l'edició de 2009, fruit d'un conveni entre els organitzadors i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, el festival s'anomena Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya.
A partir de l'edició de 2010 les cerimònies d'inauguració i clausura així com els actes més rellevants se celebren a La Llotja, el palau de congressos-teatre de la ciutat.
El 2014 (del 4 a l'11 d'abril) la Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya arriba a la vintena edició i manté l'estructura dels darrers anys amb les tres seccions oficials: llargmetratges, documentals i curts. Pel que fa als llargmetratges seran onze i d'onze nacionalitats diferents tot i que l'Argentina és el país amb més presència.

## Premis

El certamen concedeix des de fa diversos anys els premis següents:
* Premi del Públic a la millor pel·lícula
* Premi Casa Amèrica Catalunya al millor guió
* Premi de la Diputació de Lleida al millor documental
* Premi Radio Exterior Espanya al film que més s'aproximi a la realitat social llatinoamericana
* Premi Groupama al millor curtmetratge
* Premi d'honor
Des de l'any 2011 concedeix també el Premi Jordi Dauder a la creativitat en el cinema català.

## Vegeu també

* Animac
* Som Cinema
* Nueve reinas

## Referències

* ↑ «La Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya es trasllada per primer any a la Llotja». 324.cat, 10-04-2010.
* 1 2 Tort, Joan. "Arriba la setmana llatina". Cultura El Punt Avui, 28 de març de 2014.
* ↑ «Lluís Homar guanya el Premi Jordi Dauder». Diari Ara, 19-03-2011.
* ↑ «Agustí Villaronga rep el guardó Jordi Dauder de la Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya». El Punt Avui, 24-03-2012.

## Enllaços externs

* Web de la Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya
* La Mostra de Cinema Llatinoamericà de Lleida a Filmin.
* La Mostra a Youtube
# Salvador Tió

Salvador Tió y Montes de Oca (Mayagüez, 15 de novembre de 1911 - 17 de setembre de 1989) fou un poeta i escriptor porto-riqueny, promotor de la cultura de Puerto Rico i conegut per haver encunyat el terme Spanglish.
Fill de Salvador Tió i Malaret i Teresa Montes de Oca i Branderes. Al final de la dècada de 1940, Tió va encunyar el terme espanglish, que va evolucionar a la seva forma actual spanglish en anglès. Va ser la seva resposta a les persones que parlen espanyol però que immediatament renuncien a la llengua materna per aprendre anglès i emigrar a països no hispànics. El primer article sobre aquest tema, “Teoría del espanglish”, el va publicar al Diario de Puerto Rico, el 28 octubre de 1948.
Salvador Tió es va establir a San Juan, on va morir el 17 de setembre de 1989.

## Referències

* ↑ http://repeatingislands.com/2011/11/15/salvador-tio’s-100th-anniversary
* ↑ https://familysearch.org/pal:/MM9.1.1/JBW1-HT5
# Liebenswiller

Liebenswiller (en alsacià Liebedswíller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 184 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 167 | 150 | 133 | 156 | 159 | 184 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Felzhalb | |
# Liebigita

La liebigita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom del químic alemany Justus von Liebig (1803-1873), fundador de la química analítica.

## Característiques

La liebigita és un carbonat de fórmula química Ca₂(UO₂)(CO₃)₃·11H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma de cristalls equants o prismàtics curts [001], normalment indistints amb vores arrodonides i cares convexes. Comunament es pot trobar formant agregats granulars o escamosos, crostes primes o botrioide. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la liebigita pertany a «02.ED: Uranil carbonats, amb relació UO₂:CO₃ = 1:3» juntament amb els següents minerals: bayleyita, swartzita, albrechtschraufita, rabbittita, andersonita, grimselita, widenmannita, znucalita, čejkaïta i agricolaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a mitjans del segle xix com a mineral secundari d'urani a Edirne, localitat de la província d'Edirne, a la regió de la Màrmara (Turquia). Sol trobar-se associada a altres minerals com: autunita, carnotita, schröckingerita i uraninita.

## Referències

* ↑ «Liebigite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 maig 2017].
# Leopold Schmetterer

Leopold Schmetterer (Viena, 8 de novembre de 1919 - Gols, 23 d'agost de 2004) va ser un matemàtic austríac.

## Vida i obra

Schmetterer va néixer en una família senzilla de Viena, els eu pare treballava en una empresa d'assegurances. Va acabar els estudis secundaris el 1937 al Liceu Hamerling de Viena i va ingressar a la universitat de Viena aquest mateix any. El 1941 va obtenir el doctorat amb una tesi sobre teoria de l'aproximació i els anys següents, en plena Segona Guerra Mundial va ser sots oficial de la Luftwaffe (1941-1943) i va treballar per la divisió aeronàutica de Henschel a Berlín, fent càlculs d'equacions diferencias d'aerodinàmica; per aquests motius, acabada la guerra, va estar internat un temps en un camp de concentració americà. El 1945, retornat a Viena, va ser professor a la universitat de Viena fins que el 1956 va acceptar una plaça docent a la universitat d'Hamburg, en la qual només va estar quatre anys, ja que el 1960 va retornar a Viena on es va jubilar el 1989. A partir de 1948, es va anar especialitzant en estadística i teoria de la probabilitat.
Des de 1959 va compartir un seminari amb el físic Walter Thirring i el 1962 va fundar la revista Probability Theory and Related Fields (inicialment anomenada Zeitschrift für Wahrscheinlichkeitstheorie und verwandte Gebiete), de la qual va ser editor els primers deu anys.
Schmetterer és autor d'un centenar d'obres científiques, entre llibres i articles publicats, la gran majoria dels quals sobre estadística i teoria de la probabilitat.
Va morir el 2004 en un accident, en ser atropellat per un tren el cotxe en el que viatjava.

## Referències

* ↑ Binder, Hlawka i Sigmund, 2006, p. 2.
* ↑ Binder, Hlawka i Sigmund, 2006, p. 3.
* ↑ Witting, 1991, p. 440.
* ↑ Thirring, 2011, p. 148.
* ↑ Götze, 1994, p. 318.
* ↑ Binder, Hlawka i Sigmund, 2006, p. 8-10.
* ↑ Binder, Hlawka i Sigmund, 2006, p. 1.

## Bibliografia

* Binder, Christa; Hlawka, Edmund; Sigmund, Karl «Nachruf auf Leopold Schmetterer» (en alemany). Monatshefte für Mathematik, Vol. 147, Num. 1, 2006, pàg. 1-10. DOI: 10.1007/s00605-005-0353-9. ISSN: 0026-9255.
* Götze, Heinz. Springer-Verlag: History of a Scientific Publishing House (en anglès). Springer, 1994. ISBN 0-540-61561-X.
* Thirring, Walter. The Joy Of Discovery (en anglès). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4322-96-6.
* Witting, Hermann «A Conversation with Leopold Schmetterer» (en anglès). Statistical Science, Vol. 6, Num. 4, 1991, pàg. 437-447. ISSN: 0883-4237.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Leopold Schmetterer» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Schmetterer Leopold». Lernwelt. [Consulta: 23 desembre 2022]. (alemany)
* «Leopold Schmetterer, Prof. Dr.». Universität Wien. [Consulta: 23 desembre 2022]. (alemany)
# Listvianka (Irkutsk)

* Per a altres significats, vegeu «Listvianka».
Listvianka (en rus Листвянка) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia. Es troba a 70 km d'Irkutsk, al punt del llac Baikal on neix el riu Angarà.
# Levan Gokieli

Levan Gokieli (georgià: ლევან გოკიელი) (Kutaissi, 20 de novembre de 1901 $^{(Julià)}$ - Tbilisi, 3 de gener de 1975) va ser un matemàtic soviètic.
Gokieli va néixer a Kutaissi, en una família fortament involucrada en la vida local. Des de 1919, va estudiar matemàtiques a la Universitat Estatal de Tbilisi, graduant-se el 1924. Va ser nomenat assistent a la Universitat Estatal de Tbilisi l'any següent i el 1936 va ser ascendit a professor titulat. També va ser escollit membre de l'Institut de Matemàtiques de l'Acadèmia Georgiana de Ciències el 1935. Els seus principals treballs van ser en lògica matemàtica, teoria de conjunts, història i filosofia de les matemàtiques. Va ser un dels primers estudiosos en editar i comentar les manuscrits matemàtics de Karl Marx (1947). El 1961 va ser molt actiu en la reconstrucció de la Societat Georgiana de Matemàtiques (que havia estat inactiva des de la mort d'Andrea Razmadze el 1929) i en va ser president des de 1966 fins a 1970, després de la presidència de Victor Kupradze.

## Referències

* ↑ Baghaturia i Zhorzholiani, 2020, p. 22.
* ↑ Baghaturia i Zhorzholiani, 2020, p. 23.
* ↑ Baghaturia i Zhorzholiani, 2020, p. 24.
* ↑ Baksi, 2021, p. 16.
* ↑ Duduchava, Natroshvili i Gogishvili, 2018, p. 45.

## Bibliografia

* Baghaturia, Nana; Zhorzholiani, Marika «Levan Gokieli (1901-1975) Biobibliography» (en anglès i georgià). Biobibliographical Series “Georgian Scholars”, 2020, pàg. 1-77. ISSN: 2298-0059.
* Baksi, Pradip. Karl Marx and Mathematics (en anglès). Routledge, 2021. ISBN 978-0-367-64062-0.
* Duduchava, Roland; Natroshvili, David; Gogishvili, Guram «Georgian Mathematical Union: History and Activity» (en anglès). EMS Newsletter, Vol. 12, Num. 110, 2018, pàg. 45-47. DOI: 10.4171/NEWS/110/14. ISSN: 1027-488X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Levan Gokieli» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Open 13 2015

El Torneig de Marsella 2015, conegut oficialment com a Open 13 2015, és una competició tennística sobre pista dura dins les sèries 250 de l'ATP. La 22a edició del torneig es va celebrar entre el 16 i el 22 de febrer del 2015 al Palais des Sports de Marsella, França.
El tennista local Gilles Simon va guanyar per segona ocasió aquest torneig (2007).

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | M. Raonic | 4 | 6 | 6$^3$ |
| | S. Bolelli | 6 | 3 | 7 | | S. Bolelli | 4 | 4 | |
| | A. Kuznetsov | 3 | 2 | | 7/WC | G. Monfils | 6 | 6 | |
| 7/WC | G. Monfils | 6 | 6 | | | | | | | 7/WC | G. Monfils | 6 | 6 | |
| 4 | R. Bautista Agut | 7 | 6 | | | | | | | 4 | R. Bautista Agut | 4 | 2 | |
| | V. Pospisil | 5 | 4 | | 4 | R. Bautista Agut | 7 | 6 | | | | | | |
| | D. Thiem | 5 | | | | D. Thiem | 6$^7$ | 3 | | | | | | |
| 6 | D. Goffin | 1 | ret | | | | | | | | | | | | 7/WC | G. Monfils | 4 | 6 | 6$^4$ |
| 5 | G. Simon | 6 | 3 | 6 | | | | | | | | | | | 5 | G. Simon | 6 | 1 | 7 |
| WC | B. Coric | 2 | 6 | 3 | 5 | G. Simon | 7 | 7 | | | | | | |
| | J. Chardy | 6 | 6 | | | J. Chardy | 5 | 6⁶ | | | | | | |
| 3 | E. Gulbis | 3 | 4 | | | | | | | 5 | G. Simon | 3 | 6 | 6 |
| | S. Stakhovski | 6 | 4 | 6 | | | | | | | S. Stakhovski | 6 | 3 | 2 |
| | J-L. Struff | 4 | 6 | 3 | | S. Stakhovski | 6 | 3 | 6 | | | | | |
| WC | B. Paire | 2 | 3 | | 2 | S. Wawrinka | 4 | 6 | 4 |
| 2 | S. Wawrinka | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Pierre-Hugues Herbert Nicolas Mahut | | | |
| | Colin Fleming Jonathan Marray | w/o | | | | Colin Fleming Jonathan Marray | 4 | 6 | [10] |
| | Andrei Gólubev Denis Istomin | 6 | 4 | [8] | | Lukas Rosol Dominic Thiem | 6 | 3 | [4] |
| | Lukas Rosol Dominic Thiem | 4 | 6 | [10] | | | | | | | Colin Fleming Jonathan Marray | 4 | 6 | [8] |
| | Ken Skupski Neal Skupski | 4 | 6$^7$ | | | | | | | 2 | Marin Draganja Henri Kontinen | 6 | 3 | [10] |
| | Rameez Junaid Adil Shamasdin | 6 | 7 | | | Rameez Junaid Adil Shamasdin | 3 | 7 | [5] |
| | Martin Emmrich Andreas Siljeström | 7 | 3 | [7] | 2 | Marin Draganja Henri Kontinen | 6 | 6$^4$ | [10] |
| 2 | Marin Draganja Henri Kontinen | 6$^4$ | 6 | [10] | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Marsella :
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2015
< 2014
2016 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Othonocheirodus eigenmanni

Othonocheirodus eigenmanni és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Roger II de Foix

Roger II de Foix (? - 1124) fou comte de Foix (1071-1124).

## Orígens familiars

Fill del comte Pere I de Foix i la seva esposa Letgarda, el qul succeí el 1071.

## Vida política

El 1070 els territoris o drets que pertocaven als Foix a Carcassona i Rasès van ser venuts al comtat de Barcelona i la mort del comte Pere I, devia impedir continuar cap reclamació. Sembla que algun temps després Roger II es va enfrontar amb Bernat Ató Trencavell, fill de la comtessa Ermengarda de Carcassona, esdevingut vescomte de Carcassona, però no devia tenir èxit.
Vers el 1095 va voler participar en les croades, i per assegurar-se la pau va renunciar als drets de Carcassona i Rasès per un acord amb la comtessa Ermengarda de 21 d'abril de 1095.
Però abans de marxar a les croades va conèixer Estefania de Besalú, filla del comte de Besalú, i si va casar per no marxar mai. El trencament de la seva promesa comportà que el Papa Urbà II i Pasqual II l'excomuniquessin, alegan una aparent expropiació dels béns de l'església, que Roger II va retornar el 1108 i el 1111 va restablir l'abadia de Sant Volusià, que estava en ruïnes i va retornar béns a l'abadia de Sant Antoní de Fredelàs (Pàmies) i va fer altres concessions a l'abadia de Lezat de la que va esdevenir protector.

## Núpcies i descendents

Es va casar el 1073 amb una dama anomenada Sicarda de Lautrec. D'aquest matrimoni no hi hagué fills.
Vers el 1097 es casà amb Estefania de Besalú, filla del comte Guillem II de Besalú. D'aquest matrimoni tingueren:
* l'infant Roger III de Foix (?-1148), comte de Foix
* l'infant Bernat de Foix
* l'infant Pere de Foix
* l'infant Ramon Roger de Foix
Va morir vers el 1124 i el va succeir el seu fill primer Roger III.
# Ruta chalepensis

Ruta chalepensis és una espècie de planta rutàcia que junt amb la ruda de muntanya és una de les dues espècies del gènere ruda que es troben silvestres als Països Catalans (Ruta graveolens es troba com a espècie cultivada).

## Descripció

És una planta perenne d'olor forta lignificada a la base, de 20 a 70 cm d'alçada. Les fulles estan dividides en segments oblongo-lanceolats. Les flors són de mida mitjana i de color groc, floreix de febrer a agost. El fruit és una càpsula ovoide verrucosa amb els lòbuls aguts.

## Hàbitat

De distribució mediterrània. Es troba a tots els Països Catalans, en llocs de vegetació poc densa, des del nivell del mar fins als 1.200 metres d'altitud.

## Subespècies

* angustifolia:Bràctees lanceolades
* chalepensis:Bràctees ovades

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* Blumen am Mittelmeer. Múnich, 2002, ISBN 3-405-16294-7
# Ruta comercial del Volga

A l'edat mitjana, la ruta comercial del Volga connectava Europa del Nord, el nord-oest de Rússia amb la mar Càspia. Els russos feien servir aquesta ruta per comerciar amb els països musulmans a les costes del sud del mar Caspi, de vegades arribant encara més lluny, com a Bagdad. La ruta funcionava simultàniament amb la ruta comercial del riu Dnièper, més coneguda com la ruta comercial dels varegs als grecs, i va perdre la seva importància cap al segle xi.

## Establiment

La ruta comercial del Volga va ser establerta pels eslovens que es van assentar al nord-oest de Rússia al segle ix. Primer es van establir en un assentament anomenat Stàraia Làdoga, a uns 10 km al sud d'on el riu Vólkhov desemboca al llac Làdoga. Les proves arqueològiques suggereixen activitats comercials dels russos al llarg de la ruta comercial del Volga, com a molt aviat en el segle viii. Les més primerenques i grans troballes de monedes àrabs a Europa es van fer en el territori que ara és Rússia, al llarg del Volga, al districte de Iaroslavl. Una reserva de monedes trobada a Peterhov, prop de Sant Petersburg, conté vint monedes amb gravats en àrab, turc (possiblement khàzar) i grec, i runes en nòrdic antic; aquestes últimes representen més de la meitat del total. Havent examinat la major part de les monedes àrabs a l'Europa oriental, Valentin Ianina conclou que el sistema monetari més primerenc que va tenir Rússia va estar basat en els sistemes monetaris d'Àfrica en aquella època.

## Funcionament

Des d'Aldeigjuborg, els russos podien viatjar pel riu Vólkhov aigües amunt fins a Nóvgorod, i des d'allà, al llac Ilmen i fins més lluny remuntant el riu Lovat. Els comerciants portaven pell, mel i esclaus a través dels territoris de les tribus fino-pèrmies, arribant a la Bulgària del Volga. Des d'allà continuaven el camí del Volga fins al territori dels khàzars, la capital dels quals Atil era un concorregut port a la costa de la mar Càspia. Des d'Atil, les mercaderies russes viatjaven a través del mar i després en caravanes fins a Bagdad.

## Vegeu també

* Ruta comercial dels varegs als grecs
# Pandemrix

El Pandemrix és una vacuna antigripal per a lluitar contra les epidèmies de grip, com ara la pandèmia de grip H1N1 del 2009 que s'ha anomenat popularment la grip porcina. Ha estat desenvolupat per la societat GlaxoSmithKline i patentat al setembre del 2006. Aquest és, amb el Panenza, el Focetria i el Celvapan, un dels vaccins contra la grip A-H1N1 que ha aprovat la Comissió Europea al setembre del 2009 seguint les recomanacions de l'Agència Europea de Medicaments (EMEA). Només s'ha aprovat l'ús d'aquest vaccí si declaren de manera oficial una epidèmia de grip H1N1 certes institucions com l'Organització Mundial de la Salut (OMS) o la Unió Europea. El vaccí es va desenvolupar inicialment fent servir una soca del virus H5N1.
L'agost del 2010 l'Agència de Productes Mèdics Sueca (MPA) i l'Institut Nacional finlandès de la Salut i del Benestar (THL) han engegat investigacions respecte a la narcolèpsia com a possible efecte secundari de la vaccinació amb el Pandemrix entre el jovent.

## Constituents

A més de l'antigen actiu que deriva de A/California/7/2009 (H1N1), aquest vaccí conté un adjuvant immunològic AS03 que consisteix en un alfatocoferol (vitamina E), esqualè i polisorbat 80.
A la resta de constituents s'hi ha afegit tiomersal (timerosal) com a conservador. Ja que es manufactura en ous de gallina, conté rastres de proteïnes d'ou. També hi apareixen alguns ingredients complementaris no medicinals importants com el formaldehid, deoxicolat de sodi, i sucrosa.

## Referències

* ↑ GlaxoSmithKline (25 de setembre del 2009). "Pandemic (H1N1) 2009 Influenza Update: GSK’s H1N1 ‘Pandemrix’ vaccine receives positive opinion from European Regulators" (en (anglès)). Nota de premsa. Consulta: 7 de novembre del 2009. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-09-29. [Consulta: 28 agost 2010].
* ↑ , WO 2006100109
* 1 2 «EMEA Pandemrix page». Arxivat de l'original el 2009-10-08. [Consulta: 28 agost 2010].
* ↑ «Assessment report for the mock-up H5N1 vaccine». EMEA. Arxivat de l'original el 2009-09-02. [Consulta: 7 novembre 2009].
* ↑ «The MPA investigates reports of narcolepsy in patients vaccinated with Pandemrix» (en anglès). The Swedish Medical Products Agency, 18-08-2010 [Consulta: 19 agost 2010].