OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere Pagès

Pere Pagès (Argelers de la Marenda, Rosselló, 1893 - Sant Nazari de Rosselló, 1980) fou un diplomàtic i polític nord-català, més conegut com a Pierre Pagès. El 1917 fou nomenat administrador de les colònies franceses, i el 1922 inspector colonial. El 1931 obtingué el càrrec de resident superior a Indoxina, després fou governador de la Cotxinxina (1934-1938) i prefecte d'Alger (1940-1942). Quan es retirà tornà al Rosselló, on fou nomenat president honorari de l'Institut Rossellonès d'Estudis Catalans pels dissidents del GREC.

## Referències

* ↑ «Pere Pagès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pere Palau i González de Quijano

Pere Palau i González de Quijano (Mayagüez, 1851 — Barcelona, 1928) fou poeta porto-riqueny.
Residí des de petit a Barcelona, on estudià dret. Fou amic de Jacint Verdaguer, del qual prologà el seu llibre Eucarístiques (1904).
Conreà la poesia, en català i en castellà, mística i religiosa. Publicà diverses obres i col·laborà a revistes com La Renaixença, Joventut, Catalunya Nova, entre d'altres.
També fou cofundador de la societat La Jove Catalunya el 1870 i conseller general de l'Acadèmia Bibliogràfica Mariana de Lleida.
Obtingué diversos premis literaris. Als Jocs Florals de Barcelona guanyà dues violes d'or i d'argent el 1897 i el 1901, i el premi extraordinari dels Mantenidors el 1905.

## Obres

Poemes presentants als Jocs Florals de Barcelona
| Cántich (1897), premi de la Viola d'or i d'argent Anima enamorada (1901), premi de la Viola d'or i d'argent Idilis (1902) Veni creator (1905), premi extraordinari ofert pel Bisbe de Vic Comunió (1916 i 1917) Psalm (1916 i 1917) Les Llevors (1916, 1917, 1920, 1921, 1922, 1923 i 1924) Trànsit... (1919) Arpegi (1919, 1922, 1923, 1924 i 1927) Psalteri (1920) Vibracions (1920 i 1921) Tarraco=Tarragona (1920, 1922 i 1923) | ¡Amunt i avant i sempre! (1921 i 1923) Psalmejant... (1921) La llar (1921 i 1922) Les joguines (1922, 1923 i 1924) Diumenge de Rams (1922) Les set paraules (1923) Relativitats (1923) Testament. Pàtria (1924) Iscariots (1924) La música (1924) La torre del Castell (1928) |

## Referències

* ↑ «Pere Palau i González de Quijano». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques
# Pere Ordis i Llach

Pere Ordis i Llach (Crespià, 2 de gener de 1913 - Girona, 12 de setembre del 2000) fou un polític gironí i un metge uròleg, membre d'un llinatge de terratinents i polítics.
Ordis, amb antecedents tradicionalistes, passà durant la Guerra civil espanyola al territori controlat pels exèrcits rebels per unir-s'hi i lluitar contra la Segona República espanyola. El 1939 retornà a la ciutat de Girona amb les tropes franquistes comandades per Camilo Alonso Vega. En arribar s'afilià a la FET i de les JONS. El 1949 fou nomenat director de l'hospital provincial i accedí a l'Ajuntament de Girona com a tinent d'alcalde, càrrec que mantingué fins al 1955, any en el qual esdevingué procurador a les Corts espanyoles. Igualment, fou secretari provincial de Sanitat de la FET i de les JONS. L'any 1957 aconseguí d'ésser escollit alcalde de la ciutat. El seu mandat coincidí amb l'inici de la política del "desarrollismo" a Espanya. Ordis s'encarregà d'aplicar-la a Girona amb força èxit. El creixement urbanístic desmesurat fou un dels majors emblemes del consistori dirigit per Ordis, que aprovà projectes com el Pla Perpiñá de 1964, que preveia la construcció a la riba esquerra del riu Onyar, entre els carrers Joan Maragall i Ultònia, de 5 torres de 16 plantes i 5 blocs d'apartaments de 10 plantes, amb un basament de dues plantes amb galeries comercials. En total, 25.806 m² de superfície edificada. Un pla de cobriment gairebé total del riu Onyar al seu pas per la ciutat acompanyà més tard aquesta gran ordenació urbanística del centre de Girona.
Per al compliment de la política urbanística d'expansió, Ordis promogué la creació de la "Gran Girona", això és, un gran municipi que annexionés la resta de municipis del voltant. Aquest projecte es consumà el 1963, en incorporar Sant Daniel, Santa Eugènia de Ter i Palau-Sacosta. Gràcies a aquesta maniobra, amb el suport de les autoritats governamentals, el municipi de Girona passà dels seus escassos 7 km² a uns 29 km². Ordis inicià una política vers els municipis veïns, que continuaren els seus successors. Així, el 1974 es culminaren les agregacions de Salt i Sarrià de Ter, a part de les annexions de territori municipal de Celrà i Sant Gregori.
El 1967 fou rellevat del càrrec d'alcalde i passà a ocupar la presidència de la Diputació de Girona fins al 1972. La seva mala gestió davant les fortes inundacions del 1970 de la ciutat de Girona provocaren les dures crítiques de Josep Pla, que el responsabilitzà de la catàstrofe. A l'àmbit civil, Ordis fou president de la Societat de Tir de Girona.

## Bibliografia

* CLARA, Josep, El personal polític de l'Ajuntament de Girona (1917-1987). Girona: Cercle d'Estudis Històrics i Socials, 1987. ISBN 84-505-4982-5
* CLARA, Josep, Girona sota el franquisme, 1939-1976. Girona: Ajuntament i Diputació de Girona, 1991. ISBN 84-86812-24-0
* «Don Pedro Ordis Llach, Alcalde de Gerona». Los Sitios de Gerona, 4498, 19-09-1957, pàg. 1 [Consulta: 3 gener 2021].
# Plas Newydd (Llangollen)

Plas Newydd (gal·lès: "residència nova" o "mansió nova") és una casa històrica a la localitat de Llangollen, Denbighshire, Gal·les. Fou la casa de les Senyoretes de Llangollen -Lady Eleanor Butler i Sarah Ponsonby- durant gairebé 50 anys. Avui és un museu gestionat pel Denbighshire County Council.

## Història

Plas Newydd és coneguda com la casa on dues senyores irlandeses, Lady Eleanor Butler i Sarah Ponsonby (les Senyoretes de Llangollen) es van escapar i es posaren a viure juntes a finals del segle xviii, escandalitzant la societat britànica de l'època. Tot i que al principi van ser excloses per les seves famílies, les senyoretes i el seu estil de vida poc convencional van ser gradualment acceptades, i la seva casa va ser visitada per moltes persones famoses com Robert Southey, William Wordsworth, Caroline Lamb i Sir Walter Scott, el Duc de Wellington i l'industrial Josiah Wedgwood.
Les senyoretes van ampliar i millorar tant la casa com el jardí, afegint-hi molts elements d'estil gòtic.
Després de llur mort els anys 1829 i 1831, la propietat passà per diverses mans i va experimentar un seguit de canvis. El general John Yorke va afegir-li els característics elements blancs i negres a l'exterior i va omplir l'interior amb rareses provinents de tot el món. El 1932 la casa va ser adquirida pel Llangollen Urban District Council i actualment és un museu.

## Referències

* ↑ «Wales: A tale of two ladies ahead of their time». Telegraph, 04-05-2002 [Consulta: 9 abril 2016].

## Enllaços externs

* Plas Newydd Arxivat 2013-07-22 a Wayback Machine. – web oficial del Denbighshire County Council
* Plas Newydd Facebook Page https://www.facebook.com/Plas-Newydd-532664040096219/?ref=aymt_homepage_panel]
* IMDb: Most Popular Titles With Location Matching "Plas Newydd, Llangollen, Denbighshire, Wales, UK"
* "Prince Caspian and the Voyage of the Dawn Treader" (1989) – Filming locations
# Plasencia

«Plasència o Plasencia» té aquests significats:
* Plasència, ciutat espanyola a la província de Càceres, al nord de la comunitat autònoma d'Extremadura
* Plasencia de Jalón, municipi d'Aragó a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Valdejalón
* Plasència d'Antioquia de Xipre o de Poitiers (1235/1236 – 27/22 setembre de 1261), reina consort i regent de Xipre i Jerusalem en representació del seu fill Hug II fins a la seva mort el 1261
* Plasència del Gibelet (? -1217), princesa d'Antioquia, filla d'Hug III Embriaco, senyor del Gibelet i de Estevaneta de Milly
* bisbat de Plasència
# Piruvat cinasa

La piruvat cinasa o piruvat quinasa (en anglès: Pyruvate kinase) amb EC 2.7.1.40) és un enzim de la glucòlisi que catalitza la transferència d'un grup fosfat del fosfoenolpiruvat a 'ADP, produït una molècula de piruvat i una altra d'ATP.
    Fosfoenolpiruvat + ADP → piruvat + ATP
Aquest enzim té un pes molecular de 60 kDa, i està format per tres monòmers. En els humans, dos gens codifiquen aquesta proteïna: PKLR i PKM2.
En els humans, la deficiència d'aquest enzim està relacionada am l'anèmia hemolítica.
Alguns bacteris tenen un enzim amb una funció similar, anomenat piruvat, fosfat diquinasa. Las seqüència codificant d'aquesta proteïna s'ha incorporat al genoma d'alguns eucariotes (com Streblomastix, Giardia, Entamoeba i Trichomonas) mitjançant transferència horitzontal de gens.

## Referències

* ↑ Lehninger, Albert. Principles of Biochemistry, 2nd Ed.. Worth Publishers, 1993. ISBN 0-87901-711-2.
* ↑ Bioquímica Clínica. JM González de Buitrago y otros. McGraw Hill-Interamericana, ISBN 84-486-0199-8
* ↑ Reconstructing the mosaic glycolytic pathway of the anaerobic eukaryote Monocercomonoides, ISSN 1535-9778, doi:10.1128/EC.00258-06, <http://ec.asm.org/cgi/pmidlookup?view=long&pmid=17071828>
# Portada/article juny 19
## Barroc sicilià

El barroc sicilià és la forma distintiva de l'arquitectura barroca que es va desenvolupar a l'illa de Sicília, al sud d'Itàlia durant els segles xvii i xviii. L'estil es reconeix no solament pels seus típics revolts i floritures barroques, sinó també per les seves màscares somrients i putti amb la particular extravagància que li ha donat a Sicília una identitat arquitectònica única i la fase més interessant de l'art sicilià.
# Ploma d'Essen

L'Essener Feder («Ploma d'Essen») era un premi que es va atorgar als jocs de tauler amb les regles millor escrites de 1981 a 2016. Els organitzadors consideraven que bons jocs han de tenir regles fàcils per comprendre per tal d'evitar conflictes. Es va atorgar de 1981 fins a 2016 per la ciutat alemanya d'Essen. El 2017 va ser reemplaçat pel premi innoSPIEL per al joc més innovatiu de l'any.

## Premiats

* 1981 – Focus (Sid Sackson; Parker)
* 1982 – Atlantis (MB-Spiele)
* 1983 – Giganten (Herbert Pinthus; Carlit)
* 1984 – Inka (Johann Rüttinger; Noris-Spiele)
* 1985 – Abenteuer Tierwelt (Wolfgang Kramer, Ursula Kramer; Ravensburger)
* 1986 – Das blaue Amulett (Johann Rüttinger; Noris-Spiele)
* 1987 – Spion & Spion (Alex Randolph; MB-Spiele)
* 1988 – Ausbrecher AG (Hajo Bücken; Ravensburger)
* 1989 – desert
* 1990 – Lifestyle (Ravensburger)
* 1991 – Hotu Matua (Reinhold Wittig; Franckh-Kosmos)
* 1992 – Coco Crazy (Hajo Bücken; Ravensburger)
* 1993 – Acquire (Sid Sackson; Schmidt Spiele)
* 1994 – Neue Spiele im alten Rom (Reiner Knizia; Piatnik)
* 1995 – Die Siedler von Catan (Klaus Teuber; Kosmos)
* 1996 – Top Race (Wolfgang Kramer; ASS)
* 1997 – Mississippi Queen (Werner Hodel; Goldsieber)
* 1998 – Die Macher (Karl-Heinz Schmiel; Hans im Glück/Moskito)
* 1999 – Union Pacific (Alan R. Moon; Amigo)
* 2000 – Tadsch Mahal (Reiner Knizia; Alea)
* 2001 – Die neuen Entdecker (Klaus Teuber; Kosmos)
* 2002 – Puerto Rico (Andreas Seyfarth; Alea)
* 2003 – Der Palast von Alhambra (Dirk Henn; Queen Games)
* 2004 – Fifth Avenue (Wilko Manz; Alea)
* 2005 – Piranha Pedro (Jens-Peter Schliemann; Goldsieber)
* 2006 – Nacht der Magier (Kirsten Becker, Jens-Peter Schliemann; Drei Magier Spiele)
* 2007 – Burg Appenzell (Bernhard Weber, Jens-Peter Schliemann; Zoch Verlag)
* 2008 – Jamaica (Malcolm Braff, Bruno Cathala, Sébastien Pauchon; GameWorks)
# Seoraksan

Seoraksan (en Hangul; 설악산 ; en Hanja; 雪嶽山) és la muntanya més alta de les muntanyes Taebaek a la Província de Gangwon a Corea del Sud. Es troba al parc nacional del mateix nom, prop de la ciutat de Sokcho. Després del volcà Hallasan a la Illa de Jeju i de Jirisan al sud, Seoraksan és la tercera muntanya més alta de Corea del Sud. El cim anomenat Daechongbong (대청봉), que es pot traduir com a "gran bec blau", té 1.708 metres d'altura i és la més alta d'aquesta muntanya.

## Referències

* ↑ «Seoraksan National Park» (en anglès). The South Korea Travel Guide. Arxivat de l'original el 16 de novembre de 2016. [Consulta: 14 novembre 2016].
* ↑ «Korean mountains via stamps: Seoraksan» (en anglès). Korea.net, 03-06-2015. [Consulta: 14 novembre 2016].
* ↑ Watts. The Plant Geography of Korea: with an emphasis on the Alpine Zones. Springer Science & Business Media, 2012, p. 141. ISBN 9789401116244.
# Plana de Cruanyes

La Plana de Cruanyes o de Croanyes és una masia ubicada al peu del puig dels Saiols al terme municipal de Riudaura. D'origen medieval, és esmentada ja el 858 en l'acta de consagració de l'església de Riudaura. Es va construir el segle xvii i durant el segle xviii es van realitzar algunes obres importants i es va instal·lar un rellotge de sol. Té una capella dedicada a la Mare de Déu dels Dolors, edificada el 1846. Sobre la porta de la capella hi ha una espadanya amb una campana del 1851.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. Mapa escala 1:5000
* 1 2 «Riudaura». Enciclopèdia.cat.
* ↑ Guardiola, Gaspar. Notes històriques dels masos i molins de Riudaura. Editorial Oliveras. ISBN 978-84-616-9934-6.
* ↑ «Pla d'ordenació urbanística municipal de Ridaura» (pdf) p. 28. Ajuntament de Ridaura, 2007. [Consulta: 28 febrer 2018]. «(accedir al Catàleg masies i cases rurals)»
* ↑ Pallàs Mariani, Xavier. Campanes i campanars de la Garrotxa. Olot: Edicions El Bassegoda SLU, 2019. ISBN 978-84-09-09420-2.
# Sent Saupise lo Redonzelh

Sent Saupise le Donselh (en francès Le Donzeil) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 188 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Pays Cruesa Thaurion Gartempe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 283 | 238 | 210 | 197 | 188 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marc Levassor | |
| 2008- | Claude Simonet | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Poecilia salvatoris

Poecilia salvatoris és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.
És una espècie d'aigua dolça.
Es troba a Centreamèrica.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Premis literaris Sunday Times

Els Premis literaris Sunday Times són dos guardons, de ficció i de no ficció, atorgats pel diari sud-africà Sunday Times. Els premis són el Barry Ronge Fiction Prize, abans conegut com a Sunday Times Fiction Prize (2001–2014) i l'Alan Paton Award per obres de no ficció (1989-present).
El 2015 es va reestructurar el premi; a més, es va augmentar la dotació dels dos guardons, que va passar de 75.000 a 100.000 rands.

## Referències

* ↑ «Claire Robertson and Max du Preez Win the 2014 Sunday Times Literary Awards». Books Live. [Consulta: 8 juny 2015].
# Serrat de Ladres

El Serrat de Ladres és un serrat l'extrem nord-oest del qual és termenal entre els termes municipals de Tremp (antic terme d'Espluga de Serra, a l'Alta Ribagorça) i Conca de Dalt, (antic terme de Toralla i Serradell, tots dos actualment inclosos en el Pallars Jussà. Tanmateix, la major part de serrat discorre per la vall alta de Serradell, pertanyent a Conca de Dalt.
Pertany a l'espai natural de la Vall Alta de Serradell - Terreta - Serra de Sant Gervàs. És a ponent del poble de Serradell. El seu extrem sud-oriental és prop de la cova de Cuberes. Al costat de migdia de l'extrem sud-oriental del serrat es troba la partida de Gassià.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Planificador

El planificador és un component funcional molt important dels sistemes operatius multitasca i multiprocés. Aquest component és essencial en el sistemes operatius de temps real. La funció del planificador és repartir el temps disponible d'un microprocessador entre tots els processos que estan a l'espera de ser executats.

## Motivació

Tots els sistemes operatius gestionen les aplicacions utilitzant el concepte de procés. En els sistemes amb un únic processador, en un instant donat de temps, a l'ordinador poden existir diversos processos a l'espera de ser executats, però com que només es disposa d'un processador, només un dels processos en espera pot ser executat. Per això, sorgeix la necessitat que un part del sistema operatiu gestiona de forma equitativa quins processos han de ser executats en cada moment.

## Tipus de planificadors

Els planificadors intenten assolir els següents objectius: disponibilitat, repartiment, equilibri, aprofitament, eficiència i interactivitat. Com que els objectius descrits no es poden assolir simultàniament, la planificació es divideix en diversos nivells a llarg, mitjà i curt termini.

### Llarg termini

El planificador de llarg termini és l'encarregat de controlar el grau de multiprogramació del sistema, és a dir, la quantitat de processos que s'executen alhora. Aquest planificador té en compte la càrrega del sistema i inicia la següent tasca en funció de les estimacions d'ús dels recursos del sistema que seran ocupats. És un planificador de baixa freqüència que sol utilitzar algorismes de selecció complexes.

### Mitjà termini

El planificador de mitjà termini és l'encarregat de vigilar que no entrem en estat de thrashing i en cas d'entrar-hi és l'encarregat d'aturar processos, realitzant un swap-out, i en cas que el grau de multiprogramació baixi carregarà els processos suspesos, realitzant un swap-in. Els criteris que utilitzarà per escollir quins processos han de ser suspesos es basaran en si són o no interactius o el temps d'espera de l'E/S.

### Curt termini

El planificador de curt termini és l'encarregat d'escollir el procés que passarà a l'estat d'execució dels que es troben a l'estat de preparat. És un planificador que a diferència de l'anterior és cridat constantment (a cada canvi de context), per tant, és vital que sigui ràpid i eficaç a l'escollir el següent procés que utilitzarà la UCP.
# Primer ministre del Togo

Aquesta és la llista dels primers ministres del Togo des de l'independencia en 1960 fins a l'actualitat.
| Primer ministre | Primer ministre | Primer ministre | Partit | Elecció | Mandat | Mandat | Cap d'Estat |
| Primer ministre | Primer ministre | Primer ministre | Partit | Elecció | Inici | Fi | Cap d'Estat |
| | | Sylvanus Olympio | Comité de l'unité togolaise | | 27 d'abril de 1960 | 12 d'abril de 1961 | Sylvanus Olympio |
| Càrrec abolit entre 12 d'abril de 1961 i 27 d'agost de 1991 ||||||||
| | | Joseph Kokou Koffigoh | Coordination des forces nouvelles - CFN | | 27 d'agost de 1991 | 23 d'abril de 1994 | Étienne Eyadéma |
| | | Edem Kodjo | Union togolaise pour la démocratie | 1994 | 23 d'abril de 1994 | 20 d'agost de 1996 | Étienne Eyadéma |
| | | Kwassi Klutse | Rassemblement du peuple togolais - RPT | 1994 | 20 d'agost de 1996 | 21 de maig de 1999 | Étienne Eyadéma |
| | | Eugene Koffi Adoboli | Rassemblement du peuple togolais - RPT | 1999 | 21 de maig de 1999 | 31 d'agost de 2000 | Étienne Eyadéma |
| | | Agbéyomé Kodjo | Rassemblement du peuple togolais - RPT | 1999 | 31 d'agost de 2000 | 29 de juny de 2002 | Étienne Eyadéma |
| | | Koffi Sama | Rassemblement du peuple togolais - RPT | 2002 | 29 de juny de 2002 | 9 de juny de 2005 | Étienne Eyadéma |
| | | Koffi Sama | Rassemblement du peuple togolais - RPT | 2002 | 29 de juny de 2002 | 9 de juny de 2005 | Faure Gnassingbé |
| | | Koffi Sama | Rassemblement du peuple togolais - RPT | 2002 | 29 de juny de 2002 | 9 de juny de 2005 | Bonfoh Abass |
| | | Koffi Sama | Rassemblement du peuple togolais - RPT | 2002 | 29 de juny de 2002 | 9 de juny de 2005 | Faure Gnassingbé |
| | | Edem Kodjo | Convergence patriotique panafricaine | 2002 | 9 de juny de 2005 | 20 de setembre de 2006 | Faure Gnassingbé |
| | | Yawovi Agboyibo | Comite d'Action pour le Renouveau - CAR | 2002 | 20 de setembre de 2006 | 6 de desembre de 2007 | Faure Gnassingbé |
| | | Komlan Mally | Rassemblement du peuple togolais - RPT | 2007 | 6 de desembre de 2007 | 8 de setembre de 2008 | Faure Gnassingbé |
| | | Gilbert Houngbo | Convergence patriotique panafricaine | | 8 de setembre de 2008 | 23 de juliol de 2012 | Faure Gnassingbé |
| | | Kwesi Ahoomey-Zunu | senpartisa | 2013 | 23 de juliol de 2012 | 5 de juny de 2015 | Faure Gnassingbé |
| | | Komi Sélom Klassou | Union pour la République - UNIR | | 5 de juny de 2015 | 25 de setembre de 2020 | Faure Gnassingbé |
| | | Victoire Tomegah Dogbé | Union pour la République - UNIR | | 28 de setembre de 2020 | actualitat | Faure Gnassingbé |

## Vegeu també

* President del Togo

## Enllaços externs

* World Statesmen – Togo
* Primers ministres de Togo a Rulers
# Sepiòlides

Els sepiòlides (Sepiolida) són un ordre de mol·luscs cefalòpodes del superordre Decapodiformes. Viuen en aigües litorals superficials, sobretot a l'oceà Pacífic i Oceà Índic, però també hi ha espècies com Sepiola rondeleti, a l'Atlàntic i el Mediterrani.
Tenen vuit braços i dos tentacles i generalment són bastants petits (típicament el mantell del mascle té una llargada d'entre 1 i 8 cm).

## Òrgan lluminós

Els sepiòlods tenen una relació de simbiosi amb el bacteri bioluminiscent (Vibrio fischeri).

## Classificació

La classificació dels sepiòlids dins els coleoids està actualment controvertida i pot haver canvis en el futur.
* CLASSE Cephalopoda
** Subclasse Nautiloidea: nautilus
** Subclasse Coleoidea:
*** Superordre Decapodiformes
**** ?Ordre †Boletzkyida
**** Ordre Spirulida:
**** Ordre Sepiida:
**** Ordre Sepiolida:
***** Família Idiosepiidae
***** Família Sepiolidae
**** Ordre Teuthida: squid
*** Superordre Octopodiformes

## Referències

* ↑ Reid, A. 2005. Family Idiosepiidae. In: P. Jereb & C.F.E. Roper, eds. Cephalopods of the world. An annotated and illustrated catalogue of species known to date. Volume 1. Chambered nautiluses and sepioids (Nautilidae, Sepiidae, Sepiolidae, Sepiadariidae, Idiosepiidae and Spirulidae). FAO Species Catalogue for Fishery Purposes. No. 4, Vol. 1. Rome, FAO. pp. 208–210.
* 1 2 3 McFall-Ngai, M.J. «Consequences of evolving with bacterial symbionts: Insights from the Squid-Vibrio Associations». Annual Review of Ecology and Systematics, 30, 1999, pàg. 235–256. DOI: 10.1146/annurev.ecolsys.30.1.235.

## Enllaços externs

* CephBase: Sepiolida Arxivat 2005-12-18 a Wayback Machine.
* Squid-bacteria symbiosis Arxivat 2007-04-26 a Wayback Machine.
# Sepmeries

Sepmeries és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 548 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 578 | 593 | 587 | 562 | 489 | 523 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Douriez | |
# Segimon Malats i Codina

Segimon Malats i Codina (Santa Eugènia de Berga, 1747 – Madrid, 1826) fou un veterinari català.

## Bibliografia

* Oración que el dia 18 de octubre de 1793 en que se abrió la Real Escuela de veterinaria de Madrid, leyó con este motivo don Segismundo Malats...: [Tema: Utilidades y ventajas que acarrea el estudio de Veterinaria]. Pie imprenta, Madrid: Imp. Benito Cano, 1793.
* Elementos de veterinaria, que se han de enseñar á los alumnos del Real Colegio de Veterinaria de Madrid. Madrid: Benito Cano, 1793-1794. [D'aquesta obra se’n van fer dues edicions més: una segona els anys 1795-1796 i una tercera els anys 1797-1798, totes dues editades pel mateix Benito Cano.]
* Nuevas observaciones físicas, concernientes a la economía rural, cría, conservacion y aumento del ganado caballar, con varios puntos interesantes á la salud pública. Madrid: M. Gonzalez, 1793.
* Por el excelentísimo señor secretario de Estado de Gracia y Justicia que fue comunicado en doce de mayo del corriente año mil ochocientos diez y nueve un soberano decreto por el que sirvió el rey n.s. manda que vendiese mi bálsamo .... Madrid, 1819.
* BERNAT, Pasqual. Científics d'Osona. Diccionari històric i biobibliogràfic dels científics nascuts o vinculats a Osona. Vic, Patronat d'Estudis Osonencs, 2010, Osona a la Butxaca, 28